Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позов обґрунтовує тим, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.02.2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.11.2020 року і продовжувати до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 183 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, покращення матеріального становища платника аліментів, наявність рухомого та нерухомого майна ,інші обставини, що мають істотне значення. Так відповідачем припинено виплату аліментів на утримання дружини в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) у зв`язку із досягненням дитини [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, що суттєво зменшує його витрати. Відповідач інших осіб на утриманні не має, отримує дохід, згідно розрахунку, працює в КНП «Корсунь - Шевченківській багатопрофільній лікарні» Корсунь-Шевченківської міської ради та отримує заробітну плату у розмірі 24-25 тис грн., що підтверджується довідкою про походи, також має нерухоме майно, у вигляді частки квартири за адресою: [ADDRESS] , придбаною в шлюбі, якою з серпня 2020 року користується особисто сам. Після прийняття рішення про стягнення аліментів наступило погіршення стану здоров`я дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується висновком (довідкою) ЛКК № 176 від 11.05.2023 року та довідкою ЛКК №102 від 09.03.2023 року, дитина перебуває на обліку ортопеда та ендокринолога, вона потребує медикаментозного лікування, курортно-санаторного оздоровлення та постійної реабілітації на базі лікувальних закладів. Все вище перераховане потребує додаткових матеріальних витрат, які аліменти, що стягуються за рішенням суду не покривають. Просить суд стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Судом встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.02.2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.11.2020 року і продовжувати до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини в розмірі - 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03.11.2020 року та продовжувати до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку. Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, позивачка посилається на те, що стан здоров`я дитини погіршився, що потребує додаткових витрат на лікування. На підтвердження погіршення стану здоров`я дитини позивачкою надані наступні документи: довідка ЛКК КНП «Черкаська міська дитяча лікарня» №102 від 09.03.2023 року та висновок (довідка) ЛКК №176 від11.05.2023 року. Згідно довідки ЛКК КНП «Черкаська міська дитяча лікарня» №102 від 09.03.2023 року, [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом лікаря-ендокринолога КДВ КНП «ЧМДЛ» з 23.01.2023 року. Діагноз: Е66.0 Ожиріння аліментарного ґенезу. Е23.3 Дисфункція гіпоталамусу, активна фаза. Дата встановлення діагнозу: 23.01.2023 року. Отримує лікування: дієта №8, цефамадар, хофітол, рейтоіл (а.15). Згідно висновку (довідки) ЛКК №176 від 11.05.2023 року, [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку ортопеда-травматолога КДВ КНП «ЧМДЛ» з 22.07.2022 року. Діагноз:порушення постави, плоскостопість. Отримує фізіотерапевтичне лікування (а.16). Як вбачається з довідки КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» від 30.05.2023 року [PERSON] з 01.03.2023 року працює лікарем-анестезіологом у КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» і загальна сума його доходу за період з березня по травень 2023 року без урахування аліментів становить 73283,17 грн. (а.14). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, у статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Суд вважає, що стан здоров`я дитини (п. 1 ч.1\~ст. 182 СК України) належить до обставин, які підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів на утримання дитини (впливають на такий розмір) і, вочевидь, зміна цієї обставини, зокрема, істотне погіршення стану здоров`я дитини після стягнення аліментів, може бути підставою для зміни раніше визначеного розміру аліментів. Вказане повністю узгоджується з висновком, який викладений в постанові ВС КЦС, справа №128/2206/21 від 23.11.2022 р., згідно якого погіршення стану здоров`я дитини може бути підставою для зміни раніше визначеного судом розміру аліментів на її утримання, якщо внаслідок такого погіршення здоров`я раніше визначений розмір аліментів не забезпечує гармонійного розвитку дитини. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Суд вважає, що позивач довела, що відповідач отримує дохід який значно покращив його матеріальне становище з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів. Разом з тим позивач не надала доказів, що свідчать про погіршення її матеріального стану та/або погіршення стану здоров`я. Крім того, в судовому засіданні позивачем не доведено, що раніше визначений розмір аліментів не забезпечує гармонійного розвитку дитини - [PERSON] , [INFO] , яка хворіє з 23.01.2023 року. Суд звертає увагу, що позивач, посилаючись понесення додаткових витрат у зв`язку із лікуванням та проходженням обстежень дитини, не позбавлена можливості звернутись з позовом щодо стягнення додаткових витрат, понесених та лікування, які стягуються одноразово, лише у разі не вирішення батьками в добровільному порядку витрат щодо лікування дитини. Але такі понесені позивачем витрати на лікування та необхідні обстеження не дають підстав для збільшення розміру аліментів, про які просить позивач, тому доводи позивача не є законними та обґрунтованими. Відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи (загальне захворювання), що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] . Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Частиною шостою статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судові витрати слід компенсувати за рахунок державного бюджету у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, оскільки відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи, та відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Outcome: dismissed