Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що державним\~нотаріусом Горючкіною\~Оленою Миколаївною\~Ізмаїльської державної\~нотаріальної контори\~Одеської області\~на житловий\~будинок з\~надвірними спорудами\~та господарськими\~будівлями,\~що розташований\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~на житловий\~будинок з\~господарськими будівлями\~та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів та реєстрації права власності у спадкодавця згідно діючого законодавства. Ухвалою Ізмаїльського\~міськрайонного суду\~Одеської області\~від 23\~серпня 2023\~року витребувано від державного нотаріуса Горючкіної О.М. Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області копію спадкової справи, заведену після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 21 вересня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримуює в повному обсязі та просять позов задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Представник відповідача Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив, пояснення чи заперечення на позовні вимоги [PERSON] не надав, проте Саф`янівський сільський голова Наталія Тодорова надала суду заяву про розгляд справи без участі представника Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної власності таке нерухоме майно: житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується випискою з по господарської книги с. Нова Некрасівка Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 16.02.2023р. №106 та довідкою №164 від 22.12.2022. виданою КП «Ізмаїльське МБТІ»; земельна ділянка, кадастровий номер 5122084200:02:001:0246, площею 0,2500 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належала спадкодавцю на праві власності на підставі державного акту серії ЯК №459695 від 21.04.2010 р.; земельна ділянка, кадастровий номер 5122083200:01:004:0156, площею 0,5820 га, що розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акту серії ЯГ №955802 від 15.05.2007р.; земельна ділянка, кадастровий номер 5122083200:01:004:0155, площею 0,5820 га, що розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, на підставі державного акту серії ЯГ №955802 від 15.05.2007р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.12.2011 р., виданим Новонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. 03 грудня 2001р. [PERSON] залишив заповіт, посвідчений секретарем Новонекрасівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №182, за яким [PERSON] все своє майно, яке на день його смерті належатиме йому, заповів позивачці [PERSON] (до шлюбу - [PERSON] ). Іншій спадкоємець 1 черги за законом та який має обов`язкову частку в спадковому майні, дружина спадкодавця [PERSON] від прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON] відмовилася, про що надала в установлений законом шестимісячний строк відповідні заяви від 19.06.2012 року про відмову від прийняття спадщини та від одержання обов`язкової частки у спадщині, до державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області. Як було з`ясовано судом, позивачка спадщину прийняла, оскільки згідно довідки виконавчого комітету Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 06.06.2012 за №468, [PERSON] на день смерті спадкодавця проживала разом та була зареєстрована з ним за однією адресою, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Державним нотаріусом Горючкіною О.М. Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області, видано позивачу свідоцтва на право на спадщину за заповітом на вищевказані земельні ділянки. Листом державного нотаріуса Горючкіної О.М. Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області №525/02-14 від 19.05.2023 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у спадкодавця згідно діючого законодавства. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При цьому, як вбачається з виписки з погосподорської книги с.Нова Некрасівка Саф`янівської сільської ради Ізмаїлського району Одеської області №106 від 16.02.2023р., [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Вказане також викладене й у довідці №164 від 22.12.2022, виданій КП «Ізмаїльське МБТІ». Враховуючи викладене, на думку суду правомірними є вимоги позивача щодо визнання за ним права власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 81 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved