Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між АТ «РВС Банк» та відповідачем 06.02.2020 було підписано Заяву-Договір №0050346 про надання банківських послуг, відповідно до якого позивач надав відповідачу споживчий кредит у сумі 15151,52 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. 28.12.2021 між АТ «РВС Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Паріс», було укладено Договір відступлення прав вимоги № 28/12/2021-1, згідно якого до ТОВ «Фінансова компанія «Паріс», перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідач свої вимоги за договором не виконав та кредит не погасив. У зв`язку із порушенням зобов`язань за вказаним договором відповідач станом на 06.07.2023 має заборгованість перед позивачем у сумі 22 237 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також за період з 28.12.2021 по 23.02.2022 стягнути 3% річних у сумі 106,01 грн та інфляційні витрати в сумі 649,50 грн, а всього 22\~999,51 грн. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 10.08.2023 відкрито провадження у даній цивільній справі, справа призначена у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує, просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.282-284 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що 06.02.2020 між АТ «РВС Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0050346. У день підписання Заяви-договору №0050346 від 06.02.2020 [PERSON] отримав платіжну картку, яка відкрита згідно умов Заяви-договору. На підставі укладеного договору відповідач отримав споживчий кредит у розмірі 15 151,52 грн. під 18,0 % річних, строк дії кредиту 6 місяців, комісія за розрахунково-касове обслуговування заборгованості 5% грн. 28.12.2021 між АТ «РВС Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» укладено Договір про відступлення права вимоги №28/12/2021-1, у відповідності до умов якого АТ «РВС Банк» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» приймає належні АТ «РВС Банк» права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними в Додатку №1 до цього договору. Згідно із п.3.1 Договору про відступлення права вимоги, сторони погодили, що права вимоги за Кредитним договором вважається відступленими з моменту підписання Сторонами Акту прийому-передачі прав та документів, що є невід`ємною частиною цього Договору, Реєстр прав вимоги у електронному вигляді передаються Первісним кредитором Новому кредитору в день підписання цього Договору. Відповідно до п.3.6 Договору про відступлення права вимоги, відступлення Права вимоги за цим Договором здійснюється без згоди Боржників. Відповідно до Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги №28/12/2021-1 від 28.12.2021 вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» набуло права грошової вимоги до відповідача вказаним договором. 25 січня 2022 року ТОВ «ФК «ПАРІС» направило на адресу відповідача вимогу про усунення перешкод кредитного зобов`язання Вих.№ 546/25/01/2022-1, згідно якого кредитор вимагав здійснити повне та належне виконання зобов`язань Кредитним Договором, а саме погашення усієї заборгованості за кредитним договором, сплати процентів за користування кредитними коштами. Однак, відповідач не вчинив належних дій щодо погашення кредитної заборгованості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.530 ЦПК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі положень статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені ст.611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилами статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зі змісту ст.1078 ЦК України випливає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Враховуючи вказані норми матеріального права, позивач повинен довести суду наявність кредитних правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору факторингу між первісним кредитором та новим кредитором, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника. Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач надав належні та допустимі докази наявності між позивачем та первісним кредитором АТ «РВС БАНК» договірних відносин з кредитування, наявність договорів факторингу та перехід права вимоги за договором фінансового кредиту на підставі договору факторингу до позивача. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виконання (договір чи діалект). Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18). Верховний Суд зробив висновок, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Відповідач належним чином умов договору не виконував. На погашення кредитних коштів оплату проводив частково та з порушенням термінів, у зв`язку із чим утворилась заборгованість. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача перед позивачем за вказаним кредитним договором, станом на 06.07.2023 становить сумі 22 237 грн, що складається з заборгованості: 10 249,31 грн за тілом кредиту; 3 654,31 грн. за відсотками, 8 333,38 грн за комісією. У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання в сумі 22 237 грн позивачем, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України нараховано за період з 28.12.2021 по 23.02.2022 інфляційні втрати у розмірі 649,50 грн, 3% річних у розмірі 106,01 грн. Таким чином, всього до стягнення з відповідача підлягає сума у розмірі 22\~992,51 (22237+649,50+106,01) грн. Доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов кредитного договору та існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві, суд задовольняє заявлений позов у повному обсязі. Ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: approved