Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 18.08.2022 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , в якому просить про розірвання укладеного між сторонами шлюбу. Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2022 року головуючим у справі обрано суддю Салтан Л.В. Ухвалою судді Салтан Л.В. від 29.08.2022 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 18.10.2022 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, а також зустрічну позовну заяву про поділ спільного майна подружжя. Ухвалою суду від 27.10.2022 року в задоволенні клопотання представника відповідача про прийняття зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя до провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу відмовлено. Зустрічну позовну заяву повернуто заявнику. Ухвалою суду від 27.10.2022 року встановлено сторонам строк для примирення подружжя, провадження у цивільній справі [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу зупинено до 22.12.2022 року. Ухвалою суду від 26.01.2023 року поновлено провадження у справі та виправлено описку в ухвалі від 27.10.2022 року. Постановою Одеського апеляційного суду від 29.05.2023 року апеляційну скаргу адвоката Мельник Н.Ю., яка діє від імені [PERSON] , залишено без задоволення. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27.10.2022 року залишено без змін. 26.06.2023 року матеріали цивільної справи №947/18329/22 повернуто до Київського районного суду м. Одеси. Розпорядженням керівника апарату суду від 27.06.2023 року №314 призначено повторний автоматизований розподіл судових справ відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду. Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2023 року головуючим у справі обрано суддю Васильків О.В. Ухвалою від 18.09.2023 року надано сторонам строк для примирення до 25.10.2023 року. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що сторони з 13.09.1986 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають на теперішній час повнолітніх дітей. Спільне життя між сторонами не склалось, відсутнє взаєморозуміння, неможливе сумісне ведення господарства. Фактично шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинено з 2010 року, сторони проживають окремо. Позивач проживає з іншою жінкою, з якою мають спільну дитину. В інтересах відповідача [PERSON] адвокат Мельник Н.Ю. позовні вимоги не визнавала та зверталась до суду з клопотанням про надання строку для примирення. Після спливу наданого судом строку для примирення в судовому засіданні 25.10.2023 року представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить позов [PERSON] задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 25.10.2023 року позов не визнала. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ [PERSON] та [PERSON] 13.09.1986 року зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №342, що вбачається з свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого повторно 17.08.2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції /а.с.6/. На теперішній час сторони припинили шлюбні відносини з 2010 року, спільні діти є повнолітніми. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 110-112 СК. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають. На теперішній час сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинені з 2010 року. Шлюб носить формальний характер. Позивач [PERSON] проживає з іншою жінкою, з якою має малолітню дитину. Відповідач [PERSON] , заперечуючи проти розірвання шлюбу, скористалась своїми процесуальними правами щодо звернення до суду з клопотанням про надання строку на примирення. З цього приводу суд зазначає, що протягом наданого для примирення строку сторони не примирилися. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 112 СК України наявні підстави для ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, вислухавши представника позивача та представника відповідача, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved