Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Аргументує свої вимоги тим, що відповідачу на праві власності належить нежитлове приміщення у будинку [ADDRESS] . Вказане нежитлове приміщення знаходиться на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку, у якому надаються послуги з постачання теплової енергії. При цьому, саме приміщення відключене від мереж централізованого опалення та має індивідуальне опалення. Тому відповідачу нараховується плата за частку обсягу спожитої у будинку теплової енергії на загально будинкові потреби опалення. Внаслідок порушення з боку відповідача вимог в частині своєчасної та повної оплати за житлово-комунальні послуги за ним утворилася заборгованість, яка станом на 01.07.2023 становить 17\~435,83 грн. Тому позивач звернувся з відповідним позовом до суду. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, яке відкладено до 20 жовтня 2023 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, але надав письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без участі представника позивача, проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання, повідомлялася належним чином. Своїм правом на надання пояснень у судовому засіданні не скористався, про причини неявки не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Крім того про судове засідання відповідач повідомлялася через оголошення на сайті судової влади України. У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази та вивчивши всі матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до розрахунку за послуги теплопостачання між КП «Прилукитепловодопостачання» та [PERSON] за період 01.04.22-26.06.23, за [PERSON] утворилась заборгованість в розмірі 17\~435,83 грн. (а.с.7). Відповідно до довідки КП «Прилукитепловодопостачання» станом на 27 жовтня 2022 року опалення відкрито 26.10.2022, в тому числі і по [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до довідки КП «Прилукитепловодопостачання» станом на 05 березня 2023 року опалення зупинено 31.03.2023, в тому числі і по [ADDRESS] (а.с.11). Згідно розпорядження Прилуцької міської ради Чернігівської області від 21 жовтня 2022 року за №189р дозволено КП «Прилукитепловодопостачання» розпочати опалювальний сезон у житловому фонді з 24 жовтня 2022 року (а.с.8). Згідно розпорядження Прилуцької міської ради Чернігівської області від 10 квітня 2023 року за №76р завершено опалювальний період у місті Прилуки для всіх категорій споживачів 11 квітня 2023 року (а.с.9). Відповідно до листа №12373/25/10-23 від 02.08.2023 Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України надало КП «Прилукитепловодопостачання» роз`яснення з питань надання послуги з постачання теплової енергії у багатоквартирному будинку для споживачів, що мають встановлене індивідуальне опалення. Згідно якого система опалення та гарячого водопостачання відноситься до сантехнічного обладнання і належить мешканцям на праві спільної сумісної власності, тобто є спільною власністю всіх власників приміщень у багатоквартирному будинку (у тому числі для споживачів, що мають встановлене індивідуальне опалення). Теплопостачальна організація здійснює комерційний облік споживання теплової енергії, наданої для всього будинку як єдиного майнового комплексу. А співвласники будинку оплачують теплову енергію, яка використовується для опалення всього будинку: як квартир і нежитлових приміщень, так і місць загального користування, в тому вислі і втрати тепла внутрішньобудинкових мереж системи опалення будинку. Чинними нормативно-правовими актами не передбачено звільнення споживачів (у тому числі споживачів, що мають індивідуальне опалення) від обов`язку оплати теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування, у разі відсутності у них окремих опалювальних приладів (а.с.12-14). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Зокрема, відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Частиною першою статті 5 вказано, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 7 співвласники зобов`язані забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 12 витрати на управління багатоквартирним будинком включають витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний, в тому числі, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» регулює відносини щодо комерційного обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, їх розподілу між споживачами. Відповідно до пунктів 2 та 6 частини другої статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» комерційний облік визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, визначається за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна) або за рішенням співвласників будівлі за іншим принципом, визначеним цією методикою. Відповідно до ч.6 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Згідно ст. 162 Житлового кодексу України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісяця здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст.526-527 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що [PERSON] , будучи споживачем послуг КП «Прилукитепловодопостачання» в нежитловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , не виконує свої зобов`язання щодо своєчасного внесення коштів за оплату наданих житлово-комунальних послуг, в результаті чого станом на 01.07.2023 за ним утворилася заборгованість в розмірі 17\~435 грн. 83 коп. та враховуючи, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів щодо здійснення ним платежів в рахунок виконання зобов`язань за вказаним особовим рахунком, то позовні вимоги про стягнення з нього заборгованості на користь КП «Прилукитепловодопостачання» беззаперечно підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 2684,00 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду. На підставі наведеного та ст.526, 527, 611, 612, ЦК України, ст.162 Житлового кодексу України, ст.1, 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.4,5,7,12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»,

Outcome: approved