Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулось 25.07.2023 р. до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. За позовом, посилаючись на ст.ст.16,\~525,\~526,\~530,\~1048-1050,\~1054,\~1055 ЦК України\~та умови кредитного договору № 200823696301 від 09.06.2017 р., АТ «Перший Український Міжнародний Банк» просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 135\~554,36 грн. та судові витрати. Ухвалою від 31.07.2023 р. відкрито провадження і справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 24.10.2023 р. 26.06.2023 р. розгляд справи було відкладено на 04.09.2023 р. на підставі ч.4\~ст.223 ЦПК України\~для повторного виклику відповідача. Представник позивача, в поданій до суду позовній заяві, просить розглядати справу без його участі, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження, позовна заява з додатками, повістки про виклик до суду, які повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній ». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.\~223 та ч.\~1 ст.\~280 ЦПК України. В силу ч.\~2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що АТ «Перший Український Міжнародний Банк» 03.09.2021 р. на підставі кредитного договору № 1001963951002 [PERSON] видано кредит в суму 100000 грн. Статтею 629 ЦК України\~зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст.526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1\~ст.530 ЦК України). Відповідно до п.\~1 ст.\~1050 ЦК України позивач як кредитодавець має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач як позичальник прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу проживання, однак в наданий банком термін вимога позичальника виконана не була. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим станом на 18.06.2023 р. має заборгованість в сумі 135\~554,36 грн., з яких: заборгованість за кредитом 86112,86 грн.; заборгованість по процентах 10,91 грн.; заборгованість за комісією 49\~430,59 грн. Наведене вище підтверджено наданими позивачем письмовими доказами. Згідно зі\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно із\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України\~передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Положеннями ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідач не виконала умови договору, існує заборгованість, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з положеннями\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 2 684 грн.

Outcome: approved