Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради про поновлення батьківських прав та припинення стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона є біологічною матір`ю [PERSON] , [INFO] . Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25.10.2017 року, справа №186/1223/17, її на той час [PERSON] та [PERSON] (який є біологічним батьком [PERSON] ) за позовом [PERSON] та [PERSON] , які є батьками [PERSON] , було позбавлено батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , та стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини. Підставою для позбавлення батьківських прав було те, що на той час бабуся та дідусь (відповідачі) займались повністю вихованням [PERSON] , вони ж із батьком не виконували жодних обов`язків по вихованню дитини. Так, дійсно, у 2017 році, у неї з колишнім чоловіком [PERSON] почали погіршуватися сімейні стосунки, та постійно були сварки. Вони почали проживати окремо, та не могли досягти згоди щодо місця проживання дитини та її виховання. Тому, [PERSON] почав проживати із бабусею та дідусем. У подальшому, вони із [PERSON] розірвали шлюб. Після чого, вона перебувала у депресивному стані, та не могла в повній мірі виконувати свої батьківські обов`язки. На той час, вона прийняла рішення, що малолітній дитині буде краще з бабусею та дідусем, оскільки мала намір переїхати до іншого міста, спробувати знайти роботу, та у подальшому забрати дитину. На її думку, бабуся та дідусь тоді могли краще забезпечити усі потреби малолітньої дитини, ніж вона, яка не мала де проживати, не мала роботи, чоловіка, та перебувала у депресивному стані. Внаслідок цього, вона почала вживати заборонені психотропні речовини. Пізніше, розуміючи про суспільну небезпеку своїх дій, вона добровільно пройшла курс лікування, та повністю подалала залежність від будь-яких шкідливих речовин (як психотропних, так і алкогольних, наркотичних, тощо). У 2018 році вона переїхала до міста Львова. На сьогоднішній день, вона перебуває у шлюбі із [PERSON] , який був укладений 28.08.2018 року. За час перебування у шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З квітня 2018 року, вона є активною учасницею релігійної організації «Релігійна громада євангельських християн української християнської церкви «Нове покоління» у м. Львові. На даний час, вона має постійне місце проживання у місті Львові, до кримінальної відповідальності не притягувалась, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуці не перебуває, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Також, зазначає, що за час позбавлення батьківських прав, починаючи з 2017 року і до теперішнього часу, вона постійно підтримує зв`язок із відповідачами, опікунами [PERSON] , та із ним самим. Хоча вони і проживають у різних містах, однак вона постійно приїжджає до м. Першотравенська та проводить час із дитиною. Також, дитина не одноразово приїздила до неї у м. Львів. Тобто, вона з дитиною спілкується дуже тісно. Вона постійно цікавиться життям дитини, успіхами у навчанні, потребами, сплачує аліменти на утримання дитини, у межах своїх матеріальних можливостей, та здійснює грошові перекази на картку відповідача [PERSON] . На даний час, вона перебуває у декретній відпустці, та не має можливості працювати, однак, її чоловік працює та відповідно утримує її та готовий утримувати [PERSON] , крім того, по завершенню декретної відпустки, вона має намір вийти на роботу. Тому, вищевикладені факти свідчать про те, що хоча і на день позбавлення її батьківських прав, вона нехтувала своїми батьківськими обов`язками, однак змінилась, стала на шлях виправлення, і відповідно, може здійснювати свої батьківські обов`язки у повному обсязі, і більше того, хоче це роботи відносно свого сина [PERSON] . Просить суд поновити її - [PERSON] , [INFO] , у батьківських правах відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] та звільнити її від сплати аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), що стягуються на підставі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/1223/17 від 25.10.2017 року. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та прохала суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали у повному обсязі та не заперечували проти їх задоволення. Представник третьої особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Синельниківського району Дніпропетровської області у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, прохала суд ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Представник третьої особи Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, виходячи з інтересів малолітньої дитини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено судом, [PERSON] є біологічною матір`ю малолітнього [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 11 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2017 року було позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Першотравенська, Дніпропетровської області та [PERSON] , [INFO] , уродженку м. Першотравенська, Дніпропетровської області по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Першотравенська, Дніпропетровської області, та стягнуто з [PERSON] та [PERSON] (з кожного окремо), аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , на користь особи або закладу, де буде знаходитися дитина, в розмірі по 1/4 частині всіх видів їх заробітку (доходу), щомісячно, до повноліття дитини. Підставою позбавлення батьківських прав [PERSON] стало невиконання нею батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дитини. 28 серпня 2018 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 28 серпня 2018 року Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області). Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до характеристики, яка видана 25 квітня 2023 року Релігійною організацією «Релігійна громада євангельських християн української християнської церкви «Нове покоління» у місті Львові, [PERSON] , [INFO] , з 30 квітня 2018 року і до теперішнього часу є активною парафіянкою церкви. За цей час вона проявила себе, як порядна, дружелюбна людина. З іншими членами громади конфліктів не мала, проявляє стриманість, терпіння та делікатність, завжди готова прийти на допомогу. Актом №234, який виданий 26 квітня 2023 року ОСББ «Перший на Патона», підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , фактично проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Згідно характеристики на [PERSON] , яка видана ОСББ «Перший на Патона», остання на протязі проживання за адресою: [ADDRESS] , зарекомендувала себе з позитивної сторони. Скарг від мешканців будинку в якому вона проживає, на її поведінку в ОСББ «Перший на Патона» не поступало. 04 травня 2023 року родину позивачки [PERSON] за адресою проживання: [ADDRESS] , було обстежено представниками органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, під час обстеження встановлено, що у квартирі створено задовільні умови проживання, помешкання мебльоване та облаштоване побутовою технікою. У квартирі прибрано та чисто, санітарно-гігієнічні умови задовільні. Продукти наявні. Наявні газо, водопровідне, електричне постачання. Житлова площа 43 кв.м. Домашній осередок доповнений повністю предметів домашнього інтер`єру. Для виховання та розвитку дітей створено такі умови: спальні місця; одяг; взуття; продукти; іграшки; канцтовари; шафа для речей, тощо. У разі повернення [PERSON] , [INFO] , буде забезпечене спальне місце та все необхідне для його побуту. Витягом з Інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 27 квітня 2023 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. [PERSON] на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, що підтверджується довідками, які видані 29 травня 2023 року Комунальним некомерційним підприємством «Першотравенська МЛ». Крім того, як встановлено судом, позивачка [PERSON] на даний час перебуває у декретній відпустці та отримує соціальні виплати у зв`язку з народження дитини. Також матеріали справи містять заяву малолітнього [PERSON] , [INFO] , в якій він зазначив, що бажає проживати разом зі своєю матір`ю [PERSON] у місті Львові. Згідно висновку виконавчого комітету Першотравенської міської ради Синельниківського району Дніпропетровської області №1948/0/2-23 від 14 серпня 2023 року, доцільно поновити батьківські права [PERSON] , [INFO] , щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи позовні вимоги по суті суд приходить до наступного. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Так, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Згідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Частиною 5 ст.19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч.ч.1-6 ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Рішення суду про поновлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» статтею 169 СК особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття або була усиновлена й усиновлення не скасоване чи не визнане недійсним. У разі відмови в задоволенні позову про поновлення батьківських прав повторно звернутися до суду з таким позовом можна лише через один рік із часу набрання відповідним рішенням суду законної сили. Як встановлено судом, позивачка є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , щодо якого рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2017 року у справі №186/1223/17, її позбавлено батьківських прав та стягнуто аліменти на його утримання, звернулась до суду з позовом відповідно до ст.169 СК України про поновлення батьківських прав на дитину та припинення стягнення аліментів, з підстав того, що її поведінка та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав - змінилися: вона одружилася, має постійне місце проживання, наркотичної та алкогольної залежності не має, є парафіянкою Релігійної організації «Релігійна громада євангельських християн української християнської церкви «Нове покоління», з 2017 року спілкується з сином, надає йому матеріальну допомогу. Також, судом встановлено, що підставою позбавлення позивачки батьківських прав відповідно рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2017 року у справі №186/1223/17 було те, що остання не дбала про майбутнє свого сина, про його розвиток, не піклувалася про його виховання, не цікавилась його здоров`ям та життям, матеріальної допомоги не надавала. Після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, суд доходить висновку, що позивачка свідомо змінила свою поведінку та змінилися обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав щодо її сина [PERSON] . Так, позивачка на час розгляду справи судом на обліку у лікарів психіатра та нарколога не знаходиться; з 28 серпня 2018 року перебуває у шлюбі з [PERSON] ; фактично проживає за адресою: [ADDRESS] ; з 2017 року підтримує зв`язок з сином [PERSON] , телефонує та приїжджає до нього, цікавиться його життям та здоров`ям, надає матеріальну допомогу грошима, одягом, медикаментами та продуктами харчування. Також суд враховує, що на час розгляду справи судом дитина [PERSON] , [INFO] , не був усиновлений та не досяг повноліття. Крім того, опікунами малолітнього [PERSON] є його бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] , які не заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] та не вказали суду причин, які б перешкодили поновленню [PERSON] у її батьківських правах відносно малолітнього сина [PERSON] . Тому, суд дійшов висновку про те, що позивачка проявляє батьківські почуття до своєї дитини і вчиняє дії для забезпечення їй необхідних умов проживання, намагається виконувати обов`язки матері щодо виховання та розвитку дитини, що відповідає вимогам ст.150 СК України. Таким чином, за встановлених обставин, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Синельниківського району Дніпропетровської області щодо доцільності поновлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , та вважає, що поновлення матері батьківських прав не буде суперечити інтересам дитини. Щодо вимоги позивачки про припинення стягнення з неї аліментів на утримання дитини суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Частиною 4 ст.273 ЦПК України встановлено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З аналізу даної норми вбачається, що одним із способів захисту порушеного права у разі зміни обставин, що впливають на визначені розміри періодичних платежів, є звільнення від них. За таких обставин, враховуючи, що суд дійшов висновку про доцільність поновлення позивачці батьківських прав на дитину, а тому відпали юридичні підстави для стягнення з позивачки аліментів на утримання дитини, тому суд вважає, що наявні обставини, які впливають на припинення стягнення з позивачки періодичних платежів - аліментів на утримання її сина, та приймає рішення про припинення стягнення з позивачки аліментів. Крім того, відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене та повне визнання відповідачами позову, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, у зв`язку із тим, що всі наведені вище факти можна розцінювати як зміну поведінки позивачки та обставин, що були підставою для позбавлення її батьківських прав щодо дитини, тому виходячи з інтересів дитини, суд вважає за необхідне поновити позивачці батьківські права відносно сина та припинити стягнення аліментів.

Outcome: approved