Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

У грудні 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Трач Ганна Миколаївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тетерська Оксана Юріївна про визнання недійсним заповіту. Позивачі посилаються на те, що [INFO] помер їх батько, [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, квартири за адресою: [ADDRESS] , земельної ділянки (пай), розташованої на території Почапкінської сільської ради Лисянського р-ну, Черкаської області. Під час оформлення спадкового майна позивачам стало відомо що батько за життя склав заповіт 22.12.2020 на користь [PERSON] , якій заповів майно. Позивачі вважають, що на момент складання заповіту батько тяжко хворів та за своїм станом не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Відтак, зважаючи на обставини викладені у позову, позивачі просять визнати заповіт [PERSON] , [INFO] , місце народження: село Почапенці, Лисянського району, Черкаської області, місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською Оксаною Юріївною 22.12.2020, номер в реєстрі нотаріальних дій 2785, номер у Спадковому реєстрі 66986469, на користь [PERSON] недійсним з моменту нотаріального посвідчення. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 28.12.2021 у справі відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, справу призначено в підготовче судове засідання з повідомленням сторін. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Трач Г.М. завірену копію спадкової справи щодо померлого [INFO] [PERSON] . 27.01.2022 надано відзив на позов у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Вказує що з померлим [PERSON] спільно проживала з 2004 року за адресою: [ADDRESS] . Постійно дбала про чоловіка та мала добрі стосунки з його дітьми, позивачами. Відповідач піклувалася про [PERSON] та займалась його лікуванням, проти заяв позивачів що її чоловік страждав на психічне захворювання категорично заперечує. Чоловік працював до 31.12.2020, мав задовільний стан здоров`я та складання оспорюваного заповіту було вільним волевиявленням [PERSON] та відповідало внутрішній волі. Зважаючи на обставини викладені у відзиві відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 14.02.2022 представником позивачів надано відповідь на відзив у якому не визнаються обставини викладені відповідачем у відзиві. 14.02.2022 ухвалою суду витребувано у Комунального некомерційного підприємства «Київська міська психоневрологічна лікарня № 2» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) інформацію про те чи перебував [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] на обліку у лікаря психіатра, у який період часу та у зв`язку з яким захворюванням (діагноз). 04.07.2022 ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Трач Ганни Миколаївни (02140, місто Київ, вул. О.Мішуги, 3В, оф. 15А) завірену копію спадкової справи щодо померлого [INFO] [PERSON] . 04.10.2022 ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання закрито підготовче судове засідання, розгляд справи призначено по суті. 12.12.2022 представником позивачів надано додаткові пояснення по суті справи. 13.12.2022 ухвалою суду призначено по даній справі посмертну судово-психіатричну експертизу на вирішення якої поставлено наступні питання: Чи страждав [PERSON] , [INFO] , на будь-який психічний розлад на момент складання та підпису ним заповіту 22 грудня 2020 року, посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською Оксаною Юріївною (номер в реєстрі нотаріальних дій 2785)? Чи усвідомлював [PERSON] , [INFO] , за своїм психічним станом значення своїх дій та чи міг керувати ними на момент складання та підпису ним заповіту 22 грудня 2020 року, посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською Оксаною Юріївною (номер в реєстрі нотаріальних дій 2785)? Попереджено експертів за дачу завідомо неправдивого висновку, або за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків відповідно за ст.ст. 384, 385 КК України. 01.05.2023 ухвалою суду провадження по справі поновлено з метою виконання клопотання експерта. 02.05.2023 ухвалою суду клопотання експерта - задоволено. Витребувано медичну карту амбулаторного хворого № 25361 з медичного Центру ТОВ "Інмедсервіс" відносно [PERSON] , [INFO] ; Витребувано медичну карту стаціонарного хворого № 5541/1088 за період з 25.10.2019 по 01.11.2019 з КНП Київського міського Центру радіаційного захисту населення м. Києва від наслідків Чорнобильської катастрофи №1 відносно [PERSON] , [INFO] ; Витребувано медичну карту стаціонарного хворого № 8738 з КНП KMKJI №1 за 2021 рік відносно [PERSON] , [INFO] , 15.06.2023 у зв`язку з виконанням клопотання експерта зазначену цивільну справу направлено до Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 103, корпус 12, тел.0444683258) для проведення посмертної судово-психіатричної експертизи, призначеної ухвалою суду від 13.12.2022, провадження по справі зупинено. У жовтні 2023 року справа повернута до суду зі складеним Висновком судово-психічного експерта № 665 від 03.07.2023, відтак ухвалою суду від 09.10.2023 провадження по справі поновлено. Представник позивачів в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з підстав викладених в позовній заяві. В судовому засіданні позивач [PERSON] повідомив, що воля батька була - залишити квартиру після смерті онуці, доньці позивача. Після того, як батько почав проживати з [PERSON] , діти нічого не мали проти. Батько просив дозволити дружині проживати в квартирі після його смерті, - на це погоджувалися. Позивач робив все можливе для лікування батька; похованням батька займалися сини. За 1,5 роки дружина не їздила на могилу з синами; запрошували її на 9 та 40 днів. Питання з приводу психічного стану у батька почалися з 2019 року, діти перевели батька з лікарні на Червоному хуторі до Чорнобильської лікарні, де лікарі просили перевести його в психіатричну клініку. Тоді батько вперше не впізнав сина; лікарі сказали, що направлять його на [PERSON] . Телефонував лікарю-психіатру, [PERSON] . Звернулись туди, батько почав плакати, просити не класти його в психіатричну лікарню. Лікар сказав, що є проблеми, які не лікуються. Потім син повіз батька до іншого лікаря, який питав, що з батьком, які ліки приймає. З кінця 2019 року стан батька був неадекватний. Для позивача, [PERSON] , відкриттям було наявність заповіту; через певний час до нього телефонували люди, які просили 50 000 доларів боргу. Позивач, [PERSON] , повідомив, що на вул. Миропільську батька возили з дружиною, [PERSON] . [PERSON] , коли при спогадах батько плакав, коли знаходилися на [PERSON] ; бачив у батька порушення координації, руху. В 2020 році забрали його з лікарні, пересадили з візка в машину (батько погано ходив). Раніше батько висловлював волю залишити квартиру на онучку, яка стала сиротою. В судовому засіданні [PERSON] підтримав пояснення [PERSON] та обставини, що викладені в заявах по суті справи. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] вона доглядала, більше ніхто не доглядав. Він був далекий від побуту, психічно здоровий, в лікарні з ним завжди була вона, дружина. Відповідачем надано заяву про розгляд справи в межах строків, визначених законом. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тетерська Оксана Юріївна пояснила, що вона працює нотаріусом і посвідчувала спірний договір. В грудні 2020 року, перед тим, як написати заповіт, запитала, яке ще коло спадкоємців? - заповідач сказав, що діти і так не часто ходили, а коли захворів - не приходять. Коли став підписувати заповіт, в нього тремтіла рука, запропонувала покликати сусідів, сказав, що зробить це самостійно, бо його дружину позбавлять житла; був у свідомості, адекватний. Спочатку хотів зробити договір-дарування на дружину, запитав, чи перейдуть пільги на квартиру до дружини. Нотаріус сказала, що не перейдуть; шкодував, що не написав договір-дарування, коли був влітку. Сказав, що в нього троє дітей від першого шлюбу, - він категорично не хоче писати на них заповіт. Вони тільки телефонували, не приходили. Цю сім`ю нотаріус знає більше 10-ти років. [PERSON] жартував, коли приходив; приходив не один раз в нотаріальну контору. [PERSON] 12 років був в шлюбі. Хотів спочатку скласти договір-дарування; зібрали всі документи. Його спантеличило те, що не буде пільг для дружини. Раніше робили довіреності, копії документів для переоформлення пенсії, коли він звертався. Договір дарування посвідчено не було. Пересувався [PERSON] самостійно; сказав, що діти не приходять, а сусіди допомагають йому спуститися. Розраховувався за послуги сам; жартував, казав, що у нотаріуса гарна сукня. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Трач Ганна Миколаївна надала заяву про розгляд справи без участі. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснив наступне, що померлий [PERSON] в 2020 році не впізнав його, коли йшов і вітався з ним, він не реагував. Потім бачив його на зупинці, - підійшов до нього, але він не впізнав свідка, ніби не бачив. Набрав [PERSON] , який приїхав і забрав [PERSON] . Приблизно в 1991-1992рр., коли навчався у військовому училищі, познайомився з [PERSON] . Колись його зустрів в 2003 році, спілкувалися на тему будівництва будинку свідка, розмовляти було важко. В грудні, коли зустрів його, той не звертав увагу на свій зовнішній вигляд. Коли викликав [PERSON] , щоб той забрав [PERSON] з зупинки, [PERSON] сказав, що це не вперше. На питання, чи водить [PERSON] машину, [PERSON] відповів, що «проблема з машиною». Зустрічалися біля поліклініки по [ADDRESS] . Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила,що з [PERSON] , позивачем в 2016 році зареєстрували шлюб. З того часу спілкувалися, приїжджали в гості до його батька - [PERSON] . Останній обіцяв, що після смерті, онуці [PERSON] залишиться квартира; приїжджали, дарували подарунок, скандалів не було. В 2017 році в сім`ї помер син, були гарні відносини, - всі три сина підтримували стосунки, приїжджали до [PERSON] в гості з дітьми, онуками. Коли потрібен був догляд, все робили. [PERSON] не впізнавав свідка з 2019 року, поступово почалися «провали в пам`яті»: говорив про дати, які були 20 років тому, не пам`ятав, що було минулого дня. З 2019 року у [PERSON] були «прогалини в пам`яті». У лікарні раз в рік лікувався у зв`язку із захворюваннями. Він переніс інсульт, інфаркт, ліки не приймав. Були в нього проблеми з зором. Автомобіль забрали десь в червні 2020 року. З [PERSON] , відповідачем проживав весь час. Приїжджали в гості, - вона телефонувала, коли було щось треба, допомагали. [PERSON] любив. В 2019 році бачила довіреність на розпорядження майном; про заповіт дізналися після смерті батька. Хлопці не поспішали із спадщиною; тьотя [PERSON] сказала, що є заповіт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в кінці жовтня 2019 року [PERSON] лікувався в Чорнобильській лікарні, де вона працює медичною сестрою. Його відвідували дружина, син [PERSON] . Поводився [PERSON] неадекватно, просився додому, на потяг, сина не впізнавав, на питання не відповідав коректно; губився в просторі, розкрутив ліжко. Коли приходив [PERSON] до [PERSON] він його не впізнавав. Тільки після того як [PERSON] починала пояснювати, що це його син, [PERSON] починав плакати та вів себе як мала дитина. Така поведінка для лікарні соматичного профілю не типова. Направляли його на лікування до психіатричної лікарні. [PERSON] страждав енцефалопатією 3 ст., післяінсультний стан, 2 тижні лікувався, лікування не допомогло. Свідок [PERSON] повідомив суду, що стан [PERSON] з 2017 року почав погіршуватися. Після того як потрапив в ДТП у 2018 році перестав керувати автомобілем, не виходив на роботу, хотів повернутися за кермо ЗІЛа, якого немає (свою машину він подарував). З 2019 року [PERSON] довгий час перебував на лікарняних та у відпустках за станом здоров`я. Свідок [PERSON] повідомив, що працює в Київській спеціалізованій МСЕК (голова комісії). 04.11.2019 перебував по вул. Миропільській, 8; добре запам`ятав [PERSON] . Використовувалися 100% діагностичні засоби, - не було ніяких питань, що у [PERSON] когнітивне зниження, інтелектуальне зниження. В нього за діагностичною шкалою ММ8Е було не більше 5-ти балів (при нормі 25-30 балів). Встановлено діагноз до рівня «деменції», яка не лікується; надав консультативний висновок. Це захворювання плине так, що людина може розповідати щось, але не впізнає жирафа, слоника. При діагностиці використовував діагностичні шкали. [PERSON] за своїм психічним станом може повернутися настільки далеко в минуле, що може спілкуватися з тими, кого вже немає; пам`ятає все, що трапилося з ним. Свідок, [PERSON] , паралельно працює в приватній клініці, має великий досвід лікування таких захворювань, - до нього привозили більше, як 250 тисяч пацієнтів, на підставі висновку було призначено лікування. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дізнався про заповіт після смерті [PERSON] . Подружжя [PERSON] знає з моменту заселення в будинок, - жили разом в злагоді, у них була собака. Жодних претензій на Любу не було. Одного разу сказав, що хоче, щоб квартира залишилася дружині. [PERSON] їм тиск, приходив двічі на день. Одного разу зустрів сина; практично дітей не бачив. [PERSON] нічого не казав за онуку, дітей. Сам свідок не знав про дітей та онуків. За [PERSON] доглядала дружина. Він хворів перед смертю, важко хворів. Сам свідок особисто перевертав [PERSON] , коли він не міг повернутись. Перед смертю він практично не говорив; впізнавав, реагував, гуляв з собакою, були проблеми з голосом. Свідок - це сусід [PERSON] проживає на 16-тому поверсі, а подружжя [PERSON] жило на 15-му. Зустрічався з ними часто - на вулиці, в ліфті, міряв їм тиск. Свідок [PERSON] повідомила, що знала [PERSON] з 2011року, контактувала, - вони сусіди. Свідок була на пенсії (медичний працівник), надавала допомогу. [PERSON] нормально себе поводив. Запитувала його: «де твої діти?», кликала внука, щоб допоміг, - він відповідав, що дітей немає, казав: «це камені в нирках». Свідок [PERSON] повідомив, що [PERSON] знав з 90-х років, дружили, разом працювали а театрі. Він помер в липні минулого року, коли свідок був на морі. Люба, дружина [PERSON] , сказала, що до 2020 року він працював нормально, скаржився, що ноги болять, руки. Він ніколи нічого за дітей не казав. На роботі бачив, - дату не пригадує. Вдома в нього був наприкінці 2020 року, [PERSON] скаржився, що в нього болять ноги. На роботу [PERSON] приходив нормально. Провідував його, роки не пригадує. В 2019 році він ще їздив на автомобілі. Свідок [PERSON] (дівоча [PERSON] ) повідомила, що шукала лікарів, коли потрібно було, на дому лікувати [PERSON] . Не знає, де були діти в той час. У [PERSON] останній раз була весною 2021 року; тиск у нього був підвищений. Зі слів невролога, не було психічних проблем; капали розчин з приводу пневмонії. Про дітей [PERSON] нічого не казав. Тьотя [PERSON] (дружина [PERSON] ) казала лікарю, що є три сини. Тьотя Люба телефонувала з плачем, шукала невролога, уролога, УЗІ-ста, після того, як [PERSON] зліг, - це було наприкінці 2020 року. Свідок про інсульт у [PERSON] знала, про інфаркт не знала. Кожен рік він лікувався, а коли настав «Ковід», - боявся. За весь період один раз приїздив син; сама свідок приїжджала раз в два тижні. Доводиться сусідкою сім`ї [PERSON] , за фахом - медична сестра широкого профілю. Весною 2021року [PERSON] був лежачий; спілкувалися, - він відповідав важко. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22.12.2020 [PERSON] , [INFO] , місце народження: село Почапенці, Лисянського району, Черкаської області, місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] склав заповіт, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською Оксаною Юріївною 22.12.2020, номер в реєстрі нотаріальних дій 2785, номер у Спадковому реєстрі 66986469, яким заповів дружині, [PERSON] на випадок смерті квартиру за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку (пай), розташовану на території Почапкінської сільської ради Лисянського р-ну, Черкаської області. Оспорюваний заповіт складено об 11 год. 00 хв.,посвідчено за місцем проживання заповідача за адресою: [ADDRESS] . Заповіт до підписання прочитаний вголос заповідачем - [PERSON] , і власноручно підписаний ним у присутності нотаріуса, [PERSON] , особу його встановлено, дієздатність перевірено. Особисто заповідачем написано: «цей заповіт прочитаний мною вголос, текст відповідає моїй волі» та підпис. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , виданого 22.08.2012 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києва, актовий запис № 491 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22.08.2012. [INFO] помер [PERSON] , про що Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 28.07.2021 видано свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] , актовий запис № 15976. 06.09.2021 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Трач Г.М. з заявою про прийняття спадщини. 01.10.2021 та 03.11.2021 позивачі звернулись з заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Трач Г.М. Звертаючись до суду з заявленим позовом позивачі вважають, що на момент складання заповіту батько тяжко хворів та за своїм станом не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Відповідач вказані обставини заперечує, вказує, що складання заповіту відповідало волевиявленню чоловіка. Статтею 11 ЦК України визначено підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, а саме: цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права. Відмова від права власності на транспортні засоби, тварин, нерухомі речі здійснюється у порядку, встановленому актами цивільного законодавства. Особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом. Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України позивачем правомірно обрано спосіб захисту, передбачений п. 2 цією статтею, визнання правочину недійсним. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Законодавством України чітко врегульовані питання щодо недійсності угод (ст. 215-216 Цивільного кодексу України). Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 2 статті 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Вимоги щодо форми та змісту заповіту встановлені ст. 1247 ЦК України. Так, цією нормою Кодексу визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4. ст. 207 цього Кодексу. Положеннями ч.2 ст. 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак, у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постановах від 01.06.2016 в справі № 920/1771/14, від 06.07.2016 в справі № 910/1891/14, від 21.09.2016 в справі №902/841/15, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи ст.ст. 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України покладено на кожну зі сторін обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Надаючи оцінку доказам, суд враховує наступні обставини. Так, свідок [PERSON] вказав, що особисто зустрічався з [PERSON] 10.12.2020 та звернув увагу, що його поведінка не була недекватною. Свідок [PERSON] повідомила суду, що [PERSON] за життя неодноразово казав, що спірна квартира залишиться онуці, оскільки дитина залишилась сиротою з шести років. Як пояснив позивач [PERSON] та його дружина, свідок [PERSON] з 2019 року [PERSON] мав провали в пам`яті, не впізнавав людий та близьких, не міг пригадати що з ним відбувається часто перебував в лікарнях. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в період перебування [PERSON] на лікуванні в Чорнобильській лікарні наприкінці 2019 року відзначився поведінкою, що не власнива психічно здоровій людині. Свідок [PERSON] повідомив, що 3 2018 році [PERSON] мав систематичні проблеми зі станом здоров`я. Свідок [PERSON] , який є лікарем-психіатром зазначив, що 04.11.2019 [PERSON] страждав на деменцію, стійкий психічний розлад, при якому людина не усвідомлює, що з нею відбувається, не орієнтується в просторі та часі. Аналізуючи надані сторонами докази, їх пояснення та покази свідків під час розгляду справи, зважаючи на медичну документацію, витребувану судом та медичні виписки, враховуючи Висновок судово-психіатричного експерта № 665 від 03.07.2023, відповідно до якого [PERSON] , 1948р.н., на момент складання та підпису ним заповіту 22.12.2020, посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською О.Ю. (№ в Реєстрі нотаріальних дій №2785, продовжено до 08.05.2028) страждав на стійкий хронічний психічний розлад у вигляді Судинної мультіінфарктної ( ГПМК 2002, 2019рр.) деменції» (МКХ-10: Б 01.1); [PERSON] за своїм психічним станом на момент складання та підпису ним заповіту 22.12.2020, посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською О.Ю. (№ в Реєстрі нотаріальних дій №2785) не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, суд приходить до висновку про визнання недійсним оспорюваного заповіту. Верховний суд у постанові від 25.11.2021 по справі № 210/573/19 зазначає, що обов`язковість вимог ст. 105 ЦПК України щодо призначення судової-психіатричної експертири при вирішенні спору про визнання правочину недійсним за ст. 225 ЦК України вказує на те, що саме висновок експерта в цьому випадку є належним доказом медичного характеру в розумінні ст. 77 ЦПК України. При цьому покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ), пояснення третьої особи [PERSON] та відповідача суд не бере до уваги, оскільки даний доказ спростовується висновком судово-психіатричного експерта № 665 від 03.07.2023 та зібраними судом доказами в їх сукупності. Інші доводи сторін не спливають на висновки суду, відтак не потребують детального обгрунтування. Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи встановлені судом обставини справи, приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та доведеними, відтак підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати.

Outcome: approved