Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 01 вересня 2023 року позивачка [PERSON] , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 11 червня 2019 року, Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Закарпатської області ( свідоцтво серії [NUMBER] .) У подружжя є спільні діти від шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою. Сімейне життя з відповідачем не склалося, вже доволі тривалий час подружжя проживає окремо та не веде спільного побуту. Подальше спільне життя суперечитиме інтересам один одного та інтересам дітей, а надання строку для примирення не виправить стан сімейних відносин. В судове засідання позивачка не з`явилася, в позовній заяві просить розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій вказує, що проти розірвання шлюбу з позивачкою не заперечує, просить розглядати справу без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає що позов підлягає задоволенню з таких підставах. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 01 вересня 2023 року позивачка [PERSON] , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 11 червня 2019 року, Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Закарпатської області ( свідоцтво серії [NUMBER] .) У подружжя є спільні діти від шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою. Сімейне життя з відповідачем не склалося, вже доволі тривалий час подружжя проживає окремо та не веде спільного побуту. Подальше спільне життя суперечитиме інтересам один одного та інтересам дітей, а надання строку для примирення не виправить стан сімейних відносин. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено , що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно до ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України встановлено , що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу - є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя, та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 Цивільно-процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином суд вважає, що сім`я сторін розпалась, та поновити її на теперішній час не має можливості. Судові витрати. Позивачем при подачі позову було сплачено 1073, 60 грн. судового збору. Згідно з ч.1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України та ч.3 ст.7 Закону України « Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу слід повернути 536,80 грн. з державного бюджету, 50 відсотків судового збору сплаченого при подачі позову згідно квитанції. Також вважає можливим судовий збір в сумі 536,80 грн.. відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved