Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

29.05.2023 року позивачка [PERSON] через свого представника звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що з 28.01.2007 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , за час якого у них народилося двоє спільних дітей син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу відносини між нею та відповідачем значно погіршилося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сімейне життя. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться, вони проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя є неможливим, а тому підстав для збереження шлюбу вже не існує. Просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , який було зареєстровано 28.01.2007 року Відділом ДРАЦС РС Камінь-Каширського РУЮ Волинської обл. за актовим записом № 7. \~ \~ \~ \~04.07.2023 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому останній зазначив, що він бажає зберегти сім`ю та вважає це цілком можливим, у зв`язку з чим просив суд надати у справі достатній строк на примирення подружжя (а.с. 19-21). \~ \~ \~ \~Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.07.2023 року за клопотанням відповідача [PERSON] сторонам надано строк для примирення три місяці (а.с. 33). \~ \~ \~ \~Представник позивачки в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що її довірителька наполягає на розірванні шлюбу, але позивачка підтримує нормальні стосунки із відповідачем виключно для того, щоб їх спільні діти виховувалися обома батьками. Вважає, що вказані обставини не свідчить про нормалізацію відносин сторін як подружжя. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, посилаючись на ту обставину, що у нього з дружиною налагодилися відносини, а тому підстав для розірвання їх шлюбу немає. Однак, чому позивачка [PERSON] не відмовляється від заявлених позовних вимог йому не відомо. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 28.01.2007 року, який було зареєстровано Відділом ДРАЦС РС Камінь-Каширського РУЮ Волинської обл. за актовим записом № 7. Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке міститься в матеріалах справи (а.с. 8). За час шлюбу у сторін народилося двоє спільних дітей син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Про дану обставину свідчать відповідні свідоцтва про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 9-10). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду даної справи встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, укладеного з відповідачем та переконана в неможливості їх примирення в подальшому. В свою чергу, відповідач заперечував щодо розірвання шлюбу, оскільки виявляв намір зберегти сім`ю. Згідно із ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення. Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. До такого правового висновку прийшов Верховний суд України у своїй постанові від 30.05.2019 року при розгляді цивільної справи № 442/6319/16-ц. Разом з тим, протягом наданого судом строку на примирення, сторони не примирилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому збереження сім`ї є недоцільним. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, а також різні погляди на шлюб та сімейне життя, на даний час сторони спільне господарство та побут не ведуть, а також проживають окремо. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Також суд приймає до уваги той факт, що [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, а тому примушування до його збереження є порушенням права позивачки на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. У своєму позові [PERSON] просила судові витрати залишити за нею, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами за наслідками розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі ст. ст. 24, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved