Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

у січні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» звернулося до Балаклійського районного суду Харківської області з вищевказаним позовом. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 07 вересня 2018 року між позичальником, яким є [PERSON] (надалі позичальник, боржник, відповідач) та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» укладений Договір № 94736836000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку (надалі кредитний договір), за змовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 30 260,00 грн на строк до 07 вересня 2021 року включно. За умовами Кредитного договору, банк зобов`язувався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору (п. 2.1. кредитного договору). Відповідно до п. 3.8. кредитного договору процентна ставка за кредитним договором встановлюється в розмірі 35 % річних. Пунктом 3.9. кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений договором термін процентна ставка встановлюється в розмірі 42.00 % річних, що діє для строкової суми основної заборгованості на дату виникнення такого прострочення. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 30 260,00 грн. 07 жовтня 2019 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» укладений Договір факторингу № 149 відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», а ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» набуло право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 94736836000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 07 вересня 2018 року, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] 08 жовтня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 08-10/19 відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 94736836000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 07 вересня 2018 року, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Внаслідок невиконання [PERSON] грошового зобов`язання, станом на 28 грудня 2021 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 59 481,70 грн, з яких: нараховані 3% річних 258,67 грн; втрати від інфляції 822,66 грн; заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 28 099,49 грн; заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 29 205,08 грн; заборгованість з комісії 1 095,80 грн, які позивач просив стягнути з відповідача. Також, у позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу в розмірі 9\~000 грн. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 18 березня 2022 року № 11/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Балаклійського районного суду Харківської області і визначено Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області. 21 березня 2023 року цивільна справа надійшла на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Ухвалою судді від 16 червня 2023 року цивільну справу прийнято до провадження, позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Ухвалою суду від 06 вересня 2023 року залучено до участі у справі правонаступника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс». Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечив проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзив не надавав. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що 07 вересня 2018 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» укладено Договір № 94736836000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, за змовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 30 260,00 грн на строк до 07 вересня 2021 року включно. За умовами Кредитного договору, банк зобов`язувався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору (п. 2.1. кредитного договору). Відповідно до п. 3.8. кредитного договору процентна ставка за кредитним договором встановлюється в розмірі 35 % річних. Пунктом 3.9. кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений договором термін процентна ставка встановлюється в розмірі 42.00 % річних, що діє для строкової суми основної заборгованості на дату виникнення такого прострочення /а.с.7-9, 10-11, 12-14, 15-16, 17/. Банк належним чином виконав перед позичальником свій обов`язок щодо надання кредиту. Доказів повного та належного виконання зобов`язань за договором позичальником на момент розгляду справи судом матеріали справи не містять. 07 жовтня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» укладено Договір факторингу № 149, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» набуло право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 94736836000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 07 вересня 2018 року, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] /а.с.37-41, 42, 43, 44-47, 48/. 08 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 08-10/19, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 94736836000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 07 вересня 2018 року, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] /а.с.49-53, 54, 55, 56-60, 61/. 09 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальінстю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» укладено Договір № 09-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило Товариству з обмеженою відповідальінстю «Кампсіс Фінанс», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту. Відповідно до п. 2.1 Договору № 09-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Попередньому кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Попереднього кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього Договору (надалі також - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Попередньому кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором». Відповідно до п. 5.2 Договору № 09-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, Права вимоги вважаються відступленими (переданими) Попереднім кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді /а.с.98-103/. 10 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» укладено додаткову угоду № 1 до договору № 09-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 09 березня 2023 року, згідно з якою внесено зміни до договору № 09-03/23 від 09 березня 2023 року в частині прав вимоги /а.с.109-111/. 09 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» складено акт прийому передачі Реєстру Боржників за Договором № 09-03/23. Згідно з засвідченою копією витягу з Додатку № 3 до Договору № 09-03/23, передано, зокрема, і вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] за Договором № 94736836000 від 07 вересня 2018 року на суму заборгованості 62 822,27 грн /а.с.104, 105, 106, 107-108/. 08 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» укладено Договір № 08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, кредитором у яких є ТОВ «Кампсіс Фінанс». Умовами укладеного договору визначено, що попередній кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні попередньому кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього Договору (надалі також - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги кредитор сплачує Попередньому кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором». Відповідно до п. 5.2 Договору № 08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги Права вимоги вважаються відступленими (переданими) Попереднім (первісним) кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді /а.с.112-115/. 08 травня 2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» складено акт прийому передачі Реєстру Боржників за договором № 08-05/23 та відповідно до засвідченої копії витягу з Додатку № 3 до Договору № 08-05/23, передано, зокрема, і вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] за Договором № 94736836000 від 07 вересня 2018 року на суму заборгованості 62 822,27 грн /а.с.117, 118, 119, 122, 123, 124, 125/. Таким чином, ТОВ «Дебт Форс» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 07 вересня 2018 року № 94736836000. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом, станом на 28 грудня 2021 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 59 481,70 грн, з яких: нараховані 3% річних 258,67 грн; втрати від інфляції 822,66 грн; заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 28 099,49 грн; заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 29 205,08 грн; заборгованість з комісії 1095,80 грн /а.с.21, 22-26/. Також,\~до позовної\~заяви позивачем\~надано виписку\~по рахунку\~ [PERSON] ,\~яка містить\~відомості та\~свідчить про\~використання відповідачем\~кредитних коштів,\~здійснення платежів\~по погашенню\~боргу,\~що свідчить\~про існування\~договірних зобов`язань\~перед позивачем/а.с.27-36/. Отже, відповідачем порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Вирішуючи спір, суд ураховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. За ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як установлено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем за допомогою належних та допустимих доказів доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів та невиконання ним належним чином зобов`язань за кредитним договором. Доказів сплати відповідачем в повному обсязі суми заборгованості за кредитним договором суду не надано, внаслідок чого суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором виді тіла кредиту та відсотків. Однак, не є правомірною вимога позивача про стягнення з відповідача комісії, оскільки у Постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Оскільки з наданих позивачем до позовної заяви доказів установлено, що позивачем нараховано відповідачеві до сплати комісію, яку позивач просить стягнути з відповідача, - підстав для задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача комісії за договором суд не вбачає. Тобто суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов договору та майнових прав позивача на повернення кредиту та процентів за ним. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи та перевіривши правильність розрахунку заборгованості за тілом кредиту та процентами, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача, на користь позивача підлягають стягненню: заборгованість за тілом кредиту в сумі 28\~099,49 грн; заборгованість за відсотками в сумі 29\~205,08 грн, 3% річних в сумі 258,67 грн, втрати від інфляції в сумі 822,66 грн, а всього 58\~385,90 грн. У задоволенні іншої частини вимог належить відмовити. Також, у своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 грн, на підтвердження якої надано: договір про надання правової допомоги від 05 березня 2021 року № 05-03/2021 /а.с.76-79/, розрахунок послуг адвоката /а.с.80-82/, платіжне доручення від 02 грудня 2021 року № 0307390000 з призначенням платежу оплата згідно договору надання правової допомоги від 05 березня 2021 року № 05-03/2021 на загальну суму 90\~000,00 грн /а.с.83/, заявку на надання юридичної допомоги від 27 вересня 2021 року № 40 на загальну суму 9\~000 грн /а.с.84/, витяг з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 30 вересня 2021 року /а.с.85/. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до частин 1-6 статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин справи, ціни позову. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial