Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом з вимогою про позбавлення відповідачки батьківських відносно їх сина [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що 24 березня 2021 року він уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований Первомайським відділом державної реєстрації цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 83. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після народження їхнього сина, [PERSON] залишила трьох місячного [PERSON] та пішла з дому. Син проживає разом з [PERSON] та перебуває повністю на його утриманні та вихованні, так як мати постійно зникає з місця проживання та не турбується про нього. Матір жодного разу не поцікавилася станом здоров`я дитини, його харчуванням, з народження покинула сина без турботи матері. Зі свого боку позивач жодних перешкод для участі відповідачки у вихованні сина не чинив, але це не дало жодного результату. [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрації місця проживання. На даний час до складу його сім`ї за місцем проживання входять: його мати [PERSON] , та батько [PERSON] , які допомагають у виховані та догляду його сина [PERSON] . Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків (Постанова Верховного Суду від 13 березня 2019 року по Справі № 631/2406/15-ц). Тож відповідачка веде не здоровий спосіб життя, який є небезпечним для їх сина. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За таких умов вважає, що відповідачка цілком усвідомлено вирішила для себе, що син [PERSON] для неї не є важливими, а відтак виконувати відносно нього батьківських обов`язків немає жодної потреби. Фактично, вона з першого дня народження сина повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно своєї дитини, не приймає абсолютно ніякої участі у вихованні, утримані, не піклується про його фізичний розвиток, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, не проявляє жодних емоцій, співчуття та любові до дитини. Ствердженням щодо вживання спиртних напоїв та ведення аморального способу життя підтверджується поясненнями матері позивача [PERSON] та матері відповідачки [PERSON] . Згідно зі ст. ст. 150, 157 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Враховуючи те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до власної дитини, позивач вважає, що є достатньо підстав для позбавлення її батьківських прав. Представник позивача в судове засідання надала заяву з проханням слухати справу у їх з позивачем відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце слухання справи оповіщена відповідно до вимог ст. 130 ЦПК України, заяв про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. В попередніх засіданнях, заперечували проти позбавлення її батьківських прав, зазначила, що вона спілкується з сином, проводить з ним час. Підтвердила, що має судимість за ст. 309 КК України, раніше вживала наркотичні засоби. Представник третьої особи в судове засідання надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, просив про задоволення позову. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності зі ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст.150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, і батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав по відношенню до своїх дітей з ухилення від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: якщо батьки не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання освіти. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного: в судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого сина [PERSON] , [INFO] , відносно якого вона не проявляє материнської турботи протягом тривалого періоду часу; не надає матеріальної допомоги та не піклується за нього. Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради від 30.06.2023 року № 4703/3-1.26, орган опіки та піклування вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам малолітнього [PERSON] , 2021 р.н., позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина. За таких обставин, позбавлення відповідачки батьківських прав на теперішній час є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя, гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Наведене свідчить про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі згідно ст.164 СК України. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на законі та доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню. При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав, вона має право бути поновленою у батьківських правах відносно своєї дитини, відповідно до положень ст. 169 СК України. Також на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved