Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем отримано від приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Р.М. постанову № 65179304 від 15.04.2021 щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Рички Ю.О. за № 345 від 10.03.2021 про стягнення з [PERSON] на користь стягувана ТОВ «Дніпрофінансгруп» заборгованості за кредитним договором № 841/12-2005 від 28.12.2005 у розмірі 3298621,12 грн. Згідно з інформацією, отриманою позивачем у інших виконавчих провадженнях та на підставі повідомлення нового кредитора за кредитним договором № 841/12-2005 від 28.12.2005, на підставі договору про відступлення прав вимоги, що укладений між ПАТ «Акціонерне товариство «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», що посвідчений 29.10.2021 приватним нотаріусом Київського МНО Пономарьовою Д.В., зареєстрований в реєстрі за № 1456, до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», як нового кредитора, перейшло право вимоги за кредитним договором № 10275748 від 26.07.2004, кредитним договором № 841/12-2005 від 28.12.2005, кредитним договором № 161/06-2007 від 11.06.2007 та кредитним договором № 78812178 від 10.10.2007. На підставі договору про відступлення прав вимоги, що укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Бочкарьовою А.В. 29.10.2021, зареєстрований в реєстрі за № 1078, до останнього, як нового кредитора, перейшло право вимоги за кредитним договором № 841/12-2005 від 28.12.2005. Отже, як зауважує позивач, новим кредитором за кредитним договором № 841/12-2005 від 28.12.2005 є [PERSON] . Позивач вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Рички Ю.О. за № 345 від 10.03.2021 про стягнення з [PERSON] на користь стягувача ТОВ «Дніпрофінансгруп» заборгованості за кредитним договором № 841/12-2005 від 28.12.2005 у розмірі 3298621,12 грн. є таким, що не підлягає виконанню з тих підстав, що до позову додано копію вказаного кредитного договору, аналіз форми якого дає змогу стверджувати, що він укладений у простій письмовій формі. На сьогоднішній день редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Разом тим, спірний виконавчий напис вчинено на підставі оригіналу кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі, що є прямим порушенням положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Також позивач звертає увагу на правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, згідно з якою норми частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на час вчинення спірних виконавчих написів) слід застосовувати разом з нормами частини другої статті 88 цього Закону та статті 257 ЦК України, які передбачають трирічний строк від дня виникнення права вимоги, в межах якого вчиняється виконавчий напис. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 серпня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 серпня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд у спрощеному позовному провадженні. Постановлено задовольнити клопотання позивача та його представника про витребування доказів. Витребувано від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О. копію виконавчого напису за № 345 від 10.03.2021. 09.10.2023 від представника позивача адвоката Михалківа Б.С. до суду надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, а саме копії виконавчого напису, вчиненого 10.03.2021 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О., зареєстрованого в реєстрі за № 345. В судове засідання 31 жовтня 2023 року: позивач та його представник адвокат Михалків Б.С. не з`явилися, при цьому останній через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі; відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, при цьому 26.09.2023 подав до суду заяву, згідно з якою у зв`язку з позасудовим врегулюванням даного спору він позов визнає, наслідки визнання позову відповідачем, передбачені ст. 206 ЦПК України, йому відомі, а тому просить позов задовольнити; третя особа в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, письмових пояснень щодо позову не подано, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Враховуючи викладені позиції сторін щодо розгляду справи у їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи: 10.03.2021 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 345, згідно з яким на підставі ст. ст. 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 за № 296/5, та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (код ЄДРПОУ 40696815, місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, будинок 2, офіс 205, код ЄДРПОУ 40696815), право вимоги перейшло на підставі договору про відступлення пряв вимоги № GL48N718070_I_6, посвідченого 30.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. за реєстровим № 1456, укладений між публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» (далі «стягувач»), з боржника [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , заборгованість, яка виникла за договором іпотеки, посвідченим 28.12.2005 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Данич О.Ф. за реєстровим № 7477, який укладений між [PERSON] та відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», найменування змінено на публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства», в забезпечення до кредитного договору № 841/12-2005 від 28.12.2005 та згідно з випискою з рахунку боржника від 02.03.2021 становить 3298621,12 грн. та складається з 976035,63 грн. основного боргу, 1818494,30 грн. відсотків, 504091,19 грн. комісії. Строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.04.2018 по 02.03.2021. Розмір плати, сплачений стягувачем у розмірі 2500 грн. підлягає стягненню з боржника. Вказаний виконавчий напис подано для примусового виконання приватному виконавцю Роману Р.М., який відкрив виконавче провадження № 65179304, що підтверджується постановою виконавця від 15.04.2021 в межах вказаного виконавчого провадження. 29.10.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та [PERSON] укладено договір № 29.10.2021/Е про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. зареєстрований в реєстрі за № 1078, згідно з яким ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» відступило [PERSON] право вимоги за договором іпотеки, посвідченим 28.12.2005 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Данич О.Ф. за реєстровим № 7477. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зі змісту оскаржуваного виконавчого напису установлено, що виконавчий напис вчинений на підставі п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів», затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року в редакції від 10.12.2014 на підставі Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014. Відповідно до п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5,безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідні зміни до Постанови № 1172 та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Разом з тим Постанова Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»,визнана судом незаконною та не чинною, відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14. Так, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. При цьому постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічний висновок міститься і у Постанові Великої Палати Верховного суду по справі 910/110374/17 від 21 вересня 2021 року, де зокрема, у п. 83 вказано що, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та не чинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур, але і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). З наведеного можна зробити висновок, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Однією з умов вчинення виконавчого напису нотаріусом є те, що з дня виникнення права вимоги повинно минути не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому вирішальне значення має саме встановлення дня виникнення права вимоги. Указана вимога по строкам вчинення виконавчого напису зазначена і в абзаці 2 п. 3.1, п.3.4 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Аналогічної позиції притримується і Велика палата Верховного суду в по справі 910/110374/17 від 21 вересня 2021 року, де зокрема, у п. 73, зазначено - «Ураховуючи вищевикладене, вирішуючи виключну правову проблему, Велика Палата Верховного Суду підтверджує висновок, викладений у постанові від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, що норми частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на час вчинення спірних виконавчих написів) слід застосовувати разом з нормами частини другої статті 88 цього Закону та статті 257 ЦК України, які передбачають трирічний строк від дня виникнення права вимоги, в межах якого вчиняється виконавчий напис». Будь яких розрахунків суду не надано, як і не представлено, документів на підставі яких вчинявся виконавчий напис. Оскаржений виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 10.03.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що наявні правові підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису та подання стягувачем неналежних документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Разом з тим, зі змісту виконавчого напису встановлено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 01.04.2018 по 02.03.2021. Сума заборгованості складає 3298621,12 грн., з яких: 976035,63 грн. основний борг, 1818494,30 грн. відсотки, 504091,19 грн. комісія. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вищевказане, на думку суду, приватний нотаріус не переконався належним чином у безспірності характеру правовідносин між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та позивачем, не перевірив дійсну наявність заборгованості за кредитним договором, а отже, заявлена до стягнення кредитна заборгованість не могла вважатися безспірною на момент вчинення виконавчого напису. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідач [PERSON] , який набув права вимоги до позивача за основним договором, на підставі якого було вчинено спірний виконавчий напис, позов визнав, про що подав відповідну заяву. За таких обставин позовна вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами: При зверненні з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 536,80 грн. судового збору (50\~відсотків судового\~збору,\~сплаченого при\~поданні позову) та стягнути з відповідача на користь позивача 536,80 грн. судового збору за вимогу про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved