Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, згідно з яким просило суд: стягнути з [PERSON] на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві кошти в розмірі 15605,50 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Головним управління Пенсійного фонду України в місті Києві на відпрацювання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2020 по страві № 320/6672/18, згідно резолютивної частини рішення суду здійснило перерахунок раніше призначеної пенсії [PERSON] в розмірі 80% від суми заробітної плати державного службовця. Позивач вважає, що відповідач отримала переплату пенсії у розмірі 15605,50 грн. без достатньої правової підстави, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2023 матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О. 24 липня 2023 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористалася своїм правом та не направила суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надала, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявила, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з 20.09.2010 отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ. Головним управління Пенсійного фонду України в місті Києві на відпрацювання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2020 по страві № 320/6672/18 (далі- рішення суду), згідно резолютивної частини рішення суду здійснило перерахунок раніше призначеної пенсії [PERSON] в розмірі 80% від суми заробітної плати державного службовця в редакції ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 № 3723-ХІІ на час призначення пенсії, з урахуванням всіх складових, на які нараховувались страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 01 серпня 2018. Також, з 01.05.2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було проведено [PERSON] перерахунок пенсії за віком, призначеної згідно Закону України «Про державну службу», відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 року «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 року №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11. Оскільки, розмір частини пенсії [PERSON] , обчислений відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» після перерахунку є більшим від розміру пенсії, обчисленого відповідно до Закону України «Про державну службу», проведено автоматичне, без її звернення, переведення на пенсію на умовах, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за матеріалами пенсійної справи. Розмір пенсії [PERSON] після перерахунку з 01.05.2020 року склав 6742,95 грн. З метою досудового врегулювання питання щодо відшкодування надміру виплачених коштів в сумі 15605 грн. 50 коп. Управлінням на адресу відповідача було направлено листи 2600-0501-8/11288 від 26.01.2021. У відповідь відповідачем було подано до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві заяву від 03.03.2021 в якій вона повідомила, що нею розглянуто лист Управління від 26.01.2021 № 2600-0501-8/11288, отриманого 20.02.2021, щодо повернення переплати пенсії в розмірі 15605,50 грн., та було повідомлено, що нею в листі не знайдено жодних законних підстав для повернення переплати пенсії. Відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно, або стягнуті з пенсії не більше як 20 відсотків її розміру. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до с. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Як зазначено у п. 34 Постанови Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 404/4822/15-ц повернення надмірно сплачених сум пенсій можливе шляхом стягнення таких сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, зокрема, у випадку надання ним недостовірних (явно неправильних) даних, тобто у випадку недобросовісної поведінки набувача. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно до ст. 79 ЦПК України. В свою чергу положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про недоведеність вини відповідача та відсутність належних і допустимих доказів, які б підтверджували недобросовісну поведінку з боку відповідача. Виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, приймаючи до уваги наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи обґрунтування позову, суд приходить до висновку про те, що позивачем не подані належні та допустимі докази, що доводять вину та недобросовісну поведінку відповідача, і за таких умов - заявлений позов не підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд не вирішує питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed