Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

31 травня 2023 року позивач звернувся до суду із позовом в якому просив стягнути із відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі 49 248,07 гривень та середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення. Свій позов обґрунтовував тим, що в період з 01 грудня 2021 року по 28 лютого 2023 року, він знаходився у трудових відносинах з ТОВ "Хорс Секюриті". Працював на посаді сторожа структурного підрозділу охорони, що підтверджується записами у Трудовій книжці [NUMBER] та наказом про припинення трудового договору № 13-К від 28.02.2023 року. При звільненні відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата за останній місяць роботи, а також компенсація за невикористану щорічну відпустку. Крім цього, позивачу не видана трудова книжка. Відомості щодо нарахованих до виплат, але не виплачених сум відповідач позивачу не надав. З довідки вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем складає 49248,07 грн. Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, де 15.05.2023 року йому було надано Довідку форми ОК-7 - індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] , яка свідчить про нараховану йому щомісячну заробітну плату, яка складала 8 200,00 гривень. За останній місяць 15114,50 грн. В день його звільнення 28.02.2023 року, відповідач письмово не повідомив про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.І ст.116 КЗпП України. Відповідно до Довідки ОК - 7 нарахована позивачу заробітна плата за січень 2023 року складає 8 200, 00 гривень, за лютий 2023 року 15114, 50 гривень. Кількість відпрацьованих робочих днів за вказаний період становить 59 днів. Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітку за останні два місяці роботи на кількість відпрацьованих робочих днів та складає 395,16 гривень. Відповідно до кількості робочих днів, що минули за час вимушеного прогулу стягненню на користь позивача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.03.2023 по 20.05.2023 у розмірі 22 919,28 грн (58 р.д. х 395,16 грн.; сума зазначена без утримання податку та інших обов`язкових платежів). 01 червня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 13 липня 2023 року. 24 жовтня 2023 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких вона просить в задоволенні позову відмовити. Посилається на те, що відповідно до довідки № 9 від 26.09.2023 р. яка була видана [PERSON] , ідентифікаційний код [NUMBER] в тому, що він працював в ТОВ "Хорс Секюриті" на посаді сторожа і його заробітна плата за 2022 та 2023 років було виплачено: 11.07.2022 р. - 6601,00 грн. заробітна плата, утримано податків 1599,00 грн. 12.07.2022 р. - 6601,00 грн. заробітна плата, утримано податків 1599,00 грн. 18.08.2022, 29.09.2022 р. - 6690,88 грн. заробітна плата, утримано податків 1620,77 грн. 28.10.2022 р. - 6818,70 грн. заробітна плата, утримано податків 1651,73 грн. 14.11.2022 р. - 6829,14 грн. заробітна плата, утримано податків 1654,26 грн. 07.12.2022 р. - 6896,11 грн. заробітна плата, утримано податків 1670,49 грн. 10.01.2023 р. - 6896,11 грн. заробітна плата, утримано податків 1670,49 грн. 18.07.2023 р. - 6896,11 грн. заробітна плата, утримано податків 1670,49 грн. [PERSON] було фактично виплачено 54 229,05 грн. Утримано податків з [PERSON] у розмірі 21 069,12 грн. Отже, враховуючи вище викладене здійснюємо підрахунок, а саме всього належало виплатити відповідачу - 86977,63 грн. з яких виплачено - 54 229,05 грн. Тобто, залишок становить - 32 748,58 грн. Відповідно до відомості № 168 від 11.07.2022 р. заробітна плата за березень 2022 р. податки сплачені 11.07.2022 р. в повному обсязі, [PERSON] виплачено 6601,00 грн. Відповідно до відомості № 169 від 12.07.2022 р. заробітна плата за квітень 2022 р. податки сплачені 12.07.2022 р. в повному обсязі, [PERSON] виплачено 6601,00 грн. Відповідно до відомості № 172 від 18.08.2022 р. заробітна плата за травень 2022 р. податки сплачені 18.07.2022 р. в повному обсязі, [PERSON] виплачено 4025,00 грн. Відповідно до відомості № 175 від 29.09.2022 р. заробітна плата за травень 2022 р. податки сплачені 29.09.2022 р. в повному обсязі, [PERSON] виплачено 2665,88 грн. Відповідно до відомості № 180 від 28.10.2022 р. заробітна плата за червень 2022 р. податки сплачені 28.10.2022 р. в повному обсязі, [PERSON] виплачено 6818,70 грн. Відповідно до відомості № 182 від 14.11.2022 р. заробітна плата за липень 2022 р. податки сплачені 14.11.2022 р. в повному обсязі, [PERSON] виплачено 6829,14 грн. Відповідно до відомості № 185 від 07.12.2022 р. заробітна плата за серпень 2022 р. податки сплачені 06.12.2022 р. в повному обсязі, [PERSON] виплачено 6896,11 грн. Відповідно до відомості № 2 від 10.01.2023 р. заробітна плата за вересень 2022 р. податки сплачені 10.01.2023 р. в повному обсязі, [PERSON] виплачено 6896,11 грн. Відповідно до відомості № 16 від 18.07.2023 р. заробітна плата за жовтень 2022 р. податки сплачені 18.07.2023 р. в повному обсязі, [PERSON] виплачено 6896,11 грн. Згідно довідки позивачу нараховано і виплачено розрахункові кошти в розмірі 54229,05 грн., а також утримано податків в розмірі 21 069,12 грн. Таким чином, позовні вимоги щодо невиплати розрахункових коштів є безпідставними та незаконними. Відповідно до наказу № 3 к від 02.02.2022 р. про прийняття на роботу [PERSON] було прийнято на роботу 03.02.2022 р. на посаду сторожа. Відповідно до наказу 13 к від 28.02.2023 р. про припинення трудового договору. Трудові відносини з [PERSON] припинено 28.02.2023 р. на підставі заяви [PERSON] за згодою сторін відповідно до п.1. ст. 36 КЗпП України. Відповідач заперечує проти позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні посилаючись на те, що з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан. Наразі режим воєнного стану в Україні триває. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пояснення надала аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши подані докази та проаналізувавши всі аргументи сторін, викладені у позовній заяві, встановив такі обставини і дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що в період з 01 грудня 2021 року по 28 лютого 2023 року, позивач знаходився у трудових відносинах з ТОВ "Хорс Секюриті". Працював на посаді сторожа структурного підрозділу охорони, що підтверджується записами у Трудовій книжці [NUMBER] та наказом про припинення трудового договору № 13-К від 28.02.2023 року. При звільненні відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата за останній місяць роботи, а також компенсація за невикористану щорічну відпустку. Відповідно до наказу 13 к від 28.02.2023 р. про припинення трудового договору. Трудові відносини з [PERSON] припинено 28.02.2023 р. на підставі заяви [PERSON] за згодою сторін відповідно до п.1. ст. 36 КЗпП України. Відповідно до Довідки ОК - 7 Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області нарахована позивачу заробітна плата за січень 2023 року складає 8 200, 00 гривень, за лютий 2023 року 15114, 50 гривень. Кількість відпрацьованих робочих днів за вказаний період становить 59 днів. Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітку за останні два місяці роботи на кількість відпрацьованих робочих днів та складає 395,16 гривень. Відповідно до кількості робочих днів, що минули за час вимушеного прогулу стягненню на користь позивача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.03.2023 по 20.05.2023 у розмірі 22 919,28 грн (58 р.д. х 395,16 грн.; сума зазначена без утримання податку та інших обов`язкових платежів). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно дост. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст.117 КЗпП - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Для обчислення середньої заробітної плати застосовується Порядок, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, в редакції Постанови № 542 від 29.07.2015, п.1 у випадку : а) виплати компенсації за невикористані відпустки; є) виплати вихідної допомоги; з) вимушеного прогулу; л) в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. п.2: У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Порядок нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, розписаний у п.8 даного порядку, зокрема нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів. Відповідно до висновку викладеного у постанові Верховного суду у справі за № 910/24323/16, з посиланням на постанову Верховного Суду України від 14.11.2012 у справі № 6-139цс12 дійшов висновку, що статті 116, 117 Кодексу законів про працю України структурно віднесені до розділу VII "Оплата праці" указаного Кодексу. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов`язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Із аналізу норм статті 117 Кодексу законів про працю України вбачається, що працівнику підлягає виплаті середній заробіток за час затримки розрахунку тільки у разі відсутності спору про його розмір та доведеної вини власника або уповноваженого ним органу у невиплаті належних грошових сум при звільненні. Згідно із ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорс Секюриті"на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved