Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Вимоги мотивує тим, що 28.08.2019 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.01.2021 року шлюб між ними розірвано, дитина залишена проживати з нею. Батько не виконує своїх батьківських обов`язків, ніякої участі у житті дитини не приймає, вихованням не займається, не приймає участі у розвитку і матеріальному забезпеченні та утриманні, що свідчить про ухилення його від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що і змусило звернутися до суду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просять справу розглянути без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити ( а.с. 32). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в установленому законом порядку (а.с.31). Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . (а.с.32) Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Встановлено судом, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.7). З рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.01.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.6). За даними розрахунку Конотопського МВДВС ПН-СХ МРУМЮ (м. Суми) заборгованість [PERSON] по аліментах згідно виконавчого листа № 2/577/395/20 від 25.03.2020 року станом на 01.08.2023 року складає 99580,97 грн. (а.с.12) Згідно довідки Конотопського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 5 «Сніжок» [PERSON] [INFO] відвідує ясла-садок № 5 «Сніжок» з 15.08.2022 року, батько дитини [PERSON] за період перебування дитини в садку не з`являвся, не приймав участі у її вихованні, не цікавився успіхами дитини, з вихователями не спілкувався (а.с.10). Відповідно довідки школи сучасного танцю від 02.08.2023 року [PERSON] , [INFO] учениця школи сучасного танцю, батько дитини [PERSON] контакту зі шкодою не підтримує, досягненнями доньки не цікавиться, з керівництвом та тренерами не спілкується, змагання та фестивалі дитини не відвідує (а.с.11). З висновку органу опіки та піклування Конотопської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 28.07.2023 р. № 01-14/813 вбачається, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.24-25). Відповідно до ст. ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками та на піклування батьків. Виховання в сім`ї є первоосновою розвитку особистості дитини. За приписами ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до частин другої та третьої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною третьою статті 157 СК України закріплено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох із урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і при наявності вини у діях батьків. У силу частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Приймаючи до уваги те, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки [PERSON] , її навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, суд приходить до висновку про переконливість наданих позивачем доказів та необхідність позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Окрім того, слід зауважити, що сам факт позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дитини не є остаточним, оскільки відповідно до ст.169 СК України, в разі зміни його поведінки, суд за його позовом може поновити батьківські права. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, в разі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved