Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Позивач 02.07.2021 р. звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що у період з 01.10.2014 р. по 01.06.2021 р. надав відповідачу комунальні послуги у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , вартість яких не сплачена на суму 25170,29 грн. П.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р. передбачено, що плата за надані послуги вноситься щомісячно. За позовом позивач просить стягнути заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з відповідача в сумі 25170,29 грн., а також судові витрати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2021 р. справу передано в провадження судді Карабак Л.Г. Ухвалою від 26.08.2021 р. у справі відкрито провадження та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін. 21.12.2021 р. [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву Концерну «МТМ» (а.с.25-28) та заяву про застосування строку позовної давності (а.с.19). 12.04.2022 р. до суду подана зустрічна позовна заява [PERSON] до Концерну «МТМ» про зобов`язання здійснити перерахунок вартості комунальних послуг та скасування безпідставно нарахованої заборгованості з оплати комунальних послуг (а.с.89). Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.01.2023 р. позов Концерну «МТМ» задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь Концерну «МТМ» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.03.2017 р. по 01.06.2021 р. в розмірі 20012,48 грн., вирішено питання щодо судового збору. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21.03.2023 р. апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.01.2023 р. повернуто [PERSON] , справу повернуто до суду першої інстанції. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14.09.2023 р. (суддя Боєв О.В.) поновлено відповідачу строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, заочне рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.01.2023 р. скасовано, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2023 р. справу передано в провадження судді Дмитрюк О.В. Ухвалою суду від 16.10.2023 р. зустрічну позовну заяву [PERSON] до Концерну «Міські теплові мережі» про зобов`язання здійснити перерахунок вартості комунальних послуг та скасування безпідставно нарахованої заборгованості з оплати комунальних послуг повернуто відповідачу. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з п. 2.2 статуту Концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 08.04.2013 року № 99 р, предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут. З письмових доказів судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить: [PERSON] - 7/20 часток, [PERSON] - 13/20 часток (а.с.36-37). У квартирі [ADDRESS] відкрито два особових рахунки на здійснення оплати комунальних послуг: особовий рахунок № [NUMBER] (раніше [NUMBER] ) відкритий на ім`я [PERSON] ; особовий рахунок № [NUMBER] (раніше [NUMBER] ) відкритий на ім`я [PERSON] . За позовом Концерн «МТМ» просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги в сумі 25170,29 грн. за період з 01.10.2014 р. по 01.06.2021 р. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України). Згідно ст. 12ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання гарячої води та опалення. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги Концерну «МТМ» про стягнення заборгованості законними та обґрунтованими. Разом з тим, вирішуючи питання про застосування наслідків спливу позовної давності, про що заявлено відповідачем, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Строк внесення щомісячних платежів визначений п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, не пізніше 20 числа наступного місяця. Отже, оскільки вказаними Правилами встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок оплати послуг щомісячно, то право вважається порушеним з моменту недотримання споживачем строку оплати кожного чергового рахунку, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його оплати. Таким чином, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання споживачем кожного з цих зобов`язань. Строк, за який проводиться стягнення: 01.10.2014 року по 01.06.2021 року, Концерн «МТМ» звернувся до суду з цим позовом лише 02.07.2021. Крім того, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, що набрав чинності 02.04.2020, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У відповідності до приписів ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників. Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач не здійснювала платежі з оплати послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води з жовтня 2014 року. Оскільки період, за який виникла заборгованість, починається жовтня 2014 року та закінчується червнем 2021 року, а з позовом до суду Концерн «МТМ» звернувся в липні 2021 року, суд приходить до висновку, що позивачем було пропущено строки давності для звернення до суду. За таких підстав, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, за період з 01.03.2017 року по 01.06.2021 року в розмірі 20012,48 грн., з урахуванням строку дії Карантину. Доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, не спростовують висновків суду, що наведені вище, виходячи з наступного. На час виникнення спірних правовідносин правові основи забезпечення єдності вимірювань в Україні визначає Закон України "Про метрологію та метрологічну діяльність", який регулює відносини, що виникають в процесі провадження метрологічної діяльності, із змінами і доповненнями, внесеними Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" від 22 червня 2017 року № 2119-VIII. До моменту прийняття Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" від 22 червня 2017 року № 2119-VIII, який набрав чинності 02 серпня 2017 року, частиною четвертою статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" передбачено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі, демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду, що є власністю фізичних осіб, здійснюється за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло- газо- і водопостачання. З набранням чинності Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" змінено підходи до обліку комунальних послуг, а також встановлення і обслуговування засобів обліку. Так, вказаним Законом було внесено зміни до статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" та виключено вимогу щодо здійснення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі, демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб теплову енергію і воду, що є власністю фізичних осіб, за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з тепло- і водопостачання. При цьому, відповідно до частини 4 статті 17 цього Закону періодична повірка засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду, проводиться за рахунок внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку, встановлених відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" від 22 червня 2017 року № 2119-VIII. Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі, демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Згідно пунктів 6 і 10 частини 1 статті 1 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Обслуговування вузлів обліку - огляд, опломбування/розпломбування, періодична повірка (у тому числі, демонтаж, транспортування та монтаж), ремонт засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла обліку, забезпечення дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності), ремонт та заміна допоміжних засобів вузла обліку, а за згодою власника (співвласників) будівлі також охорона або страхування вузла обліку. Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювання техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту один раз на 4 роки. З матеріалів справи вбачається, що на рахунках про сплату комунальних послуг розміщено попередження про необхідність проведення періодичної повірки квартирних лічильників гарячої води. У разі ігнорування даного попередження квартирний прилад обліку буде знято з абонентського обліку (а.с.51). Відповідно, повірка лічильників води з 01 січня 2018р. повинна була проводитися за рахунок споживача. Згідно п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005р., плата за послуги нараховуються згідно з показниками будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання. Відповідачем не було своєчасно проведено планову державну повірку лічильника у вказаний строк у квартирі [ADDRESS] , тому показники приладу обілку вважаються недостовірними. Лічильник з лютого 2019 р. знято з комерційного обліку та плата за послугу централізованого гарячого водопостачання нараховувалась за нормами (нормативами) споживання - 0,140 м3 на 1 особу на добу, які були затверджені рішенням № 474 від 28.11.2014 року виконавчого комітету Запорізької міської ради та становлять 0,140 м3 на добу на 1 особу. Після повірки відповідачем в лютому 2021 р. лічильника, нарахування здійснювалось за показами розподільчого обліку. З наведеного вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial