Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

У вересні 2023 року до Подільського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] , у якій вона просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно з дня подачі позову, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування вимог позивач зазначає про те, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Достатній рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини вона сама не може забезпечити, а тому відповідач, який є працездатним та має постійний дохід, зможе сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Ухвалою суду від 11.09.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просива суд здійснювати розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. У зв`язку з викладеним, враховуючи, що відповідачем позов визнаний в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved