Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із позовною заявою до ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання виконавчого напису, вчиненого 03 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за №4084 таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 серпня 2008 року між позивачем та ТОВ «ПростоФінанс»\~ було укладено кредитний договір №01014159335 відповідно до умов якого позивач отримав кредит в розмірі 45000 грн. Заборгованість по вказаному кредиту була позивачем повністю погашена. 26 листопада 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу\~ Черкаської області\~ Плесюком О.С. було відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого напису №4084 виданого 03 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу\~ Личуком Т.В. про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 36574 грн 45 коп. Позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, так як нотаріусом порушено положення статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Зазначив, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог безспірності зобов`язання. Також позивач вважає протиправним вчинення виконавчого напису за кредитним договором, що не посвідчений нотаріально, оскільки Постанова КМУ від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнана незаконною та нечинною за постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14. Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити без його участі та участі позивача, на задоволенні позову наполягав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, відзиву на позов у встановлений судом строк до суду не подав. Треті особи - в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися\~ належним чином. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання представника відповідача, за наявності згоди позивача, розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого гл. 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 28 серпня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №01014159335 відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 45000 грн з кінцевим терміном повернення 10.09.2013. Позивач стверджує, що заборгованість за вказаним договором погашена ним повністю. 03 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу\~ Личуком Т.В було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 4084 про стягнення з [PERSON] 36574 грн 45 коп. заборгованості за кредитним договором №01014159335 від 28 серпня 2008 року укладеного з ТОВ «ПростоФінанс» правонаступником усіх прав і обов`язків\~ якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», яка складається з простроченої заборгованості\~ за відсотками та комісією в розмірі 35074 грн 45 коп. Крім того, з позивача стягнуто 1500 грн. витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису.\~ Строк, за який проводиться стягнення здійснюється за період з 01 червня 2017 року по 01 червня 2020 року. На виконання вказаного напису постановою\~ приватного\~ виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. від 26 листопада 2020 року було відкрито виконавче провадження № 63749866. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 наведеного Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Згідно пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. З тексту оспорюваного виконавчого напису убачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за №1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662(надалі - Постанова № 662) були внесені зміни до Переліку документів та було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, пункти 1 і 2 Постанови №662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису редакція Переліку передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Також, наданими суду нотаріусом документами достовірно не підтверджується, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі та чи дотримано кредитором (стягувачем) строки звернення за вчиненням виконавчого напису. В матеріалах справи відсутні докази на предмет підтвердження вказаної заборгованості позивача. Нотаріусом не надано доказів того, що вказаний виконавчий напис був вчинений\~ відповідно до вимог закону, оригінал укладеного кредитного договору між боржником та банком в матеріалах справи відсутній. Не встановлено судом і факт отримання позивачем повідомлення-вимоги про наявність вказаної заборгованості, відомості про вручення такого позивачу відсутні. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є доведеними та обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення\~ в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 грн 00 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved