Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

В липні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом, вказуючи, що [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] , де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що за законом мала б право, що стверджується заповітом від 24.12.2021 року. До дня смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в будинку за адресою [ADDRESS] , головою даного домогосподарства був батько [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] , після його смерті фактично в управління та розпорядження майном вступила його дружина, а матір [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] . Оскільки, [PERSON] була зареєстрована та проживала з матір`ю [PERSON] , то вважається, що [PERSON] фактично вступила в управління та розпорядження майном після смерті [PERSON] .. Після смерті [PERSON] необхідно переоформити спадщину, однак не має можливості, оскільки нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме на житловий будинок, а також у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] , між [PERSON] та [PERSON] . За таких обставин позивач просить встановити факт родинних відносин та визнати право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом. Позивач та її представник в підготовче засідання не з`явилися, однак від представника позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги просить задовольнити. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст.206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від12.06.2009 року, №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справу суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В підготовчому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved