Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог вказав те, що він в травні 2023 року при перегляді виписки в системі віддаленого обслуговування «Приват24» довідався, що з його карткового рахунку № [NUMBER] в АТ КБ «Приват Банк» був здійснений платіж в розмірі 59\~400,00 грн. Кошти були зараховані на картковий рахунок № [NUMBER] , який належить [PERSON] , яка є мешканкою м. Рівне Кошти були зараховані з його карткового рахунку [NUMBER] в АТ КБ «Приват Банк» на картковий рахунок відповідача [NUMBER] в АТ КБ «Приват Банк» від 14.11.2022 року згідно платіжної інструкції Р24А488183308D42370, призначення платежу: «Переказ власних коштів», відправник: [PERSON] . Даний платіж був перерахований помилково через систему віддаленого обслуговування (мобільний додаток «Приват 24») АТ КБ «ПриватБанк», так як він планував перерахувати дані кошти на власний картковий рахунок в іншому банку, але помилився в реквізитах та банку, вказавши платіж з невірним номером карти та банком. Доказом, що платіж був здійснений є наявність відповідної квитанції. Зазначає, що він з відповідачкою не знайомий, ніяких цивільно-правових угод між ними не було, ніяких правочинів між ними не укладалося, домовленостей про перерахунок коштів між ними також не здійснювалося. В даному випадку [PERSON] , яка набула майно та зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути це майно. Просить стягнути з відповідачки на його користь грошові кошти у розмірі 63\~198,14 грн., які складаються з: 59\~400,00 грн. кошти отримані без достатньої правової підстави, 2\~782,64 грн. інфляційне збільшення на суму безпідставно отриманих коштів, 1\~015,50 грн. процентна ставка 3% річних та понесені судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, подав клопотання, в якому позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позовній заяві та просить розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно, про час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подала. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, в зв"язку із повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК Українивстановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що в травні 2023 року [PERSON] при перегляді виписки в системі віддаленого обслуговування «Приват24» довідався, що з його карткового рахунку № [NUMBER] в АТ КБ «Приват Банк» був здійснений платіж в розмірі 59\~400,00 грн. Кошти були зараховані на картковий рахунок № [NUMBER] , який належить відповідачці - [PERSON] , яка є мешканкою м. Рівне Кошти були зараховані з карткового рахунку [PERSON] [NUMBER] в АТ КБ «Приват Банк» на картковий рахунок відповідачки [PERSON] [NUMBER] в АТ КБ «Приват Банк» від 14.11.2022 року згідно платіжної інструкції Р24А488183308D42370, призначення платежу: «Переказ власних коштів», відправник: [PERSON] . Судом встановлено, що згідно квитанції № Р24А488183308D42370 від 14.11.2022 року [PERSON] через мобільний додаток «Приват24» здійснив платіж на ім`я [PERSON] на суму 59\~400,00 грн. (а.с. 6). Згідно наявного в позовній заяві розрахунку інфляційних втрат та 3% річних від суми безпідставно отриманих коштів інфляційні втрати на суму безпідставно отриманих коштів складають 2\~782,64 грн. та 3% річних 1\~015,50 грн. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньо правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. За змістом вказаної норми зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 922/3412/17, зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, згідно ч. 2 даної статі, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, позовні вимоги підлягають уточненню, а саме сума позову підлягає збільшенню, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Велика Палата Верховного Суду остаточно визначила, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення (Постанова від 08.11.2019 року у справі №127/15672/16-ц). Станом на 09.06.2023 року загальна заборгованість відповідача становить 63\~198,14 грн. та складається з: 59\~400,00 грн. - кошти, отримані без достатньої правової підстави; 2\~782,64 грн. інфляційне збільшення на суму безпідставно отриманих коштів та 1\~015,50 грн. - процентна ставка 3% річних. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 1\~073,60 грн.

Outcome: approved