Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

У серпні 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, у якому просив стягнути суму заборгованості за житлово-комунальні послуги, 3 % річних, суму інфляційних втрат та пеню на загальну суму 19 151, 70 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що між ОСББ «Лесі Українки 7-Б» та ТОВ «Рада 6» укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Відповідач не виконує покладений на неї обов`язок сплати за надані послуги утримання будинку і прибудинкової території, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 17 226, 65 грн за період з 01 липня 2022 року по 30 червня 2023 року. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, суму інфляційної складової боргу, 3 % річних та пені на загальну суму у розмірі 19 151, 70 грн, вирішити питання розподілу судових витрат. 09 серпня 2023 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано 14 серпня 2023 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 07 вересня 2023 року на судовий запит від 16 серпня 2023 року, поданий згідно з частиною шостою статті 187 ЦПК України, надано відповідь про відсутність місця реєстрації відповідача /а. с. 49, 51/. 12 вересня 2023 року у справі відкрито провадження для розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін у судове засідання /а. с. 52-53/. Відповідач, яка належним чином повідомлялася про відкриття провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження за відомою адресою місця проживання і за місцем знаходження свого майна - квартири [ADDRESS] , не скористалася своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому у силу частини восьмої ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень позивача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення у справі рішення та задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 05 квітня 2021 року ТОВ «Рада 6» (Управитель) та ОСББ «Лесі Українки 7-Б» в особі Голови правління Мельника Б. А., який діє на підставі Статуту, уклали договір про надання послуги у управління багатоквартирним будинком, згідно з яким Управитель зобов`язався надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління, згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору /а. с. 15-19/. Договором на управління (пункт 10) встановлено тариф на рівні 7, 15 грн за кв м, як ціну послуги з управління, що включає витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі 6,65 грн / кв м загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території. Винагорода управителя складає 0,5 грн / кв м загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку на місяць /а. с. 17/. 13 вересня 2021 року [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] , за договором дарування від 13 вересня 2021 року, посвідченим і зареєстрованим за № 1506 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міленіною К. О. /а. с. 9-10/. Згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги, згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. За положеннями частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов`язаний вчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться й одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом строк. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що представником позивача надані достатні докази того, що позивач є управителем, який обслуговує будинок [ADDRESS] , у період часу, який досліджується судом - з 01 липня 2022 року по 30 червня 2023 року, та був виконавцем житлово-комунальних послуг, які надавались власникам квартир зазначеного будинку у зазначений період, у тому числі відповідачу, проте за які оплату ним не було внесено. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача становить 17 226, 65 грн за період з 01 липня 2022 року по 30 червня 2023 року, 3 % річних - 426, 18 грн, інфляційна складова боргу - 1 498, 87 грн /а. с. 5/. Оскільки суд задовольняє позов, то з відповідача, згідно із ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню 2 684, 00 грн, у відшкодування витрат з оплати судового збору. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року). На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, досліджених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved