Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

Позивач ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , згідно якого просив стягнути заборгованість за договором позики №0502919237 в розмірі 65924,98 грн., за кредитним договором №14892-02/2022 в розмірі 44852, 50 грн., а також судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 січня 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено Договір позики №0502919237. Договір позики підписано шляхом підписання Акцепту оферти від 29 січня 2022 року на укладення Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту 0502919237 від 29 січня 2022 року та отримання кредиту згідно Заявки анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису Позичальника. Всупереч умовам зазначеного договору позики відповідач не виконав свого зобов`язання, таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість за Договором позики №0502919237 в розмірі 65924,98 грн., з яких: \~ \~ \~ \~ - 14999,98 грн. сума заборгованості за основаною сумою боргу. - 50925,00 грн. сума заборгованості за відсотками. 24.11.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №22/11-22. У відповідності до умов договору факторингу ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" прийняла право вимоги до [PERSON] за договором позики. В порушення умов договору позики відповідач зобов`язання не виконав, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість. 14 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №14892-02/2022. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Всупереч умовам зазначеного договору позики відповідач не виконав свого зобов`язання, таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість за кредитним договором №14892-02/2022 в розмірі 44852,50 грн., з яких: - 15000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, - 29852,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. 13.01.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №13012023. У відповідності до умов договору факторингу ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" прийняла право вимоги до [PERSON] за договором позики. В порушення умов договору позики відповідач зобов`язання не виконав, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість. Від [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він просить відмовити ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у задоволені позовної заяви в повному обсязі. При цьому зазначає, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичних осіб, відсутність у договорі домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані Правила надання грошових коштів не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З наданих представником позивача додатків до позовної заяви, не вбачається документу чи підпису, що свідчив би про ознайомлення відповідача з такими умовами. Крім того, відповідач перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, має статус учасника бойових дій, на його утриманні знаходяться троє неповнолітніх дітей. Представником позивача до суду надана відповідь на заяву, в якій вона просить позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» задовольнити в повному обсязі з мотивів, викладених у відповіді. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у їх відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, про слухання справи сповіщений належним чином. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 29 січня 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено Договір позики №0502919237. Договір позики підписано шляхом підписання Акцепту оферти від 29 січня 2022 року на укладення Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту 0502919237 від 29 січня 2022 року та отримання кредиту згідно Заявки анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису Позичальника. Всупереч умовам зазначеного договору позики відповідач не виконав свого зобов`язання. 24.11.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №22/11-22. У відповідності до умов договору факторингу ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" прийняла право вимоги до [PERSON] за договором позики. Відповідно до Реєстру боржників від 24.11.2022 року до Договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 65924,98 грн., з яких: \~ \~ \~ \~ - 14999,98 грн. сума заборгованості за основаною сумою боргу. - 50925,00 грн. сума заборгованості за відсотками. 14 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №14892-02/2022. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Всупереч умовам зазначеного договору позики відповідач не виконав свого зобов`язання, таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість за кредитним договором №14892-02/2022. 13.01.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №13012023. У відповідності до умов договору факторингу ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" прийняла право вимоги до [PERSON] за договором позики. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №13012023 від 13.01.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 44852,50 грн., з яких: - 15000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, - 29852,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Із долученої до матеріалів справи копії довідки командира військової частини [NUMBER] №373 та копії посвідчення офіцера, належним чином завірених, встановлено що [PERSON] проходить військову службу у в/ч [NUMBER] . Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. За встановленими судом у цій справі обставинами кредитний договір №0502919237 від 29 січня 2022 року та кредитний договір №14892-02/2022 від 14.02.2022 року між їх сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Отже, позивач наданими суду письмовими доказами підтвердив своє право вимоги за вказаними договорами відповідно до договорів факторингу\~від 24.11.2022 року та 13.01.2023 року. Відсутність повідомлення відповідача про відступлення права грошової вимоги не є підставою для відмови у задоволенні позову, з огляду на таке. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. Відповідно до статті 518 ЦК України боржник має право висувати вимоги проти нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. З огляду на викладене, саме по собі неотримання повідомлення позичальника про відступлення права вимоги не припиняє зобов`язань сторін за договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора. Отже, встановивши, що [PERSON] 29.01.2022 року та 14.02.2022 року підписавши за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором кредитний договір №0502919237 та кредитний договір №14892-02/2022 відповідно, отримав кредитні кошти, але своєчасно не виконав грошове зобов`язання, не сплатив заборгованість за укладеними договорами, у зв`язку із чим утворилась заборгованість та суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у сумі 14999,98 грн. за кредитним договором №0502919237 від 29.01.2022 року та 15000,00 грн. по кредитному договору №14892-02/2022 від 14.02.2022 року. Щодо позовних вимог про стягнення із відповідача заборгованості за відсотками за кредитним договором №0502919237 від 29.01.2022 року в сумі 50925,00 грн. й заборгованості за відсотками по кредитному договору №14892-02/2022 від 14.02.2022 року в сумі 29852,50 грн. та заперечень відповідача з посиланням на вимоги Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд дійшов до таких висновків. Відповідно до п. 3 п. 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Відповідно п. 13 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення. Разом з цим п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18). Як встановлено із матеріалів справи, відповідач [PERSON] проходить військову службу у в/ч [NUMBER] по теперішній час. Таким чином на відповідача поширювалися пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом у зазначений період. Отже вимога позивача про стягнення із відповідача заборгованості за відсотками за договорами не підлягає задоволенню. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у сумі 14999,98 грн. за кредитним договором №0502919237 від 29.01.2022 року та 15000,00 грн. по кредитному договору №14892-02/2022 від 14.02.2022 року. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 724,68 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial