Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вище вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «УПСК» 3% річних у сумі 2765,00 грн та інфляційні втрати у сумі 17569,51 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням 28.12.2020 року Житомирським районним судом Житомирської області було задоволено позов ПАТ «УПСК» до [PERSON] про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 40389,11 грн та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Рішення суду відповідач виконав, сплативши кошти для відшкодування збитків 11.04.2023 року. Вважає, що відповідач додатково має зобов`язання сплатити суму інфляційних збитків та 3 % річних за допущений час прострочення сплати коштів для відшкодування збитків. У судове засідання сторони або їх представники не з`явились. У прохальній частині позовної заяви представник позивача, серед іншого, просить розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справу не заперечує (зворот. а.с. 2); додатково подав відповідне клопотання (а.с. 28). Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності; позовні вимоги не визнав; вважає, що заявлення даних позованих вимог є неприпустимим під час дії воєнного стану (а.с. 30). У зв`язку з неявкою учасників справи або їхніх представників розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 28.12.2020 року по справі № 278/2733/20 (а.с. 11-13) позовні вимоги ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено: стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в сумі 40389,11 грн; стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» судові витрати у сумі 2102,00 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. \~ \~ \~ \~02.03.2021 року державним виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64674072 з примусового виконання виконавчого листа № 278/2733/20, виданого 05.02.2021 року (а.с. 16). 12.04.2023 року державним виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 64674072, оскільки сума боргу згідно виконавчого документа стягнута в повному обсязі (а.с. 17). \~ \~ \~ \~Позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат за період з січня 2021 року по березень 2023 року та 3 % річних за період з 29.12.2020 року по 11.04.2023 року. Згідно поданих позивачем розрахунків, інфляційні втрати складають 17569,51 грн, 3% річних 2767,00 грн (а.с. 14-15). Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі № 6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За правилами частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Як вбачається із п. 36.2. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Тобто,\~саме з моменту\~набрання законної сили рішенням суду першої інстанції про стягнення страхового відшкодування, у страховика настав строк для виконання грошового зобов`язання та можливість застосування до нього цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання. Вказане вище узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20. З Автоматизованої системи документообігу суду вбачається, що рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 28.12.2020 року набрало законної сили 28.01.2021 року, відшкодування збитків було здійснено 11.04.2023 року, а тому період прострочення виконання грошового зобов`язання, розмір якого визначений рішенням суду, становить 804 дні. Суд вважає, що прострочення виконання грошового зобов`язання з боку відповідача на підставі рішення суду має місце в період з 28.01.2021 року по 11.04.2023 року, відтак позовні вимоги підлягають до задоволення частково. З приводу доводів відповідача щодо неприпустимого нарахування 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає таке. На підставі\~Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 року\~внесено зміни, зокрема, до\~прикінцевих та перехідних положень ЦК України, доповнено п. 18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування\~у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, доводи відповідача [PERSON] є неспроможними, оскільки наведені положення стосуються виключно позичальників, які прострочили грошове зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем, в той час, як зобов`язання останнього виникло внаслідок невиконання судового рішення про стягнення коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, відтак з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 2058,52 грн.

Outcome: partial