Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ «Служба у справах дітей» Галицького району м. Львова Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, в якому просить: позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , призначити [PERSON] опікуном малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 1 200,00 грн., але не менше 50 % від прожиткового тмінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову покликається на те, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.03.2020, виданого Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), [INFO] народився [PERSON] , про що 31.03.2020 складено відповідний актовий запис №371. [PERSON] є матір`ю дитини [PERSON] , а відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, а саме за прізвищем моєї матері « [PERSON] », ім`я батька « [PERSON] », по батькові « [PERSON] » та національність батька «українець» записано за вказівкою моєї матері. Відповідач [PERSON] є донькою позивачки [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.02.2018, виданого повторно Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Відповідач [PERSON] вихованням дитини [PERSON] не займається, оскільки має наркотичну залежність. Після проходження курсу реабілітації від наркозалежності спосіб життя не змінила та сином не опікується, веде аморальний спосіб життя та систематично вживає спиртні напої. [PERSON] не бере участі у вихованні сина, не проявляє щонайменшої материнської турботи, не цікавиться здоров`ям дитини. Відповідачка сама всіляко уникає від виконання своїх батьківських обов`язків, не надає ніякої матеріальної допомоги дитині, хоч має реальну можливість. Фактично дитина росте без матері та не отримує жодної материнської підтримки та уваги. У зв`язку із вищенаведеним, позивачка [PERSON] як бабуся дитини [PERSON] змушена звернутись до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] надзвичайно любить свого онука і має реальну змогу забезпечити його усім необхідним, а головне - повноцінним розвитком у дружній, сповненій любові та поваги один до одного обстановці. Дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою [PERSON] , його бабусею. Дитина знаходиться повністю на утриманні позивачки. Матір хлопчика жодної матеріальної допомоги на його утримання не надає та не надавала. Відповідач фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Зважаючи на наведене, просить позов задовольнити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18.11.2022 року відкрито загальне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ «Служба у справах дітей» Галицького району м. Львова Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав та призначено підготовче судове засідання. 05.07.2023 року позивачем скеровано на адресу суду клопотання про зменшення позовних вимог, відповідно до яких просить: позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Решту позовних вимог просить не розглядати. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.10.2023 року підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: відділ «Служба у справах дітей» Галицького району м. Львова Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, скерували на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Скерувала на адресу суду подала нотаріальну засвідчену заяву, в якій просила суд розглянути справу про позбавлення її батьківських прав у її відсутності. Вказала, що позовну вимогу щодо позбавлення її батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] не заперечує. Представник третьої особи Орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради у судове засідання не з`явився, скерував на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Також надав висновок Галицької районної адміністрації ЛМР №260001-вих-105230 від 25.08.2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З огляду на ч.1 ст.223 ЦПК України, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, а тому враховуючи відсутність підстав для відкладення та оголошення перерви у судовому засіданні, суд вважає за необхідне провести судове засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 31.03.2020, виданого Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №371. З Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, складеного 31.03.2020 Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), вбачається, що у графі «батько» зазначено « [PERSON] », а «мати» - « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] є донькою позивачки [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.02.2018, виданого повторно Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області Як вбачається з акту від 07.09.2022, складеного комісією у складі майстрів дільниць Львівського міського комунального підприємства «Айсберг» [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , малолітній [PERSON] , [INFO] , на даний час проживає разом з позивачем, його бабусею [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Михальською О.З. та зареєстрованого у реєстрі за №694 від 08.09.2021, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №273916553 від 08.09.2021, квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] . Відповідно до Акту оцінки потреб сім' ї особи № 379 від 17.02.2021 року встановлено, що матір дитини протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Матір дитини має проблеми у зв`язку з тим, що має наркотичну залежність. Лікування матері не змінило її ставлення до способу життя. Утриманням, вихованням та розвитком дитини займається бабуся в належних житлово-побутових умовах. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150, ч.2 ст. 157 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Відповідно до пункту 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачем було надано до суду достатньо доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дитини. У відповідності з ч. 4 ст.19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновком Галицької районної адміністрації ЛМР №26001-вих-105230 від 25.08.2023 року встановлено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із тим, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Окрім того, враховуючи стан здоров`я відповідача [PERSON] , зумовлений її наркотичною залежністю, остання не тільки не здатна виконувати обов`язки щодо виховання їх спільних дітей, покладені на неї статтею 150 СК України, статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» та Конвенцією ООН «Про права дитини», а й становить небезпеку для їх життя і здоров`я, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина та його виховання, не спілкується з ним в тому обсязі, який необхідний для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до нього, не створює умов для нормальної життєдіяльності, що негативно впливає, у тому числі, й на фізичний розвиток, як складову виховання. Крім того, відповідач не надає коштів на утримання дитини, що свідчить про самоусунення останньої від виконання батьківських обов`язків. Згідно із статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Крім того, судом береться до уваги, що відповідач позовні вимоги визнала, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У абзаці другому п. 4 постанови № 5 Пленуму «Про застосування судами норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 вересня 2009 року Верховний Суд України роз`яснив, що, у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Якщо для цього немає законних підстав, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи. Визнання позову повинно бути безумовним, а якщо у справі беруть участь кілька відповідачів, то ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для цього законних підстав можливе лише у разі визнання позову всіма відповідачами. Слід розрізняти визнання відповідачем позову від визнання ним обставин позову, що згідно з частиною першою статті 61 ЦПК звільняє позивача лише від доведення цих обставин. Аналізуючи зазначені норми права, роз`яснення Верховного Суду України, приведені вище обставини та наявні докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову за відсутності заперечень третьої особи, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки під час розгляду справи встановлено факт невиконання батьківських обов`язків відповідачем [PERSON] по відношенню до свого малолітнього сина, тому суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог та необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки цього вимагає інтереси дитини. Згідно із ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В силу дії ст. 141 ЦПК України, до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає розмір судових витрат. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню в користь позивача 992,40 грн. судового збору.

Outcome: approved