Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

18.05.2023 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , яким просить стягнути з відповідача на його користь 84\~535,95 доларів США заборгованості за кредитним договором №CGZ0GK0000000058 від 21.04.2008 року та вирішити питання судових витрат. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21.04.2008 року між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір №CGZ0GK0000000058, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 55\~232,00 доларів США, в свою чергу зобов`язавшись повернути такий та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і в порядку встановлені у договорі. Однак, у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості [PERSON] станом на 27.04.2023 року має заборгованість у розмірі 84\~535,95 доларів США, яка складається з наступного: 37\~538,86 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 38\~154,54 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2818,35 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 6\~024,20 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором за період з 27.04.2018 року по 27.10.2018 року. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №CGZ0GK0000000058 від 21.04.2008 року та судові витрати у розмірі 46\~359,51 грн. Ухвалою від 22.05.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у визначений строк відзиву на позовну заяву не подав. В судове засідання 12.07.2023 року, 23.08.2023 року, 13.10.2023 сторони не з`явились. Представник позивача подала клопотання про розгляд справи у її відсутності та повне підтримання позовних вимог, при цьому вказала, що проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки відповідача не заперечує. Відповідач не повідомив суду про причини своєї відсутності, заяв чи клопотань не подав, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується довідками Укрпошти. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.04.2008\~року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №CGZ0GK0000000058, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 55\~232,00 доларів США на наступні цілі: 44\~000 доларів США на придбання нерухомості, у розмірі 1320, 00 доларів США для сплати винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 252,00 доларів США страхування майна, 220, 00 доларів США особисте страхування, а також у розмірі 9440,00 доларів США на сплату страхових платежів на строк до 21.04.2028 року та зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,08 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,96 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2 даного Договору. Період сплати щомісячного платежу сторони погодили з 21 по 26 число кожного місяця (а.с.10-12). Факт видачі коштів в сумі 44 000 доларів США підтверджується копією ордеру-розпорядження від 21.04.2008 року яка долучена до матеріалів справи (а.с.13). Згідно розрахунку заборгованості, станом на 27.04.2023 року загальний розмір такої за кредитним договором становить 84 535,95 доларів США, з яких: 37\~538,86 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 38\~154,54 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2818,35 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 6\~024,20 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором за період з 27.04.2018 року по 27.10.2018 року. Згідно з пунктом 1 частини другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Визначення поняття «зобов`язання» міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі № 355/385/17 зазначено, що в статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Таким чином, обов`язок щодо повернення коштів за кредитним договором має абсолютний характер і його невиконання можливо виключно у визначених законом випадках. Отже, зважаючи на встановлену статтею 204 ЦК України і не спростовану при вирішенні цієї справи презумпцію правомірності укладеного між сторонами кредитного договору, такий договір у розумінні статей 11, 509 ЦК України є належною підставою для виникнення та існування обумовлених ним прав і обов`язків сторін. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання. Враховуючи відсутність зі сторони відповідача будь-яких заперечень, суд приймає до уваги розрахунок боргу, проведений позивачем та приходить до висновку, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати позичальником свої зобов`язання за договором. Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду справи № 522/11364/15-ц (постанова від 16.10.2019 року), заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, в якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Таким чином гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, при цьому відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути таку ж суму грошових коштів, тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка ним отримана. За таких обставин, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству і суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Відповідні висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16, одночасно відступивши від правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-79цс14 (постанова від 02.07.2014 року) про те, що незалежно від валюти боргу валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання, є національна валюта України - гривня. Крім того, у цій постанові Великої Палати Верховного Суду, а також у постанові від 04.07.2018 року у справі № 761/12665/14 вказано, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, вносить двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. Тому, у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні, стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Відтак, з метою уникнення двозначності під час виконання цього рішення суду, стягненню підлягає виключно сума боргу в іноземній валюті без зазначення її еквіваленту у гривні. За наведених обставин, з відповідача [PERSON] слід стягнути в користь позивача 84\~535,95 доларів США заборгованості за кредитним договором №CGZ0GK0000000058 від 21.04.2008 року, відтак позов підлягає задоволенню. Окрім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 46\~359,51 грн. На підставі\~наведеного та\~

Outcome: approved