Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

09.08.2023 року ТОВ «Діджі Фінанс» звернулось до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором № 3166156 від 07.02.2021 року у розмірі 10938,25 грн. Позов мотивовано тим, що 09.03.2021 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 10003322395, відповідно до якого позивальнику було надано у користування кредитні кошти в розмірі 2500,00 грн., з встановленим строком користування 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,71 % в день, що становить 624,15 % річних, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 05.09.2022 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 556/ФК-22 відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором № 10003322395. Позивач зазначив, що в повному обсязі виконав зобов`язання за кредитним договором, а відповідач не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредиту в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 10938,25 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10 серпня 2023 оку відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачам право на подання заперечень на відповідь на відзив. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідача не надходило. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідача та/або позивач до суду не подавали. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.03.2021 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] було укладеного договір № 10003322395, відповідно до умов якого позичальник надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2500,00 грн., з встановленим строком користування 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,71 % в день, що становить 624,15 % річних, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами (а.с. 41-46). 05.09.2022 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 556/ФК-22 відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором № 10003322395. Зазначене підтверджується копією договору факторингу та витягом з реєстру боржників (а.с. 13-17, 32). З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] не виконував зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 10938,25 грн., з яких: 2500,00 грн. - заборгованість за кредитом, 8438,25 грн. - заборгованість за відсотками. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (договір кредиту). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 530 ЦПК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 536 ЦПК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Однак, як вбачається з прохальної частини позову, та позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3166156 від 07.02.2021 року у розмірі 10938,25 грн. Разом з цим, жодних належних та допустимих доказів обставин, викладених в позовній заяві, зокрема, щодо укладення вищезазначеного договору між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] , суду не надано. Таким чином, за відсутності належних та допустимих доказів наявності факту порушеного відповідачем права позивача, яке підлягає захисту в судовому порядку, позов задоволенню не підлягає. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: dismissed