Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

у провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебувала справа за позовом [PERSON] до АТ «Альфа-Банк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., приватний виконавець Говоров П.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 25.10.2022 року позовні вимоги задоволено. 08.05.2023 року представник позивача [PERSON] - адвокат Василевська К.М. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат за розгляд заявлених позовних вимог до АТ «Альфа-Банк». Просила стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 23 300,00 грн. Відповідно до ч.3 ст. 270 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви з огляду на наступне. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. За правилами ст. ст. 133, 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд у додатковій постанові у справі № 201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження №61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. ЄСПЛ у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом паяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що 04.10.2021 року між позивачкою [PERSON] та АО «Кравець і партнери» укладено договір про надання правничої допомоги № 272, в якому сторони зазначили, що вартість послуг за надання правничої допомоги визначається в додатку №1 до даного Договору. Матеріалами справи встановлено, що 25 жовтня 2022 року представник позивача - адвокат Василевська К.М. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того повідомила, що докази на підтвердження понесених судових витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду по суті позовних вимог. 25.10.2022 року Голосіївським районним судом міста Києва ухвалено судове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до АТ «Альфа-Банк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., приватний виконавець Говоров П.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено. Як убачається зі змісту рішення питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу судом не вирішувалося. 31.10.2023 року представник позивачки через засоби поштового зв`язку направила на адресу Голосіївського районного суду міста Києва заяву про долучення доказів на підтвердження понесених позивачкою витрат на правничу допомогу. До зазначеної вище заяви долучено рахунок на оплату № 971 від. 21.09.2021 року, рахунок на оплату № 84 віл. 28.01.2022 року, квитанції на оплату у кількості 6 штук, платіжне доручення, акт надання послуг № 1390 від 05.11.2019 року, акт надання послуг № 524 від 16.11.2020 року, акт надання послуг № 803 від 30.09.2021 року, акт надання послуг № 686 від 14.09.2021 року, акт надання послуг №107 від 14.02.2022 року, акт надання послуг № 107 від 14.02.2022 року, акт надання послуг від 31.10.2022 року. За даними протоколу передачі судової справи 08.05.2023 року судді Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява представника позивачки [PERSON] - адвоката Василевської К.М. про ухвалення додаткового рішення у справі. Зі змісту актів надання послуг №504 від 31.10.2022 року, № 107 від 14.02.2022 року та № 803 від 30.09.2021 року вбачається, що представник АО «Кравець та партнери» надали позивачу наступні послуги: судове засідання: перша інстанція Голосіївський районний суд м. Києві від 25.10.2022 року, 31.01.2022 року та 14.09.2021 року відповідно. Проте, договором про надання правничої допомоги №272, укладеного між позивачкою [PERSON] та АО «Кравець і партнери» передбачена послуга участь у судовому засіданні, а не судове засідання. Крім того, зі змісту актів надання послуг № 1390 від 05.11.2019 року, акт надання послуг № 524 від 16.11.2020 року, акт надання послуг № 686 від 14.09.2021 року вбачається, що представник АО «Кравець та партнери» надали позивачу наступні послуги: участь в судовому засіданні Голосіївський районний суд міста Києва від 08.06.2021, 17.11.2020 року та 02.10.2019 року відповідно. Однак, за даними матеріалів справи судове засідання 02.10.2019 року тривало майже дві години, а судові засідання 17.11.2020 року та 08.06.2021 року у справі не відбулися. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суд вважає, що сума, котра заявлена до відшкодування у розмірі 23 000 грн. є надмірною та не обґрунтованою враховуючи характер наданої правової допомоги. При цьому, суд, враховує заперечення представника відповідача щодо відшкодування витрат на правову допомогу, які просить суд вважати клопотанням про зменшення зазначених витрат, а також ту обставини, що дана справа є справою незначної складності, по даній категорії справ склалася усталена судова практика, а тому, на думку суду, підготовка позову та інших процесуальних документів по справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи. Таким чином, з урахуванням критерію співмірності зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, та обсягом виконання відповідних робіт, враховуючи клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, а також у зв`язку з задоволенням позову, з відповідача підлягає стягненню сума витрат, що складається з витрат за підготовку і подачу позовної заяви у розмірі 3000 грн. та 1000 грн. за участь в судовому засіданні 02.10.2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial