Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу за його відсутності. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] адвокат Златі Д.С. на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі та за відсутності позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія договору купівлі-продажу від 14.11.2019р.; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 18.08.2009р., справа № 2-925/2009р.; копія технічного паспорту на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований у [ADDRESS] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, зазначивши, що 14 листопада 2019 року між сторонами була досягнута домовленість про купівлю позивачем належного відповідачу будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташований у [ADDRESS] . Того ж дня сторони уклали між собою відповідний письмовий договір, позивач передав відповідачу обумовлену суму, а відповідач надав позивачу нерухоме майно для вільного користування та володіння. Так як згідно законодавства договори купівлі-продажу нерухомого майна підлягають нотаріальному посвідченню, позивач через деякий час після підписання сторонами договору, запропонував відповідачу привести їх домовленість у відповідність закону. Однак договір купівлі-продажу будинку так і не був посвідчений нотаріально, придбане у відповідача нерухоме майно не переоформлене на позивача, оскільки відповідач ухиляється від нотаріального засвідчення правочину. З метою нотаріального засвідчення правочину позивач неодноразово звертався до відповідача, однак усі спроби були безрезультатними, а відповідач не вжив ніяких заходів щодо належного посвідчення договору. При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на будинок, позивачу було роз`яснено, що зробити це одноособово та за відсутності оформленого у передбаченому законом порядку права власності на нерухоме майно неможливо. Враховуючи вищенаведене, позивач був вимушений звернутися із позовом до суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках. Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі позивач [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки на час укладення письмової угоди про купівлю-продаж житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] , він не знав і не міг знати про те, що відповідач не мав права на відчуження нерухомості, так як нерухоме майно не було зареєстроване у передбаченому законом порядку. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо житлового будинку та встановленні права на нерухомість у позивача як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на житловий будинок за позивачем як за добросовісним набувачем.

Outcome: approved