Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

13.09.2023 представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами, стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання їхньої спільної доньки в розмірі 1/4\~частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з часу звернення із позовною заявою і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на користь позивача в розмірі 1/5\~частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення їх дитиною трьох років. Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що з 21.08.2020 позивач перебуває у шлюбі з відповідачем та від даного шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . З початку 2022 позивач та відповідач спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, донька перебуває на утриманні позивача та мешкає з нею. Відповідач з початку припинення шлюбних відносин ніякої допомоги не надає, а сам позивач перебуває в скрутному матеріальному становищі, що не надає можливість забезпечити належний рівень життя як доньки так і самого позивача. Ухвалою суду від 14.09.2023 провадження по справі було відкрито, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, позивачем надано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину підтримано в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитини трьох річного віку зменшила з 1/5\~частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву згідно якої просив розглянути справу за його відсутності та згідно якої визові позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, в частині стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитини трьох річного віку просив зменшити з 1/5\~частини до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 21.08.2020 сторони зареєстрували шлюб, про що Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було зроблено відповідний актовий запис № 395. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 12.12.2020), яка проживає із матір`ю і перебуває на її утриманні. Щодо вимог про розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 3 СК України,\~сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до ст. ст.\~110-112\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, діаметрально протилежних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач\~дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Стосовно позовних вимог стосовно стягнення аліментів, судом встановлено таке. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. Відповідно до ч. 2ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у частковому співвідношенні до заробітку (доходу) відповідача, а саме у розмірі\~1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно,\~але не менше 50,0 % прожиткового мінімуму\~на дитину відповідного віку з 13.09.2023 і до повноліття дитини. Відповідно до ст.76, 80, 84 СК України один з подружжя має право на утримання /аліменти/ від іншого, також і в разі розірвання шлюбу /фактичного припинення шлюбних відносин/, у зв`язку з тим, що з нею проживає дитина, яка не досягла трьох років, за умови, що інший може надавати матеріальну допомогу. За рішенням суду одному з подружжя можуть присуджуватися аліменти, розмір яких визначається з врахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дітей, батьків та інших обставин, що мають істотне значення. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно\~ст.80 СК України\~ аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Відповідач є працездатним, інших стягнень на утримання інших непрацездатних осіб крім доньки [PERSON] не має. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати матір дитини, не встановлено. Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва від 14.09.2023 малолітня [PERSON] зареєстрована та проживає разом з матір`ю. Суд вважає, що позивач, з якою проживає малолітня донька [PERSON] віком до трьох років, потребує матеріальної допомоги від батька дитини, а відповідач спроможний виплачувати аліменти на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить саме з\~принципу справедливості\~та розумності,\~враховуючи потреби\~дружини та\~фінансові можливості\~відповідача.\~Суд вважає заявлений позивачем розмір аліментів обґрунтованим, та вважає можливим стягнути аліменти на утримання матері дитини в розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно до 05.12.2023 включно. Одночасно, відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. Оскільки вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню, а позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів), а тому суд дійшов висновку, що судовий збір слід стягнути з відповідача в користь держави (у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України) та за ставками, встановленими ст.4 Закону України Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 року у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved