Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала у шлюбі з 05.08.2017 року по 13.05.2021 року, який рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 13.05.2021 року було розірвано. Від цього шлюбу у них народився син: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 11.12.2020 року з відповідача на її користь на утримання дитини були стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . На даний час, розмір аліментів, які сплачує відповідач не достатній для задоволення матеріальних потреб дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку збільшився, ціни на усі товари та продукти значно зросли, на даний час вона офіційно не працевлаштована та доглядає дитину самостійно. Разом з тим, відповідач жодної допомоги, крім аліментів для дитини не надає, тому посилаючись на вимоги ст.ст.\~182-184,\~192 СК України, просила суд взяти до уваги, що відповідач є військовослужбовцем, проходить військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] , інших утриманців не має, однак відмовляється у добровільному порядку сплачувати аліменти на утримання дитини в більшому розмірі ніж визначено рішенням суду. Враховуючи наведене, просила змінити розмір аліментів, шляхом зміни способу їх присудження, які стягуються за рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 11.12.2020 року із твердої грошової суми 2500 грн. на 1/4 частку всіх доходів заробітку відповідача, щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Ухвалою суду від 21.03.2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином., судова повістка повернулась на адресу суду із довідкою «Укрпошти» та відміткою листоноші «Адресат відсутній за вказаною адресою». У зв`язку з відсутністю у судовому засіданні сторін, з урахуванням закінчення передбачених ст.275 ЦПК України строків розгляду цієї справи останню розглянуто у порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі з 05.08.2017 року по 13.05.2021 року, який рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 13.05.2021 року було розірвано. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.12.2017 року [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11.12.2020 року з відповідача на користь позивача на утримання дитини були стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Згідно довідки №2 від 17.01.2023 року директора Одеського закладу дошкільної освіти «Ясла-Садок» №307 [PERSON] , [PERSON] , [INFO] дійсно відвідує Одеський заклад дошкільної освіти «Ясла-Садок» №307 Одеської міської ради з вересня 2020 року по теперішній час. Вихованням хлопчика займаються виключно мама, [PERSON] та допомагає їй бабуся хлопчика [PERSON] . Вони приводять і забирають [PERSON] з дитячого садочка, завжди цікавляться його успіхами, відвідують батьківськи збори, вчасно сплачують кошти за утримання дитини в закладі. Згідно копії довідки №251/52 від 20.05.2023 року. виданої начальником групи персоналу штабу військової частини [NUMBER] [PERSON] , солдат [PERSON] перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині [NUMBER] з 15.03.2022 року по теперішній час. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3\~ст.181 СК України). Відповідно до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183,\~184 СК України. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст.181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку зміну із способом їх присудження (ч.3\~ст.181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст.183,\~192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017\~за\~№2037-VІІІ, з липня 2017 внесені зміни до вимог ч.2\~ст.182 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, треба взяти до уваги, що відповідно до норм Закону поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна оцінка споживчого кошика, що містить мінімальні набори продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, необхідних для збереження здоров`я людини і забезпечення її життєдіяльності. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суттєво змінився з моменту прийняття судом рішення про стягнення аліментів, в бік його збільшення, а тому на даний час не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дітей, оскільки відповідно зросли витрати на його утримання та навчання. В той же час, заявлена позивачкою вимога щодо 1/4 частки доходу(заробітку) відповідача, відповідає вимогам діючого законодавства щодо обов`язку утримання дітей та не порушує прав відповідача. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях\~Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачкою способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Відповідно до ч.6\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved