Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

29.12.2022 до Канівського міськрайонного суду Черкаської області надійшов позов першого заступника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської обласної військової адміністрації до [PERSON] (відповідач-1) та [PERSON] (відповідач-2) про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом повернення земельних ділянок та скасування державної реєстрації права приватної власності. В обґрунтування позову зазначено наступне: розпорядженням Канівської районної державної адміністрації від 03.02.2005 № 34 «Про передачу земельних ділянок громадянам в приватну власність та виготовлення державних актів на право власності на землю для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу Бобрицької сільської ради» (далі Розпорядження) вилучено із земель запасу Бобрицької сільської ради та передано у приватну власність громадянам земельні ділянки загальною площею 61,8398 га. Відповідно до додатку 1 Розпорядження, для ведення особистого селянського господарства надано у власність земельні ділянки загальною площею 39, 6309 га 22-м громадянам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та відповідно до додатку 3 Розпорядження для ведення особистого селянського господарства надано у власність 15-ти громадянам земельні ділянки загальною площею 21,1289 га: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У додатку № 3 до вищезазначеного розпорядження зроблено помилку щодо загальної площі земельних ділянок, наданих громадянам, яка становить - 26,3363 га, а не 21,1289 як зазначено в додатку. Більше того, аналіз додатку № 1 (додавання розмірів площ кожного громадянина та додавання площі по виданим на підставі розпорядження державним актам) вказує на різні площі: за Розпорядженням - 39,6309 га, за актами - 39,6264 га, оскільки [PERSON] отримав 1,8029 га замість 1,8066 га, та [PERSON] отримав 1,8058 га замість 1,8066 га. На підставі вказаного Розпорядження (додатки 1,3) зазначені громадяни 15.02.2005 отримали державні акти на право приватної власності на землю в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області з кадастровими номерами земельних ділянок: 7122081100:01:002:0224, 7122081100:01:002:0200, 7122081100:01:002:0218, 122081100:01:002:0209, 7122081100:01:002:0210, 7122081100:01:002:0222, 7122081100:01:002:0223, 7122081100:01:002:0204, 7122081100:01:002:0205, 7122081100:01:002:0211, 7122081100:01:002:0206, 7122081100:01:002:0207, 7122081100:01:002:0208, 7122081100:01:002:0201, 7122081100:01:002:0202, 7122081100:01:002:0203, 7122081100:01:002:0219, 7122081100:01:002:0220, 7122081100:01:002:0221, 7122081100:01:002:0215, 7122081100:01:002:0216, 7122081100:01:002:0217, 7122081100:01:002:0212, 122081100:01:002:0213, 7122081100:01:002:0214, 7122081100:01:002:0225, 7122081100:01:002:0226, 7122081100:01:002:0227, 7122081100:01:002:0197, 7122081100:01:002:0198, 7122081100:01:002:0199, 7122081100:01:002:0194, 7122081100:01:002:0195, 7122081100:01:002:0191, 7122081100:01:002:0192, 7122081100:01:002:0193, 7122081100:01:002:0196. У подальшому вказані земельні ділянки, отримані громадянами, зазначеними в додатках 1 та 3 Розпорядження, на підставі договорів купівлі-продажу вибули у приватну власність [PERSON] та [PERSON] , які отримали нові Державні акти на спірні земельні ділянки. Окрім того, частина вищезазначених земельних ділянок, на які набув права приватної власності [PERSON] частково були об`єднані з присвоєнням інших кадастрових номерів, на іншу частину кадастрові номери змінено. Відповідно до Інформації з Державного земельного кадастру земельним ділянкам присвоєно нові кадастрові номера такі: 7122081100:01:001:0588, 7122081100:01:001:0589, 7122081100:01:001:0592, 7122081100:01:001:0596, 7122081100:01:001:0598, 7122081100:01:001:0600, 7122081100:01:001:0601, 7122081100:01:001:0602, 7122081100:01:001:0605, 7122081100:01:001:0606, 7122081100:01:001:0607, 7122081100:01:001:0608, 7122081100:01:001:0609, 7122081100:01:001:0610, 7122081100:01:001:0611. [PERSON] придбала на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.12.2005 ВСК № 749491 у [PERSON] земельну ділянку площею 1,8066 га з кадастровим номером 7122081100:01:001:0196, яку остання отримала на підставі додатку 1 Розпорядження Канівської РДА від 03.02.2005 № 34. Таким чином, приватизовані земельні ділянки, зазначені у додатку № 1 Розпорядження, площею 39,6264 га та додатку № 3 Розпорядження площею 26,3363 га перебувають у власності [PERSON] та [PERSON] як землі, надані для ведення особистого селянського господарства. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11.08.2016 у справі №697/1638/16-к завершено розгляд кримінального провадження № 12013250020000275 від 02.04.2013 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Постановою Черкаського апеляційного суду від 19.12.2019 у справі № 697/2434/16-ц задоволено частково позов заступника прокурора Черкаської області, визнано недійсним розпорядження Канівської районної державної адміністрації від 03.02.2005 № 34 «Про передачу земельних ділянок громадянам у приватну власність та виготовлення державних актів на право власності на землю для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу Бобрицької сільської ради» у частині, зазначених у додатках № 1 та 3, вищевказаних громадян; витребувано у [PERSON] на користь держави земельні ділянки за кадастровими номерами: 7122081100:01:001:0607 площею 3,6734 га, 7122081100:01:001:0600 площею 5,2074 га, 7122081100:01:001:0589 площею 1,7358 га, 7122081100:01:001:0602 площею 5,2074 га, 7122081100:01:001:0596 площею 3,4680 га, 7122081100:01:001:0601 площею 5,2076 га, 7122081100:01:001:0608 площею 5,2076 га, 7122081100:01:001:0609 площею 5,4249 га, 7122081100:01:001:0610 площею 3,6132 га, 7122081100:01:001:0611 площею 5,4153 га, 7122081 100:01:001:0588 площею 1,8367 га, 7122081100:01:001:0592 площею 1,7293 га, 6 7122081100:01:001:0598 площею 3,5725 га, 7122081100:01:001:0605 площею 5,5101 га, 7122081100:01:001:0606 площею 5,5101 га; витребувано у [PERSON] на користь держави земельну ділянку площею 1,8066 га - кадастровий номер 7122081100:01:001:0196. Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.09.2022 залишено без змін постанову Черкаського апеляційного суду від 19.12.2019 щодо визнання недійсним розпорядження Канівської районної державної адміністрації від 03.02.2005 № 34 у частині, зазначених в додатках № 1 та № 3. В частині витребування земельних ділянок постанову апеляційного суду скасовано, постановлено нове рішення про відмову в задоволенні позову через неправильність обраного способу захисту порушеного права держави . За результатами розгляду вказаної справи судом касаційної інстанції підтверджено обґрунтованість вимог прокурора, оскільки спірні земельні ділянки загальною площею понад 60 га відведені у приватну власність громадян для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель лісогосподарського призначення, які мали бути передані в управління уповноваженого органу в процесі роздержавлення земель КСП ім. Шевченка. Тому Черкаська обласна прокуратура в інтересах держави в особі Черкаської обласної військової адміністрації просить суду усунути перешкоди державі в користуванні та розпорядженні земельними ділянками лісогосподарського призначення з кадастровими номерами 7122081100:01:001:0588, 7122081100:01:001:0589, 7122081100:01:001:0592, 7122081100:01:001:0596, 7122081100:01:001:0598, 7122081100:01:001:0600, 7122081100:01:001:0601, 7122081100:01:001:0602, 7122081100:01:001:0605, 7122081100:01:001:0606, 7122081100:01:001:0607, 7122081100:01:001:0608, 7122081100:01:001:0609, 7122081100:01:001:0610, 7122081100:01:001:0611, 7122081100:01:001:0196, розташованих в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Черкаського району Черкаської області, набутих всупереч закону, шляхом зобов`язання [PERSON] та [PERSON] повернути вище вказані земельні ділянки та скасування державної реєстрації права приватної власності [PERSON] та [PERSON] на них. У спірних правовідносинах наявний як державний, так і суспільний інтерес, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30.12.2023 задоволено частково заяву про забезпечення позову у даній справі, в порядку забезпечення позову заборонено [PERSON] вчиняти будь-які дії по відчуженню (у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини) земельних ділянок з зазначеними кадастровими номерами, та заборонено [PERSON] вчиняти будь-які дії по відчуженню (у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини) земельної ділянки з кадастровим номером: 71220811000:01:001:0196, площею 1,8066 га, розташовану в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Черкаського району Черкаської області, яка належить на праві приватної власності [PERSON] . Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04.01.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. У відзиві на позовну заяву відповідач-1 [PERSON] заперечив щодо задоволення позову, з огляду на таке: неправильне обрання органу, що уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, оскільки прокурор обґрунтовує тим, що станом на момент подання позову Черкаська обласна військова адміністрація наділена повноваженнями щодо розпорядження землями лісогосподарського призначення, проте органом, права якого могли бути порушені внаслідок вибуття спірних земельних ділянок із власності держави є Канівська районна державна адміністрація, яка була уповноваженим органом на момент відчуження земельних ділянок. Також, Черкаська обласна військова адміністрація не є органом наділеним повноваженнями здійснювати державний контроль за дотриманням вимог нормативно-правових актів щодо ведення лісового господарства, таким органом є Черкаське обласне управління лісового та мисливського господарства. Таким чином, прокурором не доведено порушення прав Черкаської обласної військової адміністрації, що є самостійною підставою для відмови у позові. Неправильно обраний спосіб захисту прав, оскільки прокурор помилково звернувся з негаторним позовом. Висновки Верховного Суду у постанові від 07.09.2022 у справі №697/2434/16-ц щодо обрання способу захисту у цих правовідносинах суперечить висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц. І так як це правова оцінка правовідносин сторін, то не є обов`язковим для судів. Визначальним критерієм розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи володіння майном на момент звернення з позовом до суду. Прокурор вважає, що держава в особі позивача не втратила, а відповідачі, відповідно не набули права володіння спірними земельними ділянками. Проте, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц, і в подальшому, зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 372/1684/14-ц зазначається висновок, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості набуває щодо нього повноваження власника, зокрема і право володіння. За змістом ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Прокурор також зазначає, що спірні земельні ділянки належать до першої категорії лісів, відповідач-1 вважає, що ця обставина - не доведена прокурором. Негаторний позов подається коли не зареєстроване право власності на майно, тобто власник не позбавлений володіння. Єдиним винятком з принципу реєстраційного підтвердження володіння Великою Палатою у справі № 359/3373/16-ц зазначено землі водного фонду. Володіння приватними особами лісовими ділянками - цілком можливе, оскільки вони можуть мати такі ділянки на праві приватної власності. Отже, належним способом захисту є віндикаційний позов. Подання негаторного позову є неналежним способом захисту прав у цих правовідносинах, що є самостійною підставою для відмови у позові. Непропорційність, пропонованого прокурором, втручання у право відповідача-1 мирно володіти майном, встановлене у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950. Відповідач-1 придбав спірні земельні ділянки у фізичних осіб, яким державою були видані правовстановлюючі документи державні акти про право власності на земельні ділянки. Перед укладенням договорів купівлі-продажу відповідачем-1 були перевірені відповідні державні акти про право власності, в яких земельні ділянки визначались як землі для ведення особистого селянського господарства. Відповідач-1 не зобов`язаний здійснювати перевірку повноважень органів державної влади щодо розпорядження землею. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Такі твердження відповідають висновкам Європейського Суду з прав людини у справах «Стретч проти Сполученого Королівства», «Рисовський проти України», «Пінкова та Пінк проти Чеської республіки». Верховний Суд в постанові від 17.10.2019 у справі №359/2012/15-ц також звернув увагу на принцип належного врядування. Якщо земельні ділянки були передані продавцям незаконно, то така незаконність не була б очевидною для будь-якої обачливої особи лише із зовнішніх ознак земельних ділянок. Жодна земельна ділянка у цій справі на момент продажу відповідачу-1 не перевищувала площу 5 га, а отже кожна з них могла бути законно отримана продавцями з земель лісового фонду. У відповіді на відзив прокурор зазначає, що з такими доводами відповідача-1 не може погодитись, оскільки вони не відповідають обставинам справи та в більшості своїй зводяться до переоцінки наявних в матеріалах справи доказів. У запереченнях на відповідь на відзив відповідач-1 вважав, що позов не підлягає задоволенню. 30.03.2023 ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідачів,\~залучено до участі у справі\~в якості третьої особи, яка\~не заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідачів\~ - Черкаську районну державну адміністрацію Черкаської області. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 01.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача\~Черкаської обласної військової адміністрації у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без нього, позов підтримує. Третя особа, яка\~не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів\~- Черкаська районна державна адміністрація Черкаської області представника у судове засідання повторно не направила, не повідомивши причини, хоча належним чином повідомлена про дату, час та місце підготовчого засідання. Прокурор у судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у ньому. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у\~ судове засідання не з`явились, хоча\~про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомили. Представник відповідачів\~- адвокат Дворцов В.І. проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов. Суд, заслухавши прокурора та представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України,\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України\~передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до змісту\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 77 ЦПК України,\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2\~ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.\~79,\~80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює, надані сторонами, матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Обставини справи та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що розпорядженням Канівської районної державної адміністрації від 03.02.2005 № 34 «Про передачу земельних ділянок громадянам в приватну власність та виготовлення державних актів на право власності на землю для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу Бобрицької сільської ради» вилучено і передано у власність земельні ділянки із земель запасу Бобрицької сільської ради громадянам загальною площею 61,8398 га для наступних потреб: для ведення особистого селянського господарства площею 39,6309 га (згідно з додатком 1), для ведення садівництва площею 1,08 га (згідно з додатком 2), для ведення особистого селянського господарства площею 21,1289 га (згідно з додатком 3) (а.с. 39-43). У подальшому на підставі даного Розпорядження (додатку 1) 22 громадянам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також на підставі цього розпорядження (додатку 3) 15-м громадянам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надані у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. 15 лютого 2005 року вказаним особам видані Державні акти на право приватної власності на земельні ділянки (т. 1 а.с. 44-80). В подальшому зазначені особи відчужили вищевказані земельні ділянки відповідачам: на користь\~ [PERSON] (відповідача-1 у справі) на підставі договорів купівлі-продажу від 22 грудня 2005 року. Деякі з цих ділянок були об`єднані та він отримав державні акти з новими кадастровими номерами земельних ділянок: 7122081100:01:001:0601; 7122081100:01:001:0596; 7122081100:01:001:0602; 7122081100:01:001:0589; 7122081100:01:001:0600; 7122081100:01:001:0607; 7122081100:01:001:0588; 7122081100:01:001:0592; 7122081100:01:001:0598; 7122081100:01:001:0605; 7122081100:01:001:0606; 7122081100:01:001:0608; 7122081100:01:001:0609; 7122081100:01:001:0610; 7122081100:01:001:0611. [PERSON] відчужила земельну ділянку площею 1,8066 га, кадастровий номер 7122081100:01:001:0196 [PERSON] . Відповідно до Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна,\~ [PERSON] (відповідач-1 у справі) має на праві приватної власності наступні земельні ділянки: ділянка площею 5,5101 га - кадастровий номер 7122081100:01:001:0607, ділянка площею 5,2074 га - кадастровий номер 7122081100:01:001:0600, ділянка площею 1,7358 га - кадастровий номер 7122081100:01:001:0589, ділянка площею 5,2074 га - кадастровий номер 7122081100:01:001:0602, ділянка площею 3,4680 га - кадастровий номер 7122081100:01:001:0596, ділянка площею 5,2076 га - кадастровий номер 7122081100:01:001:0601, ділянка площею 5,2076 га - кадастровий номер 7122081100:01:001:0608, ділянка площею 5,4249 га - кадастровий номер 7122081100:01:001:0609, ділянка площею 3,6132 га - кадастровий номер 7122081100:01:001:0610, ділянка площею 5,4153 га - кадастровий номер 7122081100:01:001:0611, ділянка площею 1,8367 га - кадастровий номер 7122081100:01:001:0588, ділянка площею 1,7293 га - кадастровий номер 7122081100:01:001:0592, ділянка площею 3,5725 га - кадастровий номер 7122081100:01:001:0598, ділянка площею 5,5101 га - кадастровий номер 7122081100:01:001:0605, ділянка площею 5,5101 га - кадастровий номер 7122081100:01:001:0606, які розташовані в адміністративних межах Бобрицької сільської ради з 27 січня 2006 року . Відповідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна\~, [PERSON] (відповідач-2 у справі) має на праві приватної власності земельну ділянку площею 1,8066 га, кадастровий номер 7122081100:01:001:0196, яка розташована в адміністративних межах Бобрицької сільської ради. Постановою Черкаського апеляційного суду від 19.12.2019 у справі № 697/2434/16-ц задоволено частково позов заступника прокурора Черкаської області, визнано недійсним розпорядження Канівської районної державної адміністрації від 03.02.2005 № 34 «Про передачу земельних ділянок громадянам у приватну власність та виготовлення державних актів на право власності на землю для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу Бобрицької сільської ради» в частині зазначених у додатках 1, 3, витребувано у [PERSON] на користь держави земельні ділянки за кадастровими номерами: 7122081100:01:001:0607 площею 3,6734 га, 7122081100:01:001:0600 площею 5,2074 га, 7122081100:01:001:0589 площею 1,7358 га, 7122081100:01:001:0602 площею 5,2074 га, 7122081100:01:001:0596 площею 3,4680 га, 7122081100:01:001:0601 площею 5,2076 га, 7122081100:01:001:0608 площею 5,2076 га, 7122081100:01:001:0609 площею 5,4249 га, 7122081100:01:001:0610 площею 3,6132 га, 7122081100:01:001:0611 площею 5,4153 га, 7122081100:01:001:0588 площею 1,8367 га, 7122081100:01:001:0592 площею 1,7293 га, 7122081100:01:001:0598 площею 3,5725 га, 7122081100:01:001:0605 площею 5,5101 га, 7122081100:01:001:0606 площею 5,5101 га, витребувано у [PERSON] на користь держави земельну ділянку площею 1,8066 га - кадастровий номер 7122081100:01:001:0196 (т. 1 а.с. 131-138) . Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.09.2022 залишено без змін постанову Черкаського апеляційного суду від 19.12.2019 щодо визнання недійсним розпорядження Канівської районної державної адміністрації від 03.02.2005 № 34 в частині зазначених в додатках № 1 та № 3. В частині витребування земельних ділянок постанову апеляційного суду скасовано, постановлено нове рішення про відмову в задоволенні позову через неправильність обраного способу захисту порушеного права держави (т. 1 а.с. 151-171). Норми права, з яких виходить суд при прийнятті рішення та висновки суду за результатами вирішення спору: \~Згідно з ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) вказувала, що «застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам». Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Предметом спору є усунення перешкод державі в особі позивача в користуванні та розпорядженні земельними ділянками лісогосподарського призначення з підстави набуття ними всупереч закону статусу земель приватної власності, а відтак, порушення інтересів держави. За змістом статей\~13,\~14 Конституції України,\~земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Постановою Черкаського апеляційного суду від 19.12.2019 у справі № 697/2434/16-ц задоволено частково позов заступника прокурора Черкаської області, визнано недійсним розпорядження Канівської районної державної адміністрації від 03.02.2005 № 34 «Про передачу земельних ділянок громадянам у приватну власність та виготовлення державних актів на право власності на землю для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу Бобрицької сільської ради» у частині зазначених у додатках 1, 3. Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 697/2434/16-ц залишено без змін постанову Черкаського апеляційного суду від 19.12.2019 щодо визнання недійсним розпорядження Канівської районної державної адміністрації від 03.02.2005 № 34 в частині зазначених в додатках № 1 та № 3. Судом у справі № 697/2434/16-ц встановлено, що розпорядження Канівської РДА від 03 лютого 2005 року № 34 «Про передачу земельних ділянок громадянам у приватну власність та виготовлення державних актів на право власності на землю для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу Бобрицької сільської ради», яким вилучено із земель лісового фонду і передано у власність громадянам земельні ділянки, які становлять єдиний лісовий масив, загальною площею 61,8398 га є незаконним, прийнятим за відсутності волевиявлення власника - держави, оскільки таке не було висловлено у передбаченому законом порядку. Рішення про вилучення і передачу спірних земельних ділянок власником не приймалося, Черкаське обласне управління лісового та мисливського господарства не давало згоди на вилучення та переведення до сільськогосподарської категорії лісових земель, загальною площею 61,8398 га розташованих в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області. Процедура вилучення земельної ділянки не відповідає вимогам закону та була порушена Канівською районною державною адміністрацією. Згідно з ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У зв`язку з цим суд не бере до уваги, як достатній доказ, лист Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 10.03.2023 №29-23-0.2.-1177/2-23 «Про надання інформації», адресований адвокату (т. 3 а.с. 74) щодо виду земель запасу Бобрицької сільської ради станом на 01.01.2005. Отже, спірні земельні ділянки, станом на момент відведення попереднім власникам, відносилися до земель лісогосподарського призначення державної власності та мали використовуватися для ведення лісового господарства в порядку, визначеному Лісового кодексу України. Відсутність, спрямованого на відчуження земельної ділянки, рішення повноважного органу державної влади означає, що держава як власник не виявила волю на відчуження цієї ділянки. Згідно з ч. 2\~ст.\~90\~Земельного кодексу\~України (далі ЗК України),\~порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга\~статті 152 Земельного кодексу України). Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 328 Цивільного кодексу України,\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону (ч. 3 ст. 373 ЦК України). Згідно з\~ст.\~56\~Земельного кодексу\~України,\~\~землі лісогосподарського\~призначення можуть\~перебувати у\~державній,\~комунальній та\~приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Отже, Закон забороняє органам місцевого самоврядування та органам виконавчої влади передавати в приватну власність ліси та землю відповідного цільового призначення поза складом угідь селянських, фермерських та інших господарств, або й у складі цих угідь, якщо площа ділянки більше, ніж 5 га. Суд приходить\~до висновку,\~що зайняття\~з порушенням\~Земельного кодексу\~України та\~інших законів\~цих земельних\~ділянок лісогосподарського\~призначення,\~які не\~перебувають у\~складі угідь\~селянських,\~фермерських та\~інших господарств,\~потрібно розглядати\~як порушення\~права власності\~держави чи\~відповідної територіальної\~громади,\~що не\~пов`язане\~з позбавленням\~власника володіння\~відповідною земельною\~ділянкою,\~навіть якщо\~інша особа\~зареєструвала її\~право приватної\~власності на\~цю ділянку,\~оскільки на\~такі ділянки\~неможливе набуття\~права приватної\~власності згідно\~Закону,\~так як\~ці земельні\~ділянки лісогосподарського\~призначення не\~перебували у\~складі угідь\~селянських,\~фермерських та\~інших господарств\~(такий\~підхід не\~суперечить висновку\~Великої Палати\~Верховного Суду,\~сформульованому щодо\~земельних ділянок\~природно-заповідного\~фонду у\~постанові від\~ 20.06.2023 у справі\~№ 554/10517/16-ц , п. 7.29, земельних ділянок водного фонду у постановах від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц (провадження № 14-95цс18); від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18, пункт 70); від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18, пункт 80); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19, пункт 96); від 7 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (провадження № 14-740цс19, пункт 45), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21, пункти 51-52). За таких умов, ефективним способом судового захисту щодо повернення даних земельних ділянок лісогосподарського призначення власнику є негаторний, а не віндикаційний позов, як стверджує відповідач-1, заперечуючи проти задоволення позову. При цьому спір, що виник, порушує інтереси держави в особі Черкаської обласної військової адміністрації, що полягають в здійсненні права розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення. Пунктом 4 ч. 1 ст. 31 Лісового кодексу України визначено, що обласні державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території передають у власність, постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території. Заволодіння приватними особами такими ділянками всупереч чинному законодавству, зокрема без належного дозволу уповноваженого на те органу, може зумовлювати конфлікт між гарантованим статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на безпечне довкілля. Суд вважає, що повернення цих земельних ділянок державі відповідає критерію законності: воно здійснюється на підставі норм статті 152\~Земельного кодексу\~України та та ст. 391 Цивільного кодексу України,\~у зв`язку з порушенням місцевим органом державної виконавчої влади в Україні вимог\~ Земельного кодексу України. Таке втручання є виправданим, оскільки воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, суспільства та включає в себе право на безпечне довкілля, непогіршенні екологічної ситуації \~і природної якості землі, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (ч. 3 ст. 13, ч. 6 ст. 41, ч. 1 ст. 50 Конституції України). Ці загальні інтереси реалізуються через цільовий характер використання земельних ділянок (ст. ст. 18, 19, п. «а» ч. 1 ст. 91 ЗК України). Згідно з ч. 1 \~ст. 373 Цивільного кодексу України,\~земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах (ч. 2 ст. 1 Лісового кодексу України). Ведення особистого селянського господарства на вказаних земельних ділянках може призвести до непоправних наслідків, зокрема викорчовування залишків лісу та переведення земельної ділянки в ріллю. Також, існує загроза забудови вказаної території, її огородження та заборони доступу до лісу громадян. Складовою охорони земель є захист сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (п. «б» ч. 1 ст. 164 ЗК України). Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання користування земельними ділянками лісогосподарського призначення. Правовідносини, пов`язані з використанням земель лісогосподарського призначення становлять суспільний інтерес, а набуття прав на такі земельні ділянки всупереч закону, суспільному інтересу не відповідає. Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними із втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що ставиться для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Згідно з ст. 1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Для розкриття критерію пропорційності вагоме значення має встановлення добросовісності\~/\~недобросовісності набувача майна. Суд вважає, що в силу об`єктивних, видимих природних властивостей спірних земельних ділянок, відповідачі, проявивши розумну обачність, могли і повинні були знати про те, що ці ділянки належать до земель лісогосподарського призначення. За таких обставин суд приходить до висновку, що такий результат розгляду судом даного позову не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, закріпленим у статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~ і заперечення відповідача-1 з цього приводу є безпідставними. Згідно з пунктом 1 частини першої\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, право позивача може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності (користування) іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування) (частина друга\~статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Викладене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16 (п. 5.17). Отже, позов першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури підлягає задоволенню повністю. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1.2. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2022 установлений у розмірі 2481,00 грн. Оскільки вказаний позов містить 32 вимоги немайнового характеру Черкаською обласною прокуратурою за його подання сплачено судовий збір у розмірі 79392,00 грн. Окрім того, відповідно до п. 1. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову, яка подана юридичною особою становить 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно з п. 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом. У зв`язку з поданням прокурором заяви про забезпечення позову одночасно із даною позовною заявою, Черкаською обласною прокуратурою сплачено судовий збір у розмірі 19848,00 грн. Оскільки позов судом задоволено повністю, тому з відповідачів на користь Черкаської обласної прокуратури підлягає стягненню судовий збір, понесений останньою при поданні позову та заяви про забезпечення позову. Так як до відповідача-1 пред`явлено 30 немайнових позовних вимог, то з відповідача-1 [PERSON] на користь Черкаської обласної прокуратури підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 74430,00 гривень та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 18607,50 гривень. Так як до відповідача-2 пред`явлено дві позовні вимоги немайнового характеру, то з відповідача-2 [PERSON] на користь Черкаської обласної прокуратури підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 4962,00 гривень та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 1240,50 гривень.

Outcome: approved