Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] у сторін народився син: [PERSON] . Вказує, що відповідач [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, оскільки з 2014 року виїхала на постійне місце проживання до російської федерації. З цього часу відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток спільного сина, не цікавиться його навчанням, не бере участі в утриманні сина, забезпеченні його медичним доглядом та інше, що необхідно для розвитку і функціонування дитини. На думку позивача, зазначені обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12 липня 2023 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої позов підтримав та просив проводити розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Також не подала до суду відзиву на позов. При цьому, в матеріалах справи міститься заява, згідно якої [PERSON] не заперечила проти позбавлення її батьківських прав та просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив проводити розгляд\~справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. Від третьої особи - Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування до суду надійшов висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 лютого 2009 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] Сихівським відділом РАЦС Львівського МУЮ було укладено шлюб, про що здійснено відповідний запис №28. У шлюбі у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15 червня 2012 року. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 24 січня 2014 року у справі №464/471/14-ц шлюб між сторонами розірвано. Малолітній син сторін зареєстрований за місцем проживання матері: [ADDRESS] , проте після розірвання шлюбу малолітній син сторін проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить Акт встановлення факту проживання громадянина від 05 липня 2023 року, та перебуває на його повному утриманні. Із заявою до суду про стягнення аліментів на дитину позивач не звертався. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач з 2014 року виїхала на постійне місце проживання до російської федерації, що підтверджується міграційною карткою серії [NUMBER] та додатком до паспорта щодо надання дозволу на тимчасове проживання від 24 червня 2022 року. Позивач зазначає, що з моменту виїзду на постійне проживання до російської федерації відповідачка фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не піклувалася та не піклується про фізичний і духовний розвиток спільного сина, не цікавилася та не цікавиться його навчанням, підготовкою до його самостійного життя, малолітній син вже тривалий час, близько десяти років проживає з позивачем, весь цей час відповідач не бере участі в утриманні сина, забезпеченні його медичним доглядом та інше, що необхідно для розвитку і функціонування дитини. Як вбачається з характеристики [PERSON] , що видана СЗШ І-ІІІ ст. №29 м. Львова, впродовж усього навчального процесу на зв`язку з представника закладу освіти перебуває лише позивач, який цікавиться навчанням свого сина та відповідально ставиться до його виховання в сім`ї. 18.10.2023 року Личаківською районною адміністрацією Львівської міської ради, як органом опіки та піклування надано висновок № 260001-вих-128/42 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з даного висновку, [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу перебуває на утриманні батька та проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом встановлення факту проживання громадянина від 05.07.2023 ОСББ «Винна Гора». Матір дитини в 2014 році виїхала на постійне місце проживання до російської федерації, про що свідчать міграційна картка серії [NUMBER] та додаток до паспорта щодо надання дозволу на тимчасове проживання від 24.06.2022. З моменту виїзду матір дитини фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не піклувалась та не піклується про фізичний і духовний розвиток спільного сина, не цікавилась і не цікавиться його навчанням, підготовкою до його самостійного життя, малолітній син вже тривалий час (10 років) проживає з батьком, а матір дитини не бере участі в утриманні сина, забезпеченні його медичним доглядом та іншими речима необхідними для розвитку і виховання дитини. Між матір`ю дитини та її малолітнім сином повністю відсутнє будь-яке спілкування, та з моменту її виїзду за межі території України вони не бачились. Дитині фактично не відома особа його матері, адже ще до досягнення ним дворічного віку вона залишила дитину на батька та виїхала за межі території України. Вищевикпадене свідчить, що матір дитини свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом і лікуванням, що негативно впливає на її фізичний і духовний розвиток, не створює їй належних умов проживання, матеріально не забезпечує, не в повній мірі усвідомлює свою батьківську роль, що в сукупності розцінюється як свідоме ухилення виконання батьківських обов`язків. Відповідно до характеристики СЗШ І-ІІІ №29 м. Львова встановлено, що [PERSON] є учнем вказаного навчального закладу, впродовж всього навчального процесу лише батько дитини брав участь у навчальному процесі, він цікавиться навчанням дитини, відповідально ставиться до його виховання в сім`ї. Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію №233 від 07.09.2023, встановлено, що за адресою : [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - бабуся, [PERSON] - дідо, [PERSON] - матір, [PERSON] , 2012р.н., - онук, [PERSON] - онук. Відповідно до акту обстеження умов проживання матері дитини [PERSON] від 07.09.2023 встановлено, що квартира розташована на четвертому поверсі п`яти поверхового будинку. Провести обстеження умов проживання за вказаною адресою не вдалось, оскільки в помешканні ніхто дверей не відчинив. Зі слів сусідки з кв. [ADDRESS] , гр. [PERSON] за даною адресою не проживає. Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію №1154 від 11.09.2023, встановлено, що за адресою : [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] . Відповідно до акту обстеження умов проживання батька дитини [PERSON] , від 13.09.2023 встановлено, що квартира розташована на четвертому поверсі п`яти поверхового будинку. Умови проживання належні, квартира оснащена газо та водопостачанням, наявна необхідна для користування техніка, квартира перебуває на стадії ремонту, який власник квартири зупинив у зв`язку з початком бойових дій. Для виховання, розвитку та проживання дитини створено належні умови, в кімнаті відведеної для дитини зроблений ремонт, наявне спальне місце, комод для одягу, шведська гірка, комп`ютер та комп`ютерний стіл. На момент візиту комісії, зі слів батька син перебуває в Німеччині на навчанні. До 31.08.2023 син проживав з батьком за вказаною адресою. Зі слів [PERSON] , матір дитини участі у вихованні сина не приймає, вона проживає в м. Москва (російська федерація), останній раз на території України була десь приблизно 7-8 років тому, деколи телефонує йому та з його дозволу спілкується з сином, фінансово не допомагає. Під час телефонного спілкування (по VIBER) з малолітнім \~ \~ \~ \~ [PERSON] ,\~останній підтвердив\~слова батька,\~та сказав, що йому подобається жити з батьком, мама телефонує дуже рідко, він навчається в Німеччині, де проживає у знайомої батька, з якою виїхав у Німеччину, однак він дуже сумує за батьком та хоче проживати разом з ним. З метою з`ясування фактів, викладених у позовній заяві [PERSON] , працівники відділу «Служба у справах дітей» Личаківського району департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (надалі відділ) запрошували матір та батька дитини на засідання комісії з питань захисту прав дитини при Личаківській РА ЛМР (надалі комісія), які відбувались 14.09.2023 (протокол №21), 28.09.2023 (протокол №23) та 12.10.2023 (протокол №24). 14.09.2023 на засідання комісії батьки дитини не прибули, хоча належним чином були повідомлені про час і місце проведення засідання комісії, у зв`язку з цим, на засіданні комісії було прийнято рішення про відкладення розгляду ухвали Галицького районного суду м. Львова від 16.08.2023 про надання висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору у справі №461/5527/23 на наступне чергове засідання комісії, для повторного виклику батьків. 28.09.2023 на засідання комісії прибув [PERSON] . Матір дитини [PERSON] на засідання комісії не прибула, хоча про дату, час та місце засідання була повідомлена рекомендованим листом. На засіданні комісії [PERSON] підтвердив свій намір позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина, надав пояснення наведені у позовній заяві, додатково повідомив, що матір дитини залишила їх коли сину виповнилось 1 рік 5 місяців, і з того часу він самостійно виховує дитину, він хоче поїхати до сина за кордон в Німеччину, однак у зв`язку з введенням воєнного стану не може цього зробити, переживає за те, що якщо його мобілізують і син залишиться сам один. За кордон син виїхав в супроводі його знайомої, на підставі нотаріального доручення, яке він надав. З [PERSON] час від часу спілкується, вона переїхала на постійне місце проживання в російську федерацію, про що свідчить міграційна картка серії [NUMBER] та додаток до паспорта щодо надання дозволу на тимчасове проживання від 24.06.2022, вона не цікавиться життям та здоров`ям дитини, та не планує повертатись на Україну. їй відомо про його намір позбавити її батьківських прав. Декілька років тому вона перетинала кордон України, однак сюди до сина не приїжджала. Крім того повідомив, що спілкується з старшим сином колишньої дружини [PERSON] , він його фактично виховав, допоміг влаштуватись на роботу. Також на засіданні комісії він подав та просив долучити копії заяв [PERSON] та [PERSON] , які є хресними батьками дитини, про те, що матір дитини не приймає участі у вихованні та житті дитини, не проживає разом з дитиною, не вітає сина на день народження та не дарує йому подарунків. На засіданні комісії [PERSON] надав контактний номер телефону [PERSON] та малолітнього сина, для можливості отримання додаткових пояснень. 28.09.2023 у розгляді ухвали було оголошено перерву до наступного чергового засідання комісії. 10.10.2023 під час телефонної бесіди з працівниками відділу [PERSON] повідомила, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , вона не може прибути на засідання комісії, у зв`язку з тим що живе в російській федерації, працює там та не планує повертатись в Україну. Під час телефонної бесіди малолітнього [PERSON] , 2012р.н. з працівником відділу, останній повідомив, що вже тривалий час проживає в Німеччині, сумує за батьком, хоче повернутись додому в Україну, але тут війна, йому не подобається навчання в німецькій школі. Коли останній раз спілкувався з мамою не може пригадати, не заперечив щодо позбавлення її батьківських прав. 12.10.2023 на засідання комісії (протокол №24) прибув батько дитини [PERSON] , додатково повідомив, що син навчається за кордоном тимчасово, як тільки завершиться війна - дитина повернеться в Україну і буде тут продовжувати навчання. Вищезазначена інформація дає підстави вважати, що [PERSON] тривалий час ухиляється від належного виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітнього сина [PERSON] , 2012р.н., не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкується з дитиною, що в сукупності підтверджує неналежне виконання нею своїх батьківських обов`язків. Матір дитини довгий період часу перебуває за кордоном, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, участі у вихованні дитини не приймає, і не виявляє бажає бажання брати таку участь в майбутньому в житті сина, оскільки не планує повертатись назад в Україну, від так зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності слід розцінювати як ухилення від належного виконання своїх батьківських обов`язків. Зважаючи на це, комісія прийняла рішення рекомендувати голові органу опіки та піклування Личаківської PA ЛMP надати до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (протокол №24 від 12.10.2023). Згідно з ст. ст. 150, 155 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний та духовний та моральний розвиток, той з батьків, що проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав. Відповідно до ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противиться неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Дитина має право звернутись за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Згідно з п. 2, 4 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо він, вона: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами Стаття 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Згідно з ч. 1 ст. 56 Цивільного кодексу України органами опіки та піклування є районні, районні в місті Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. При вирішенні спору про позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з фактичних інтересів дитини, умов її нормального виховання, враховує ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини та інші обставини, що мають істотне значення для забезпечення інтересів дитини, а також приймає до уваги те, що відповідач не бере жодної участі у вихованні дитини, життям та здоров`ям дитини не цікавиться, батьківської турботи не проявляє, дитина знаходиться на утриманні батька. Відповідач в судове засідання не з`явилася та не подала суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Відповідно до вимог ч. 3\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, враховуючи доведеність позивачем винної поведінки матері дитини, з урахуванням характеру такої поведінки, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин, на підставі встановлених та перевірених доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] є підставними та обґрунтованими, заявлені в інтересах дитини. Таким чином, позов підлягає до задоволення, адже вищенаведені обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.\~ При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до вимог ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позов задоволено, судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved