Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

07\~серпня 2023\~року [PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовною заявою,\~в якій\~просить визнати\~за нею\~право власності\~на житловий\~будинок з\~надвірними будівлями\~та спорудами\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~в порядку\~спадкування після\~померлої матері.\~Позов мотивований\~тим,\~що [INFO] помер\~батько позивача\~ [PERSON] . За життя [PERSON] заповіту не склав. Спадщину після батька прийняла мати позивача [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] заповіту не складала. Позивач спадщину після померла матері прийняла. До складу спадщини, що залишилось після [PERSON] входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . За життя померла [PERSON] не оформила право власності на домоволодіння, правовстановлюючі документи на нього не отримала, що стало причиною відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане домоволодіння. Ухвалою суду від 09 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 04 вересня 2023 року. В підготовчому судовому засіданні оголошувалась перерва у зв`язку з витребуванням додаткових доказів. 28.09.2023\~підготовче судове\~засідання закрито,\~справу призначено\~до судового\~розгляду по\~суті на\~18 жовтня 2023 року. Позивачка в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач Куликівська селищна рада надала відзив на позовну заяву, в якому вказує про повне визнання позову, просить справу розглянути за відсутності представника Куликівської селищної ради. Третя особа, приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Тимощук В.О. надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши заяви по суті справи, надані сторонами письмові докази, матеріали спадкової справи №381/2005 до майна померлого [INFO] [PERSON] , які надав Державний нотаріальний архів Чернігівської області та матеріали спадкової справи № 22/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] , які надав приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Тимощук В.О., судом були встановлені наступні фактичні обставини та правовідносини, які існують між сторонами. [PERSON] та [PERSON] з 24 жовтня 1954 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.9) Відповідно до витягу з погосподарської книги Ковчинської сільської ради на 1991-2010 роки, головою домогосподарства по [ADDRESS] значився [PERSON] , а після його смерті [PERSON] (а.с. 15 18). Позивач є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.9). Під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] побудували житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами до складу вказаного домоволодіння входять житловий будинок (А-1, а-1, а1), сарай (Б-1, Б1-1, б-1, В-1), гараж (Г1-1), погріб (Д, Е, Ж), літня кухня (Г-1) які були побудовані в 1967 році (а.с. 23 - 25). [PERSON] та [PERSON] не ввели будинок в експлуатацію та не оформили правовстановлюючі документи на нього. Згідно довідки КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 15.11.2021 станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с. 22). Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який був чинний на момент побудови будинку, вищевказане нерухоме майно належало [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано. [INFO] помер [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідки Куликівської селищної ради [PERSON] на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , разом з дружиною [PERSON] та онукою [PERSON] (а.с.13). За життя\~ [PERSON] \~склав заповіт посвідчений\~17\~липня 2000\~року виконавчим\~комітетом Салтиково-Дівицької\~сільської ради\~Куликівського району\~Чернігівської області яким все своє майно заповів своїй донці [PERSON] (а.с. 103). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину вищевказаного домоволодіння, що належала [PERSON] на праві спільної власності. Дружина спадкодавця [PERSON] від належної їй обов`язкової частки в спадщині після померлого [PERSON] відмовилась (а.с. 98) Позивач прийняла спадщину після [PERSON] , подавши відповідну заяву Куликівській районній державній нотаріальній конторі, але не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину житлового будинку за адресою [ADDRESS] (а.с.97). [INFO] померла мати позивачки [PERSON] (а.с. 8). За життя [PERSON] заповіту не склала (а.с.48). Згідно довідки Куликівської селищної ради [PERSON] на момент своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] разом з онукою [PERSON] (а.с.14). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину вищевказаного домоволодіння, що належала [PERSON] на праві спільної власності. Позивач спадщину після [PERSON] прийняла, подавши відповідну заяву приватному нотаріусу Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощуку В.О., але не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину житлового будинку за адресою [ADDRESS] (а.с.52). Спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] є позивач. Інші спадкоємці відсутні. Постановою від 14 квітня 2023 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю належним чином оформленого документа, що посвідчує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 36). Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» в Чернігівській області ліквідовано Куликівський район та одночасно утворено Чернігівський район (з адміністративним центром у місті Чернігів) у складі територій, в тому числі, Куликівської селищної територіальної громади, затвердженої Кабінетом Міністрів України. Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України, визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 6 вищевказаної Інструкції про порядок\~реєстрації будинків\~та домоволодінь\~у містах\~і селищах\~міського типу\~Української РСР не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України № 19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину у нотаріуса у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно та у зв`язку із відсутністю у позивача документів, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцем. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позивач в позовній заяві ставить питання про визнання за нею право власності на спірне нерухоме майно в цілому в порядку спадкування після померлої матері [PERSON] . В той же час, судом з наданих доказів встановлено, що [PERSON] при житті належала 1/2 частка вказаного будинку, інша частка спірного нерухомого майна була успадкована позивачем після померлого батька [PERSON] .. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Враховуючи викладене,\~помилкове посилання\~позивача на\~належність спірного\~нерухомого майна\~померлій матері\~в цілому,\~за встанововлених\~судом фактичних\~обставин,\~не позбавляє\~суд можливості застосувати ті норми права, які підлягають застосуванню в даній справі. Отже, враховуючи встановлені судом обставини та підстави заявленого позову, приймаючи до уваги той факт, що за життя спадкодавцю [PERSON] належало право власності лише на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] , а інша частина вказаного домоволодіння була успадкована позивачем в порядку спадкування після покійного батька позивача [PERSON] , враховуючи підстави для відмови у видачі нотаріусом позивачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що позивачу належить на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами садиби [ADDRESS] в цілому, позивач позбавлена можливості оформити на нього право власності через відсутність правовстановлюючих документів, а тому позов підлягає задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права інших осіб та є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved