Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Дністровського нотаріального округу Чернівецької області Мартинюк Віталій Анатолійович, про визнання незаконним і скасування свідоцтва про право власності на спадщину, скасування запису про проведення реєстрації речового права. В обґрунтування\~позовних вимог\~посилається на\~те, [INFO] , померла її мати [PERSON] , яка [INFO] , залишила на її ім`я заповіт, в якому зазначила, що все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом буде мати право заповідає їй. Заповіт на даний час не змінено і не скасовано. Станом на 1982 рік, [PERSON] являлась власницею житлового будинку, який був нею збудований в 1957 році і розташований в [ADDRESS] . Виникнення права власності на житловий будинок за [PERSON] регулювалось Законами Україну які діяли на час виникнення правовідносин, зокрема положеннями Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, Законом України «Про місцеві ради та місцеве самоврядування», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди на 1982 рік виникав незалежно від державної реєстрації цього права. Посилається на те, що 09.07.1982 року, на момент смерті спадкодавця, в вищезазначеному спадковому житловому будинку була зареєстрована та проживала лише її мати [PERSON] , тобто вона являлась єдиним членом двору. Вона своєчасно прийняла спадщину, подавши відповідну заяву у встановлені законом терміни до нотаріальної контори, тобто на законних підставах набула право на спадщину, яка відкрилась після смерті матері, яка померла [INFO] . Зазначає, що в 1983 році, на прохання [PERSON] , із-за відсутності у неї на той час власного житла, вона дозволила їй проживати в спадковому житловому будинку, до першої вимоги про звільнення житлового будинку. Вона мала вільний доступ до житлового будинку, ним володіла та користувалась, а тому відпадали будь-які підозри щодо порушення її права. В квітні 2018 року, вона звернулась в нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус повідомив, про наявність рішення сільської ради та свідоцтва про право власності на спадковий житловий будинок, а саме, що за [PERSON] визнано право власності на її спадковий житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] . В січні 2019 року вона звернулась до Хотинського районного суду з позовною заявою до [PERSON] , Круглицької сільської ради про визнання незаконним і скасування рішення виконавчого комітету Круглицької сільської ради № 65/08/11 від 08.08.2011 року, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок від 08.12.2011 року, скасування державної реєстрації речового права на нерухоме майно, яким визнано право власності за [PERSON] на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , та рішенням Хотинського районного суду від 10 грудня 2019 року її позовні вимоги задоволено повністю. Дане рішення суду набрало законної сили та на даний час не скасовано і не змінено. Вказує, що з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, виготовляючи технічний паспорт на спадкове домоволодіння в БТІ їй стало відомо, що на вказане спадкове майно, 08.02.2023 року приватним нотаріусом Дністровського районного нотаріального округу, Чернівецької області, [PERSON] видано свідоцтво про право власності на спадщину № 182 на ім`я [PERSON] . Тобто, нотаріусом було видано на ім`я [PERSON] свідоцтво про право власності на спадщину та проведена реєстрація речового права на майно, власником якого спадкодавець [PERSON] . Враховуючи вищевикладене просила суд визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на спадщину № 182 від 08.02.2023 року виданого приватним нотаріусом Дністровського нотаріального округу, Чернівецької області Мартинюком Віталієм Анатолійовичем на ім`я [PERSON] , та скасувати запис про проведену державну реєстрацію речового права на нерухоме майно та їх обтяження , а саме право власності від 08.02.2023 року на житловий будинок, саманний, зазначений у плані під літ.А-1, загальною площею 26.40 кв.м.. в тому числі житловою площею 15. 20 кв.м., ганок літ.а, сараї літ.Б,В, вбиральню літ.Г. ворота №1,огорожа № 2, які розташовані в [ADDRESS] проведеного на [PERSON] . Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 17 липня 2023 року відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання призначено на 18 серпня 2023 року на 10:00 годину. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 18 серпня 2023 року витребувано копію спадкової справи після смерті [PERSON] та після смерті [PERSON] , підготовче засідання відкладено на 04 вересня 2023 року. 30 серпня 2023 року на адресу суду від Хотинської державної нотаріальної контори та приватного нотаріуса Дністровського нотаріального округу Мартинюка В.А., надійшли копії спадкових справ, витребуваних судом. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Гринчук С.Д. в судове засідання не з`явилися, від адвоката Гринчука С.Д. в матеріалах справи наявні заяви, в якій він позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, розгляд справи просив проводити у його та позивача відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення, оголошенням про виклик розміщеного на сайті суду, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. З рекомендованого повідомлення адресованого [PERSON] із повідомленням про виклик в судове засідання, яке було призначено на 17 жовтня 2023 року, адресат відмовився від отримання судового повідомлення, що підтверджується відміткою на поштовому конверті. Третя особа приватний нотаріус Дністровського нотаріального округу Чернівецької області Мартинюк Віталій Анатолійович, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним в справі матеріалам. Фактичні обставини встановлені судом Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено,\~що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). Як вбачається із копії заповіту від 29.06.1982 року (рос.мовою) [PERSON] заповіла все своє майно своїй доньці [PERSON] (а.с.9). Витягом із спадкового реєстру заповітів/спадкових договорів № 66544086 від 02.09.2021 року підтверджено, що заповіт складений [PERSON] є чинним (а.с.11). З копії свідоцтва про народження вбачається, що батьками [PERSON] записані батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.10). Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, підтверджено що після реєстрації шлюбу 20 липня 1974 року прізвище Вигнан змінено на шлюбне Дрозд (а.с.12). Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №333842768 від 29.05.2023 року підтверджено, що житловий будинок, з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] (а.с.13). Як вбачається із довідки №305 виданої Хотинською міською радою 17.09.2021 року, з виписки з погосподарських книг №2 з 1977-1979 року та №2 1980-1982 року номер по господарського обліку №142 за адресою с. Круглик, Хотинського району Чернівецької області головою домогосподарства та належними до нього господарськими будівлями та спорудами була [PERSON] 1946 року народження (а.с.15) Згідно висновку про вартість майна вартість об`єкта оцінки станом на 14.06.2023 року становить 228000 гривень (а.с.16). Згідно даних технічного паспорта нерухоме майно, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] відноситься до будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с.17-23). Рішенням Хотинського\~районного суду\~від 10.12.2019\~року \~визнано незаконним\~та скасовано\~рішення виконавчого\~комітету Круглицької\~сільської ради\~від 08.08.2011\~року за\~№65/08/11\~про визнання\~за [PERSON] \~права власності\~на житловий\~будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок виданого на ім`я [PERSON] та скасовано державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (а.с.24-27). Зі спадкової справи №125/1982 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що спадкоємцем за заповітом після її смерті є [PERSON] (а.с.46-51). Зі спадкової справи №1/2023 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що спадкоємцем за заповітом після її смерті є [PERSON] , який належним чином прийняв спадщину, та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.53-64) Проте, як встановлено судом, позивач [PERSON] не має змоги оформити право власності на вищевказане спадкове майно, так як приватним нотаріусом Дністровського нотаріального округу Мартинюком В.А., видано свідоцтво про право власності, на її спадкове майно, [PERSON] , який не мав права його успадковувати, так як спірне майно не належало на праві власності спадкодавцю [PERSON] , та не входило до складу спадщини. Застосовані норми права У відповідності до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1222 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1297 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Згідно п. 212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов`язково вимагаються відповідні документи. Стаття 1296 ЦК України встановлює право на спадкоємця на одержання свідоцтва про право на спадщину. В частині 3 вказаної статті зазначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Стаття 1297 ЦК України покладає на спадкоємців обов`язок звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак нею не визначено ні обов`язкових строків звернення за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, ні юридичних наслідків для спадкоємця, який прийняв спадщину, але не звернувся до нотаріуса за видачею його такого свідоцтва. Згідно зі статтею 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. У постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) зроблено висновок, що у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що порушення у зв`язку із видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним. Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права власності на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 385/321/20 (провадження № 61-9916сво21) зроблено висновок про те, що: «у приватному праві не передбачено нікчемності для свідоцтва про право на спадщину. В ЦК України закріплено тільки можливість пред`явити позовну вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину. Тобто оспорювання свідоцтва про право на спадщину відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання свідоцтва). Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч. 1ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. ст.26,27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому п.п. «а» п. 2 ч.6ст. 37 цього Закону до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З наведеного видно, що Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено вичерпний перелік рішень суду, на підставі яких здійснюється державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме набуття, зміна або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора. У відповідності пунктів 1.3, 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, 12.12.2011 року № 3502/5, рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав приймає державний реєстратор прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор), яке оформлює за допомогою Державного реєстру прав у двох примірниках. Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу. Мотиви та висновки суду Звертаючись до суду із позовними вимогами [PERSON] обґрунтовано та правомірно посилалася на те, що вона на законних підставах набула право на спадщину за заповітом, яка відкрилась після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Таким чином, спірні правовідносин врегульовуються нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину (абзаци 16, 42). Нормами права, як діяли на час відкриття спадщини, а саме ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом. Враховуючи вище наведе суд зазначає, що позивач не обмежена строками для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, і може в будь-який час завершити оформлення своїх спадкових прав. Згідно заповіту [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] 1992 року народження та [PERSON] , 1988 року народження. Судом встановлено, що рішенням Хотинського\~районного суду\~від 10.12.2019\~року \~визнано незаконним\~та скасовано\~рішення виконавчого\~комітету Круглицької\~сільської ради\~від 08.08.2011\~року за\~№65/08/11\~про визнання\~за [PERSON] \~права власності\~на житловий\~будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок виданого на ім`я [PERSON] та скасовано державну реєстрацію речового права на нерухоме майно. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину прийняв [PERSON] , та в заяві про прийняття спадщини вказав, що на день смерті [PERSON] до складу спадщини входило майно, спірний житловий будинок та земельна ділянка, однак, рішенням Хотинського районного суду від 10.12.2019 року визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок виданого на ім`я [PERSON] та скасовано державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, тому спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , не входив до складу спадщини після смерті [PERSON] , тому [PERSON] не мав права його успадковувати. Оскільки під час розгляду справи було встановлено, що відповідач [PERSON] не мав право на спадкування, то суд вважає за необхідне визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на спадщину №182 від 08.02.2023 року виданого приватним нотаріусом Дністровського нотаріального округу Чернівецької області Мартинюком Віталієм Анатолійовичем на ім`я [PERSON] , та скасувати запис про проведену державну реєстрацію речового права на нерухоме майно та їх обтяження. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Дністровського нотаріального округу Чернівецької області Мартинюк Віталій Анатолійович, про визнання незаконним і скасування свідоцтва про право власності на спадщину, скасування запису про проведення реєстрації речового права ґрунтується на законі та підлягають до задоволення. Розподіл судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із заявлених вимог, позивач [PERSON] звернулася до суду із двома вимогами немайнового характеру, судовий збір за який слід було сплатити у сумі 2147,20 (1073,60+1073,60), які з урахуванням задоволених позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved