Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

В провадженні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зміну прізвища дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 2017 року по грудень 2019 року. Під час спільного проживання в них народилась донька [PERSON] , [INFO] . У 2019 році сімейні відносини з відповідачем фактично були припинені. Донька проживає з нею і знаходиться на її утриманні. 06.04.2020 року судовим наказом з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки. Вже довгий час відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у житті дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто зовсім не звертає уваги на існування своєї доньки. Аліменти відповідач не сплачує. У зв`язку з викладеним позивач вважає, що відмінність прізвищ матері та доньки в подальшому може негативно впливати на психоемоційний стан дитини та негативно відобразитись на гармонійному розвитку дитини та просить суд винести рішення про зміну прізвища малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , змінивши її прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Представник позивача надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі та участі позивача, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач про дати судових засідань повідомлявся належним чином шляхом направлення рекомендованих листів з повідомленням за адресою реєстрації, в судове засідання не з`явився, заяв про розгляд справи за його участю в режимі відеоконференції не надіслав, не скористався і правом надання відзиву на позов. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч.1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає,\~що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Судом встановлено, що від сумісного життя сторін по справі в них народилась донька [PERSON] , [INFO] , батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Судовим наказом Саксаганського районного суду міста Кривого Рога Дніпропетровської області від 06 квітня 2020 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % гарантованого прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 27.02.2020 року та до досягнення дитиною повноліття Згідно довідки Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.05.2023, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 139975,08 грн. Відповідач жодних заперечень або відзиву проти позову не надавав, заяв про відкладення розгляду справи, або розгляд справи без його участі тощо, також до суду не надходило. За вищезазначеного суд вважає що відповідач залишив вирішення вказаного питання на розсуд суду та жодним чином не намагався заперечувати проти позову, доказів виховання дитини, прояву до неї батьківської турботи та піклування також суду надано не було. Згідно ч. 8\~ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Преамбулою, ст.ст. 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов`язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 145 СК України\~визначено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно\~ст.148 СК України\~у разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років. У разі зміни прізвища обома батьками прізвище дитини, яка досягла семи років, змінюється за її згодою. У разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. За заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Суд при прийнятті рішення дійшов висновку, що відповідач, поклавши участь у вихованні, лікування та розвитку дитини на позивача, свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Доказів протилежного суду відповідачем надано не було. З урахуванням викладеного, з метою усунення будь-якого негативно впливати на психоемоційний стан дитини та її гармонійний розвиток, суд приходить до висновку про зміну прізвища малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , змінивши її прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved