Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

07.09.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поновлення батьківських прав по відношенню до його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що 20 жовтня 2020 року рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області його було позбавлено батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказав, що на даний час суттєво змінилося особисте життя в кращий бік, тому має бажання поновити свої батьківські права. Зазначив, що є військовослужбовцем, з перших днів війни встав на захист країни, має грошове забезпечення, частину якого добровільно спрямовує на утримання сина. З дитиною спілкується по телефону, цікавиться його життям, духовним і фізичним розвитком. Колишня дружина не заперечує проти поновлення його батьківських прав. У зв`язку з тим, що на даний час відпали обставини, які були підставою для позбавлення його батьківських прав. В судове засідання позивач не з`явився, до суду подав заяву, в якій свої позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, справу розглянути у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій позовні вимоги визнала, справу просила розглянути у її відсутність. Представник третьої особи до суду подав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, при розгляді справи просив врахувати інтереси дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно зі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22.06.2006 року (а.с.6). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20.10.2020 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] (а.с.28-29) .Згідно довідки військової частини від 10.03.2022 року за № 158 [PERSON] був призваний на військову службу до ЗСУ (а.с.9). Згідно копії довідки-характеристики [PERSON] характеризується за місцем проживання в с.Устивиця Миргородського району позитивно (а.с.11). Відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків, суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Рішення суду про поновлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. У разі відмови в позові про поновлення батьківських прав повторне звернення із позовом про поновлення батьківських прав можливе лише після спливу одного року з часу набрання чинності рішенням суду про таку відмову. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законодавство України, яке регулює сімейні відносини визначає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. При поновленні батьківських прав перш за все суд дотримується принципу охорони інтересів дітей, оскільки позбавлення батьківських прав проводилося в їх інтересах. По даній справі не здобуто доказів, що поновлення позивача в батьківських правах відносно дитини буде суперечити її інтересам. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що оскільки поведінка позивача відносно свого неповнолітнього сина змінилась, він працює, має своє житло та дохід, бажає займатись вихованням дитини, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, а тому позов необхідно задовольнити.

Outcome: approved