Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

11.07.2023 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування. Ухвалою суду від 13.07.2023 року було відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Рішенням суду від 11.09.2023 року позовні вимоги задоволено частково. 10.10.2023 року через засоби поштового зв`язку представник відповідача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, у якій просить розподілити судові витрати у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України та стягнути з [PERSON] судові витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. Вимоги заяви мотивовано тим, що на виконання вимог ст. 134 ЦПК України представником відповідача у відзиві на позовну заяву зазначено, що згідно п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України МТСБУ очікує понести судові витрати - витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. 12.10.2021 року між МТСБУ та АО «ІНС.ЛОУ ГРУП» був укладений договір про надання правової допомоги №4.1/12-10/2021. На виконання умов договору про надання правової допомоги №4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 року між МТСБУ та АО «ІНС.ЛОУ ГРУП» була укладена додаткова угода на ведення справи за позовом до МТСБУ. Відповідно до п. 1 Додаткової угоди №976 до договору про надання правової допомоги №4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 року вартість правової допомоги становить 2000,00 грн., які сплачуються після підписання акту виконаних робіт. У відповідності до умов додаткової угоди до договору про надання правової допомоги №4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 року АО «ІНС.ЛОУ ГРУП» здійснено представництво інтересів МТСБУ у справі №346/3069/23 у Амур-Нижньодніпровському районному суді м. Дніпропетровська, зокрема, але не виключно, подано пояснення по справі №346/3069/23, тощо. Таким чином, визначаючи, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначені п. 1 Додаткової угоди до договору про надання правової допомоги №4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 року в вигляді фіксованої суми та не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу повністю узгоджується з нормами ЦПК України та ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Представник посилається на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 03.10.2019 року у справі №992/445/19 з аналогічних питань. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того. чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (ст. 134 ЦПК України), оскільки мають відкладальний характер, а саме до підписання акту прийому-передачі робіт. Таким чином, стягненню з позивача на користь відповідача підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн., які відповідач сплатить на виконання Додаткової угоди №976 до договору про надання правової допомоги №4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 року. В даному випадку викладена у додатковій угоді №976 до договору №4.1/12-10/2021 домовленість містить відкладальну обставину щодо проведення оплати послуг адвоката - оплачується після підписання акту виконаних робіт. Таким чином, відповідач вважає, що оскільки договором про надання правової допомоги визначено фіксовану суму гонорару, вимога щодо надання акту виконаних робіт є надмірним формалізмом. Оскільки гонорар АО не залежить від кількості проведених процесуальних дій, а оплата проводиться після підписання акту виконаних робіт між АО та МТСБУ у майбутньому, вимога щодо підписання акту виконаних робіт має відкладальний характер. Суд, вивчивши заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення та додатки до неї, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне. Статтею 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. У своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача у питанні судових витрат дослівно зазначив, що відповідно до п. 1 ст. 141 ЦПК України, МТСБУ за вивчення та аналіз позовної заяви по справі, підготовку правової позиції по справі, подання відзиву на позовну заяву, участі адвоката у судовому процесі, в разі необхідності подання апеляційної скарги та касаційної скарги, планує понести судові витрати у розмірі 2000,00 грн. У прохальній частині відзиву відповідач просив розподілити судові витрати у відповідності до ст. 141 ЦПК України та стягнути з [PERSON] судові витрати, які планує понести МТСБУ у зв`язку з розглядом справи у розмірі 2000,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, станом на час ухвалення у справі рішення в матеріалах справи були наявні копії: - договору №4.1/12-10/2021 про надання послуг в сфері права від 12.10.2021 року, укладеного між МТСБУ та АО «ІНС.ЛОУ ГРУП»; - додаткової угоди від 28.12.2021 року до договору про надання послуг в сфері права №4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 року; - додаткової угоди №976 від 24.07.2023 року до договору про надання послуг в сфері права №4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 року, у якій зазначено, що відповідно до умов договору, замовником передано, а виконавцем прийнято завдання на ведення від імені замовника справи за позовом [PERSON] до МТСБУ, вартість послуг 2000,00 грн.; - свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката Гусєва П.В., який підписав наявний в матеріалах справи відзив на позовну заяву; - довіреності №6-01/53 від 06.12.2022 року виданої МТСБУ на ім`я [PERSON] на виконання договору про надання послуг в сфері права №4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 року, укладеного між МТСБУ та АО «ІНС.ЛОУ ГРУП». Отже, станом на час ухвалення у справі рішення, в матеріалах справи були наявні всі документи на підтвердження судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу, однак ухвалюючи рішення суд помилково не здійснив розподіл цих витрат, ураховуючи, що позов був задоволений частково. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною позивача до суду не подавалось клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням суду від 11.09.2023 року позов [PERSON] до МТСБУ задоволений частково, частина задоволених позовних вимог склала 98% від ціни позову. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позивачу було відмовлено у задоволенні позовних вимог в розмірі 2% від ціни його позову, відповідач має право на компенсацію його судових витрат з надання професійної правничої допомоги в сумі, що становить 2% від вартості послуг адвокатського об`єднання, що дорівнює 40,00 грн. (2000,00 грн. х 1%). На підставі викладеного,

Outcome: partial