Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду в розмірі 190,00 грн та моральну шкоду в сумі 10000,00 грн. Позов обґрунтований тим, що 23.05.2022 р. інспектором патрульної поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №081436 щодо [PERSON] про порушення\~ п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1\~ст. 130 КУпАП. Згідно протоколу вбачається, що газоаналізатор перевірки на стан алкогольного сп`яніння «Драгер» видав результат 0,28 проміле, що вказує на перевищення допустимої концентрації алкоголю в крові водія, та є відповідно адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1\~ст. 130 КУпАП. Позивач зазначає, що висловлював свою незгоду з результатом газоаналізатора, просив неодноразово працівників поліції доставити його до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте вимоги залишились поза увагою. [PERSON] звертає увагу, що вимушений був самостійно шукати засіб пересування велосипед, та особисто дістався медичної установи, пройшов освідування з використанням спеціальних технічних засобів, за результатами якого в нього не було виявлено ознак алкогольного сп`яніння. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 02.08.2022 р. закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Позивач вказує, що незаконність дій працівників поліції полягала в грубому порушенні порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, його безпідставно зупинили, не надали для ознайомлення та підпису акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, склали протокол без відібрання пояснень, вилучили посвідчення водія, проте тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом видали з помилкою в прізвищі, відмовили в доставленні до медичної установи для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Позивач зазначає, що внаслідок незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності через незаконні та непрофесійні дії патрульних поліцейських Управління патрульної поліції в Житомирській області, які склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, йому була заподіяна матеріальна шкода у вигляді вартості послуг медичного закладу за проведення огляду в розмірі 190,00 грн. Крім того, патрульні поліцейські своїми діями завдали йому моральної шкоди, яка полягає у очевидно необґрунтованому звинуваченні у вчиненні правопорушення. Внаслідок несправедливості під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності, безпорадності перед патрульними поліцейськими, йому завдані душевні страждання і приниження. Завдана шкода спричинила негативні переживання, відчуття несправедливості, пригнічення, невдоволення, невпевненість та недовіру до правоохоронних органів. Розмір завданої йому моральної шкоди оцінений позивачем в сумі 10000,00 грн. ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН Ухвалою суду від 19.12.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 27.12.2023 р. відповідач надіслав відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позов не визнає (а.с. 14-15). Заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що постановою Богунського районного суду м.Житомира від 02.08.2022 року дії поліцейських неправомірними не визнавались. Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення за своєю природою та змістом не є рішенням суб`єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності та не спричиняє зміни прав чи обов`язків особи, а є лише доказом у справі про адміністративне правопорушення. Також до позивача не було застосовано адміністративного стягнення, передбаченого\~КУпАП, а справа про адміністративне правопорушення судом закрита, що не створює правових наслідків для позивача. Згідно відзиву на позовну заяву позивачем на підтвердження доводів заподіяння моральної шкоди не надано жодних доказів, які є підставою для її відшкодування. Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведений факт заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, тому в задоволенні позову просить відмовити. 14.03.2023 р. [PERSON] направив відповідь на відзив (а.с. 37-38), в якому вказав, що доводи відповідача, наведені у відзиві є необґрунтованими, неправомірні дії працівників патрульної поліції є підставою для відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Інших заяв по справі не надходило. В судовому засіданні 07.06.2023 року за клопотанням представника позивача з Богунського районного суду м. Житомира для огляду в судовому засіданні були витребувані матеріали справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, справа №295/4883/22, та у відповідача витребувані матеріали службової перевірки, проведеної відносно патрульних поліцейських (а.с. 61-62). В судових засіданнях позивач [PERSON] та його представник адвокат Соломонюк С.А. позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позові. Додатково позивач пояснив, що він є особою з інвалідністю 2 групи, вимушений був пересуватись велосипедом, оскільки працівники поліції надали йому тимчасове посвідчення з помилкою в його прізвищі. Зауважив, що патрульні поліцейські, окрім того, що неправомірно склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, допустили порушення його прав, принижували його, насміхались з нього, звертались на «ти», хоча між ними досить велика різниця у віці, коли він повернувся до них на велосипеді після медичного освідування та надав для огляду документи, які підтверджували, що він не вживав алкоголь, погрожували викинути велосипед в річку. Вважає такі дії працівників поліції неприпустимими, які принижують його честь та гідність. Зазначив, що внаслідок таких дій в нього погіршилось самопочуття, підвищився тиск. Він вимушений був звертатись зі скаргами на неправомірні дії працівників поліції для відновлення порушеного права, на що витрачав час і сили, залучав адвоката для розгляду справи про адміністративне правопорушення. Посилався на те, що почував себе ображеним, оскільки він понад сорок років керує транспортним засобом, ніколи не притягувався до відповідальності, відносно нього без достатніх підстав був складений протокол про притягнення його до відповідальності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Крім того, просила долучити до матеріалів справи матеріали службового розслідування відносно інспекторів патрульної поліції під час оформлення адміністративних матеріалів стосовно [PERSON] ІІІ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з ч. 1\~ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 15 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання.\~Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 56 Конституції України\~передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Нормами ч. 1 ст. ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно\~до п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~22\~ЦК України\~збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Приписами\~статті 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно зі\~статтею 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. За приписами ч. 1 ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ та ОЦІНКА СУДУ Судом встановлено, що 23.05.2022 р. інспектор роти №4 батальйону УПП в Житомирській області Сударєва І. склала протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №071436, відносно [PERSON] про порушення\~Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1\~ст.\~130\~КУпАП (а.с. 7). Зі змісту протоколу вбачається, що газоаналізатор перевірки на стан алкогольного сп`яніння «Драгер» видав результат 0,28 проміле, що вказує на перевищення допустимої концентрації алкоголю в крові водія [PERSON] (а.с. 3 матеріалів справи про адміністративні правопорушення № 295/4883/22). Згідно висновку щодо результатів медичного огляду виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 23.05.2022 р. ознак алкогольного сп`яніння у [PERSON] не виявлено (а.с. 9). Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 02.08.2022 р. закрито провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 8). Постанова мотивована тим, що під час розгляду справи були встановлені обгрунтовані сумніви в дотримані поліцейським процедури огляду, виявлені порушення вимог п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили. Відповідно до\~роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму\~Верховного\~Суду\~України від\~31\~березня\~1995\~року\~№4\~«Про\~судову\~практику в\~справах\~про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У пункті\~5\~наведеної вище\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України зазначено,\~що відповідно\~до\~загальних підстав цивільно-правової\~відповідальності обов`язковому\~з`ясуванню\~при вирішенні\~спору про\~відшкодуванняморальної\~(немайнової)\~шкоди підлягають:\~ наявність\~такої шкоди,\~ протиправність\~ діяння\~ її\~ заподіювача,\~наявність\~причинного зв`язку\~між шкодою\~і протиправним\~ діянням\~ заподіювача\~та \~ вини\~ останнього\~ в\~ її\~ заподіянні.\~ Суд,\~зокрема,\~ повинен\~з`ясувати,\~чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Серед іншого, загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п.п. 55-57 судового рішення). Зі змісту позовної заяви позивача вбачається, що вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 10000,00 гривень позивач пов`язує з неправомірними діями працівників патрульної поліції, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зі змісту висновку за результатами службового розслідування, призначеного за скаргою позивача з метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни інспекторами УПП [PERSON] та [PERSON] вбачається, що працівники наряду «Граніт-0102» [PERSON] та [PERSON] 23.05.2022 р. допустили низку порушень під час складання відносно позивача протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 87-94), зокрема, встановлено не дотримання вимог: - ч. 4 ст. 256 КУпАП, оскільки позивач не був ознайомлений з його правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП; - ст. 266 КУпАП, яке полягає в тому, що склавши відносно водія протокол про адміністративне правопорушення, не відсторонили його у встановленому порядку від керування транспортним засобом; - ст. 279 КУпАП щодо проведення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка фактично була відсутня; - п.п. 5, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, яке полягає в тому, що патрульні поліцейські порушили процедуру направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння та проведення такого огляду. Так, поліцейські всупереч наведеним положенням не склали відносно водія відповідний акт огляду, не надали його позивачу для підпису щодо підтвердження його згоди або висловлення незгоди останнього з результатами такого огляду; не переконавшись, що водій погоджується з результатами проведеного огляду, склали відносно нього протокол, хоча притягнення до відповіальності могло бути лише за наявності згоди водія з результатами огляду. При цьому водій висловив незгоду з результатами огляду, проте не був працівниками поліції направлений для проведення такого огляду до медичного закладу, таким чином не забезпечили доставку позивача протягом двох годин до медичного закладу для проведення огляду, що є їх обов`язком, при цьому зі змісту відеозапису вбачається, що працівники поліції вказали позивачу, що він самостійно повинен дістатись до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду, що є неправомірним; - абз. 4 п. 2 розділу ІІ, п.п. 1, 4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 р в частині не дотримання порядку роз`яснення водієві прав, передбачених ст. 268 ЦПК України, порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння, складання відповідного акта та відсторонення від керування транспортним засобом; - п. 7 розділу І, п.п. 9,10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року щодо процедури проведення огляду на стан сп`яніння, складення відповідного акту та забезпечення направлення для проведення огляду на стан сп`яніння водія у разі незгоди з його результатами. За порушення наведених вище положень нормативно-правових актів, норм Закону України "Про Національну поліцію", Посадової інструкції поліцейського, Дисциплінарного статуту, згідно з наказом №11 від 14.06.2022 р. «Про застосування до працівників управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення» за вчинення дисциплінарних проступків до інспекторів УПП [PERSON] та [PERSON] застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани стосовно кожного (а.с. 95-96). В судовому засіданні також був оглянутий відеозапис з відеореєстратора патрульних поліцейських, на якому зафіксований процес притягнення позивача до адміністративної відповідальності, який в повному обсязі підтверджує порушення, які допустили патрульні поліцейські під час складення відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення, які також знайшли своє відображення у висновку службового розслідування. Зі змісту відеозапису вбачається, що позивач був розгубленим, не в повному обсязі розумів і усвідомлював дії патрульних поліцейських, неодноразово звертався до них з проханням відвезти його на освідування до медичного закладу, на що поліцейські відповідали роздратовано і відмовили йому. Розгляд справи фактично був відсутній, патрульні поліцейські без жодних пояснень і роз яснень сіли до патрульного автомобіля, склали протокол про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, і лише після цього сказали, що склали протокол. Дії патрульних поліцейських не відповідали вимогам нормативно-правових актів, які регулюють процедуру притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, які наведені вище. Статтею 12 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Висновок за результатами проведення службової перевірки, висновок щодо результатів проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, постанова Богунського районного суду м. Житомира про закриття провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення в діях [PERSON] , матеріали справи про адміністративне правопорушення № 295/4883/22, зміст оглянутого відеозапису в сукупності достеменно підверджують неправомірність дій інспекторів патрульної поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача. Судом достовірно встановлено, що внаслідок неправомірних дій патрульних поліцейських відносно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення, що вплинуло на його звичайний спосіб життя, призвело до необхідності вживати додаткові заходи для усунення порушень та відновлення порушеного права. Безперечно такі дії викликали у позивача негативні емоції, занепокоєння, переживання, стрес, тривалу невизначеність, втрату звичайного способу життя, призвели до необхідності вживати додаткові заходи для усунення порушень та відновлення порушеного права, в тому числі, щодо звернення до суду за захистом порушених прав. При цьому суд враховує поведінку патрульних поліцейських, вік позивача, його стан, оскільки він був розгубленим, дезорієнтованим, що підтверджується змістом дослідженого відеозапису. Крім того, позивач вимушений був звертатись зі скаргою до Управління патрульної поліції для відновлення своїх прав, захищати себе в суді під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, що підтверджується її матеріалами № 295/4883/22, залучати адвоката, що безумовно призводило до відповідних хвилювань та негативних емоцій. Таким чином, судом встановлено, що негативні наслідки для позивача у вигляді моральних переживань настали саме у зв`язку з неправомірними діями патрульних поліцейських, тобто знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку. При цьому згідно з положеннями ст. 1174 ЦК України шкода, заподіяна неправомірними діями посадової особи органу державної влади, відшкодовується незалежно від її вини. Отже, судом на підставі досліджених доказів встановлено та доведено належними і достатніми засобами доказування наявність всіх складників, які є підставою для висновку, що позивачу заподіяні моральні страждання та про стягнення на його користь морального відшкодування. Суд відхиляє доводи представника відповідача, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення дії працівників поліції неправомірними не визнавались, а саме по собі складання протоколу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не призвело до порушення його прав, оскільки суд наділений самостійними процесуальними повноваженнями надати оцінку правомірності чи неправомірності дій працівників відповідача в межах розгляду даної справи, при цьому попереднє визнання дій неправомірними окремим актом не є обов`язковим. Наявність неправомірних дій є обставиною, яка підлягає доведенню в межах заявлених позовних вимог і входить до предмета доказування. Дослідивши письмові докази, матеріали справи про адміністративне правопорушення №295/4883/22, оглянувши відеозапис, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди. Беручи до уваги всі фактичні обставини справи, виходячи із засад розумності і справедливості, суд визначає розмір морального відшкодування в сумі 4000,00 грн. Суд вважає, що такий розмір моральної шкоди буде ефективним засобом юридичного захисту порушеного права позивача і здатен компенсувати понесені ним психо-емоційні втрати немайнового характеру. Матеріалами справи не підтверджується розмір завданої позивачу шкоди на суму 10000,00 грн. Вимога про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 190,00 грн, які вимушений був сплатити позивач за проведення огляду на виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що підтверджується змістом квитанції до прибуткового ордера від 23.05.2022 р. (а.с.10), також підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до п. п. 6, 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та п.10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, саме в обов`язок патрульного поліцейського входить направлення та забезпечення проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я, що в даному випадку патрульними поліцейськими забезпечено не було, у зв`язку з чим позивач вимушений був самостійно понести матеріальні витрати для проходження медичного огляду за власний кошт. А відтак на підставі ст. 22 ЦК України, суд вважає, що такі витрати є збитками, які підлягають відшкодуванню позивачу. V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн, розмір якого є мінімальним.

Outcome: approved