Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою, яка було уточнена, до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, у якому просить визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування уточнених позовних вимог покликається на те, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано 18.12.2014 року на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова (справа 465/5643/14-ц). Рішення набуло законної сили. Син є дитиною-інвалідом з захворюванням - двобічна хронічна приглухуватість. Син проживає разом з позивачем та знаходиться повністю на його утриманні. Грошові доходи відповідача дозволяють забезпечити синові відповідний побут та розвиток. Протягом останнього року відповідачка періодично виїжджає за межі території України, не повідомляючи на скільки часу вона їде і коли повернеться, сином вона, фактично, не займається. Син хоче проживати з батьком, наявне у сина захворювання вимагає особливого догляду за ним, позивач вказує, що він має всі можливості для цього. Позивач забезпечений житлом, син має окрему кімнату, письмовий стіл, окреме своє ліжко, все необхідне для повноцінного навчання, проведення належно часу поза межами школи, а також для повноцінного розвитку відповідно для свого віку та наявного захворювання. Сторони не дійшли згоди з ким з них буде проживати дитина, у зв`язку з вищевикладеним позивач у був змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді від 02.12.2022 року відкрито провадження у зазначеній справі. Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. У відповідності до вимог ч.1 ст. 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою від 14.04.2023 року клопотання позивачки задоволено. Залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи відділу у справах дітей Франківського районного управління департаменту гуманітарної політики ЛМР про визначення місця проживання дитини як третю особу орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації в якості третьої особи для участі у справі (адреса: м. Львів, вул..Генерала Чупринки, 85). Ухвалою від 10.04.2023 року витребувано з органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради (адреса м.Львів, вул.Генерала Чупринки, 85) висновок щодо вирішення спору про визначення місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . 13.06.2023 року до суду від Франківської районної адміністрації Львівської міської ради надійшов висновок про розв`язання спору щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 13.07.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони та учасники справи в судове засідання не з`явилися. Від позивача надійшла заява, в якій він просив позовні вимоги задовольнити повністю, висновок наданий Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради підтримав. Відповідачка надала заяву про заперечення проти позовних вимог та просила суд відмовити у їх задоволенні. Представник третьої особи не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.09.2022 року). Сторони перебували в зареєстрованих шлюбних відносинах. Заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 18.12.2014 року позов задоволено. Розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 19 вересня 2006 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3410. Згідно Довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки, в квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстровано 5 осіб: [PERSON] (співвласник), [PERSON] (співвласник син), [PERSON] (співвласник син), [PERSON] (внук), [PERSON] (співвласник дружина). Згідно акту №247 обстеження матеріально-побутових умов від 25.10.2022 року, який складено ЛКП «Магістальне» , квартира за адресою [ADDRESS] , зокрема, має загальну площу - 70,30 кв.м. (3 кімнати) , технічний стан - задовільний. Оцінка матеріально-побутових умов: матеріально-побутові умови в задовільному стані. Згідно медичного висновку №44 від 23.07.2012 року [PERSON] , [INFO] має захворювання: двобічна хронічна приглухуватість ІІІ ст. справа, ІV ст. зліва. Висновок дійсний до 24.01.2029 року. Статтею 141 СК України передбачено, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно із ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Згідно із ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно із ч.3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4). Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. З висновку Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування від 02.06.2023 року про розв`язання спору щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , вбачається, що батько [PERSON] створив належні умови для проживання та виховання сина, тому враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Франківській районній адміністрації від 29.05.2023 року, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з батьком [PERSON] . Також у висновку вказано, зокрема, що обстежено умови проживання матері, [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . За вказаною адресою створені задовільні умови для проживання дитини. проте дитячих речей, книг та іграшок немає, кухня потребує санітарного ремонту та додаткового прибирання, спостерігається неприємний запах. За результатами оцінювання потреб з`ясовано, що ознаки складних життєвих обставин в сімї [PERSON] відсутні. На засіданні комісії батько повідомив, що виникла необхідність у визначенні місця проживання дитини у зв`язку з тим, що мати хоче забрати сина на постійне місце проживання закордон. також вказав, що після розлучення син постійно проживає з ним, у помешканні створені всі належні умови для проживання, перешкод в участі у вихованні матері жодним чином не створює. Дбає про здоров`я сина, виконує всі рекомендації лікарів. Також надав декларацію про доходи за перший квартал 2023 року, відповідно до якої сума доходу за вказаний період становить 2 242 404,00 грн. На засіданні комісії матір повідомила, що на даний час проживає за межами України, та бажає щоб син проживав разом з нею у Чехії. також вказала, що проводить багато часу разом з сином, періодично їздять спільно з ним на відповічинок. Матір надала декларацію про доходи за 2022 рік, відповідно до якої сума доходу за вказаний період становить 542458,00 грн. Відповідно до часини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що висновок органу опіки та піклування не суперечить дійсним обставинам справи та відповідає інтересам дитини, а тому може бути врахований при ухваленні рішення в даній справі. З огляду на вищевикладені обставини, зокрема, ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, проживання дитини на даний час із батьком, який працює, має дохід, створив належні матеріально-побутові умови для проживання дитини, піклується про стан його здоров`я, навчання та виховання, виявляє до дитини увагу та турботу, враховуючи відсутність обставин, які б свідчили, що проживання дитини разом із батьком суперечить інтересам дитини, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення умов, необхідних для повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку малолітнього [PERSON] , [INFO] , слід визначити його місце проживання із батьком.

Outcome: approved