Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06 вересня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 218, так як в сім`ї почали виникати сварки, скандали, свідком яких є неповнолітня дочка, а тому подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін і дитини. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи у спрощеному провадженні без участі сторін; відзив на позов не подав. Ознайомившись з позовною заявою, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 вересня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 218, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 06 вересня 2014 року (а.с.5); мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6), яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] разом з мамою [PERSON] (а.с.4). Відповідач проживає окремо, що стверджується витягом з ЄДДР про зареєстроване місце проживання [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, відносини як чоловік і дружина не підтримують, втратили почуття любові і поваги один до одного. Заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті немайнові та майнові права сторін і дитини. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, обставини життя подружжя, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд знаходить, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають відшкодуванню на користь позивачки судові витрати у виді судового збору, сплаченого при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved