Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 29.08.2022, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06.04.2022 в частині визначення розміру аліментів змінено, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.01.2022 і до досягнення старшою дитиною повноліття. Вказує, що такий розмір аліментів є наявним на сьогодні. Позивач зазначає, що відповідачка та її чоловік отримують щомісячний дохід, який перевищує у кожного 1000,00дол США. Посилаючись на те, що його матеріальне становище змінилось, погіршилось здоров`я та на його утриманні перебуває батько, який потребує сторонньої допомоги та матеріального забезпечення, та не те, що у позивача наявні боргові зобов`язання перед третіми особи, просить суд змінити розмір аліментів на утримання доньок з 1/3 частки на 1/6 частку від усіх його видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.01.2022, та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину, і до досягнення старшою дитиною повноліття. Також просить відізвати виконавчий лист від 08.09.2022 № 754/598/22. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 09.08.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Від [PERSON] до суду 05.09.2023 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що твердження позивача про те що він перебуває в скрутному матеріальному становищі не відповідають дійсності. Матеріали позовної заяви не містять належних та допустимих доказів того, що на утриманні позивача перебуває його батько. Крім того зазначає, що позивач працевлаштований в КП «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради на посаді начальника юридичного відділу з посадовим окладом згідно з штатним розписом. А поганий стан здоров`я позивача, зокрема сечокам`яна хвороба та спостереження у лікаря уролога, що підтверджується випискою епікризом № 853 не є належним та допустимим доказом, оскільки позивачу призначено консервативне лікування, яке завершено ще в березні 2023 року. На підставі вищенаведеного просить відмовити в задоволенні позову та здійснити розподіл судових витрат. Від [PERSON] 19.09.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач зазначає, що після розірвання шлюбу він залишив відповідачці все майно, квартиру, яка є спільною сумісною власністю подружжя. Також у відповідачки залишились грошові кошти, в тому числі й ті, які були передані третіми особами йому на зберігання, які відповідачка відмовилась повертати. Це в свою чергу призвело до того, що повернення грошових коштів, які знаходились на зберіганні та належали третім особам, близько 12000,00дол США, лягло на нього тягарем. Позивач вказує, що ним щомісячно перераховувались відповідачці грошові кошти в розмірі не менше 15000,00грн. Крім коштів, які він відправляв на картковий рахунок, ним надавались готівкові кошти як особисто так і через знайомих дітям та відповідачці, купувався одяг, взуття, косметика, продукти харчування. Дітям купувались вартісні подарунки. Позивач зазначає, що відповідачка придбала собі у власність автомобіль "Ford Focus", вартістю понад 10000,00дол США. У відповіді на відзив також зазначено, що у січні 2023 року у нього відбулось загострення стану здоров`я в зв`язку з чим, ним було витрачено на операцію та перебування в лікарні 61500,00грн. Позивач наголошує, що жодного разу не відмовлявся від виконання батьківських обов`язків. Незважаючи на відсутність зв`язку з дітьми та відповідачкою він продовжує виконувати свій обов`язок зі сплати аліментів, не зважаючи на свій скрутний фінансовий стан, який постійно погіршується. Боргові зобов`язання зростають, а стан здоров`я не покращується. На підставі вищенаведеного просить позов задовольнити в повному обсязі. Від [PERSON] до суду 28.09.2023 надійшли заперечення на відповідь на відзив відповідно до якого відповідачка вказує, що відповідно до Єдиного реєстру адвокатів України позивач є діючим адвокатом, його адвокатська діяльність не зупинена. Адвокат є само зайнятою особою, а відтак розмір аліментних платежів повинен становити 7115,67грн, що є 1/3 часина від середнього заробітку працівника для даної місцевості, яка складає 21347,00грн. А оскільки позивач працевлаштований, фізично здоровий, то з його доходу повинно проводитись утримання аліментних платежів в розмірі 1/3 частин від його заробітку, що є встановленим законодавчим мінімумом. Відповідачка [PERSON] у своїх запереченнях додатково зазначає, що батько позивача [PERSON] , відповідно до довідки від 04.10.2011 № 1580 проживає разом з дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] , а матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу того, що батько позивача перебуває на його утриманні. А тому вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.04.2022 по справі №754/598/22 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) починаючи з 11.01.2022 і до досягнення дітьми повноліття. Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 29.08.2022 рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06.04.2022 по справі № 754/598/22 в частині визначення розміру аліментів змінено, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньок: [PERSON] . [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.01.2022 і до досягнення старшою дитиною повноліття. Деснянським районним судом м. Києва 08.09.2022 видано виконавчий лист по справі 754/598/22 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей. Постановою державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі виконавчого листа № 754/598/22 від 08.09.2022 відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER]. Згідно Довідки-розрахунку від 27.07.2023 зробленої головним державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за виконавчим листом № 754/598/22 від 08.09.2022 у боржника станом на 27.07.2023 наявна загальна заборгованість в розмірі 184206,81грн. Відповідно до Наказу № 219-к від 30.08.2022 виданого ДП «Адміністрація морських портів України» Міністерства інфраструктури України з 30.08.2022 призупинено дію трудового договору укладеного з [PERSON] до відновлення можливості виконувати ним роботу. Наказом № 490-к від 29.12.2022 виданого ДП «Адміністрація морських портів України» Міністерства інфраструктури України, [PERSON] звільнено з посади заступника директора департаменту з майнової та договірної роботи юридичного департаменту апарату управління на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку зі скороченням штату працівників). Згідно із витягу з Наказу № 4 від 07.07.2023 КП «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради, [PERSON] прийнято на посаду начальника юридичного відділу КП «Тепловодсервіс» з посадовим окладом згідно штатного розпису. Відповідно до виписного епікризу № 853 із медичної карти стаціонарного хворого позивачу [PERSON] , 17.01.2023 проведена контактна лазерна уретеролітотріпсія та стентування ВСШ зліва. До того ж зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є рідним батьком позивача [PERSON] . Відповідно до пенсійного посвідчення Серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , має довічну пенсію по інвалідності на підставі 2 групи загального захворювання, дата видачі посвідчення [INFO] . Згідно із довідки № 1580 від 04.10.2011 виданої Житлово-будівельним кооперативом «Квазар-5» вбачається, що [PERSON] має дружину [PERSON] , доньку [PERSON] та сина [PERSON] (позивача). Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до вимог ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Проте враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Стаття 273 СК України, регламентує, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення так і у бік покращення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Однак Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом встановлено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України" прожитковий мінімум на одну особу за 2023 рік становить для дітей віком від 6 до 18 років - 2833грн; для працездатних осіб - 2684грн; для осіб, які втратили працездатність - 2093грн. Крім того, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Згідно зі ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі: на одну дитину - однієї чверті; на двох дітей - однієї третини; на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (що також відповідає приписам п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України). До того ж при визначені розміру аліментів ураховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, визначені в Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (зі змінами), що узгоджується зі ст. 187 СК України. Таким чином судом встановлено, що при постановленні Постанови Київським апеляційним судом від 29.08.2022, суд застосував відповідно до закону встановлений розмір аліментів на двох дітей який необхідний для забезпечення гармонійного розвитку дитини, що відповідає вимогам ст.161 ЦПК України та ст.183 СК України. Судом встановлено, що позивач є особою працездатного віку, який офіційно працевлаштований в КП «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради на посаді начальника юридичного відділу, а отже позивач отримує дохід у вигляді заробітної плати. Однак позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що у нього змінилось матеріальне становище. До суду не надано довідку про заробітну плату позивача та не надано інформацію про доходи з Державної податкової служби України за минулі періоди, для того щоб суд дійсно міг відслідкувати зміну його матеріального становища у бік зменшення. Крім того, позивачем не надано суду підтвердження того, що перенесена ним 17.01.2023 контактна лазерна уретеролітотріпсія та стентування ВСШ зліва призвела до того, що він частково втратив працездатність, або це суттєво вплинуло на його можливість працювати. Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що новий чоловік відповідачки [PERSON] - [PERSON] як військовослужбовець отримує гідну заробітну плату, оскільки, згідно законодавства саме батьки зобов`язані утримувати своїх дітей, а не як в даному випадку вітчим рідних доньок позивача. Також суд не приймає до уваги посилання на те, що відповідачка в грудні 2021 придбала собі у власність автомобіль «Ford Focus», та не бере до уваги скріншот з банківського додатку з залишком по карті 46184,04грн, які як зазначає позивач, належать його колишній дружині. Оскільки відповідачка на свій власний розсуд має право розпоряджатись належними їй грошовими коштами в тому числі купувати собі автомобіль. До того ж незалежно від отриманого доходу, батьки несуть матеріальне забезпечення дітей порівну відповідно до їх потреб. Крім того позивачем суду не надано належних та достатніх доказів того, що на його утриманні перебуває його батько [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом 2 групи, ще з 10.03.2020. До того ж позивачем не надано суду належних та достатніх доказів проте, що його батько [PERSON] взагалі потребує додаткового фінансового утримання саме від позивача, оскільки факт про наявність інвалідності існував ще під час постановлення Київським апеляційним судом Постанови від 29.08.2022. А відповідно до довідки від 04.10.2011 №1580, яка видана ЖБК «Квазар-5», разом з [PERSON] проживає його дружина [PERSON] , донька [PERSON] та інші члени родини. Отже з урахуванням викладеного позивач має не лише зазначити про зміну матеріального становища в бік погіршення, а й надати докази про зміну свого матеріального становища. Однак суду не надано жодного належного та достатнього доказу щоб підтверджували обставини, викладені в позовній заяві. Таким чином запропонований позивачем розмір аліментів для сплати у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку є недостатнім для утримання двох дітей які продовжують проживати з матір`ю. Такий розмір є недостатнім для забезпечення належного утримання дітей і їх гармонійного розвитку. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Враховуючи зазначене вище та те що позивач не надав належних доказів на підтвердження неможливості виконувати свій обов`язок по утриманню дітей у визначений судом спосіб, суд дійшов до висновку, що позов про зменшення розміру стягнення аліментів не підлягає до задоволення. Стаття 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі відмови в позові покладається на позивача. Таким чином, оскільки судом в позові відмовлено, сплачений судовий збір позивачу не повертається, а витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Outcome: dismissed