Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, де просить ухвалити рішення, яким розірвати між нею та відповідачем [PERSON] шлюб, зареєстрований 11.06.2021 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) за актовим записом № 408; місце проживання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , визначити з нею та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2147 грн. 20 коп. та 2000 грн. за надання правової допомоги. На обґрунтування позову зазначила, що 11.06.2021 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. В шлюбі мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вказала, що з лютого 2023 року вони з відповідачем не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства. Причина розпаду родини у тому, що чоловік має залежність від азартних ігор, у зв`язку з цим він неодноразово виносив з квартири речі, неодноразово вчиняв відносно неї шахрайські дії, використовуючи її телефон без її відому оформлював на неї кредитні договори у різних фінансових установах. Вважає, що шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Окрім того, просила визначити місце проживання дочки з нею. З урахуванням викладеного просила позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, на адресу суду повернувся конверт з відміткою АТ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою».Відзиву на позовну заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, як органу опіки та піклування, у судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги [PERSON] у частині визначення місця проживання малолітньої [PERSON] підтримує, у прийняття рішення щодо іншої частини позовних вимог покладається на розсуд суду. В заяві просила розгляд справи проводити у її відсутність. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочно. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 11.06.2021 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) за актовим записом № 408, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . В шлюбі подружжя має малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . В судовому засіданні встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторони припинили у лютому 2023 року, проживають окремо, у них відсутні спільні інтереси, вони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, спільного господарства вони не ведуть, не підтримують шлюбних відносин. Бажання та намір відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В ході розгляду справи сторонам роз`яснювалося право заявляти клопотання про надання їм часу для примирення, клопотання учасниками не заявлялися. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач [PERSON] бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Беручи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, наміру поновлювати сімейні стосунки позивач не має; відповідач відзиву на позов не подав, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 21.09.2023 за № 2011 встановлено, що малолітня [PERSON] мешкає разом з матір`ю [PERSON] , у якої наявні всі умови для проживання дочки та її гармонійного розвитку. Батько дитини, [PERSON] , рекомендованим листом від 11.08.2023 за місцем його реєстрації ( [ADDRESS] ) був запрошений до служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області для надання пояснень і з`ясування його думки з приводу визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , а також запрошений на засідання комісії з питань захисту прав дитини із зазначенням місця, дати та часу розгляду цього питання. До служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцького району Полтавської області [PERSON] не з`явився та не телефонував. Спеціалістами служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 28.08.2023 було здійснено виїзд за місцем реєстрації та відомого місця проживання батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що у кімнаті гуртожитку проживають [PERSON] (бабуся дитини), [PERSON] (прабабуся дитини), [PERSON] (дядько дитини). [PERSON] пояснила, що її син, [PERSON] , також проживає у цьому помешканні, але на даний час перебуває на службі в ЗСУ. Зазначила, що зв`язок з ним переважно відсутній. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Суду не надано письмових доказів перебування відповідача у складі Збройних Сил України. Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин 2, 8, 9 ст.7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст.8 Закону «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. В силу ст.141 СК України мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК), у тому числі й на рівне виховання батьками. Судом встановлено, що батько та мати малолітньої дитини [PERSON] проживають окремо. Позивач [PERSON] має постійне місце проживання, яке відповідає вимогам до житла дитини, здатна забезпечити рівень життя дитині, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що підтверджується висновком органу опіки. Отже, враховуючи вік дитини, задовільний стан її здоров`я, ставлення та участь у вихованні матері, наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини у матері, яка має можливість утримувати малолітню доньку та забезпечувати її матеріальні і духовні потреби, відсутність заперечень відповідача, з метою забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини з нею, що, на думку суду, якнайкраще забезпечить інтереси дитини. Позивачем при подачі позову до суду були понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2147 грн. 20 коп., які слід стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з ч.ч.1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частинами 3,4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Аналіз чинного цивільного процесуального законодавства дає підстави стверджувати, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат за наявності заперечень учасника справи, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги адвокатом від 29.06.2023; акт здачі-прийняття виконаних робіт від 29.06.203 та квитанцію про сплату [PERSON] адвокату 2000 грн. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, відсутності клопотань представника відповідача щодо зменшення витрат на професійну правничу допомогу, не доведення їх неспівмірності. суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved