Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-19 00:00:00

[PERSON] (далі заявник) звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності документів посилаючись на те, що 06 жовтня 2023 року він набув пенсійного віку 60 років, а тому звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії. Під час огляду документів заявника працівником територіального підрозділу Пенсійного фонду було виявлено розбіжності написання його імені та по батькові російською та українською мовою в трудовій книжці, паспорті та військовому квитку, що в подальшому може мати складнощі при оформленні пенсії. Так, в паспорті прізвище ім`я та по батькові заявника записано « [PERSON] », російською мовою « [PERSON] ». До заміни паспорта в 2015 році, прізвище заявника було записано російською мовою [PERSON] , так було вказано і в радянському паспорті. Вже при видачі нового паспорта працівник РС УДМС вирішив, що правильно ім`я та по батькові заявника російською мовою записати саме [PERSON] , а не [PERSON] і так записав у паспорті. В той же час в трудовій книжці заявника російською мовою його записано [PERSON] , так само записано дані заявника і у військовому квитку. В трудовій книжці, у записах про роботу вказано дані з навчання та військової служби, які збігаються з даними, вказаними в дипломі заявника про навчання, зокрема серія, номер диплому [NUMBER] , запис в трудовій книжці № 3. Також збігається і період навчання з 01.09.1978 року по 21.06.1981 року та місце навчання ПТУ № 2 село Білки Іршавського району Закарпатської області. Відомості вказані у військовому квитку, а саме: день, місяць та рік народження заявника -06.10.1963, місце народження м. Берегово Закарпатської області, збігаються з відомостями, вказаними в його паспорті. Відомості вказані у військовому квитку щодо періоду служби з 12.11.1981 року по 23.12.1983 року збігаються із періодом служби, вказаним в трудовій книжці. Також у військовому квитку містяться відомості про закінчення заявником навчального закладу в 1981 році Іршавське СПТУ 2, що також збігається із записами в дипломі заявника. Саме можливість змінюваності імені та по батькові заявника при його написані при перекладі на російську мову підтверджується записом в дипломі про здобуття професії серії [NUMBER] , де українською мовою заявник записаний [PERSON] , а російською [PERSON] . Всі вказані обставини свідчать про те, що військовий квиток та трудова книжка належать саме заявнику, а не іншій особі. Встановлення вказаного факту необхідно заявнику для підтвердження наявного у нього трудового стажу для оформлення пенсії. Встановлення вказаного факту не пов`язане із вирішенням спору про право. Заявник просить встановити факт належності йому трудової книжки серії [NUMBER] , виданої на ім`я « [PERSON] », [INFO] , дата заповнення 15 жовтня 1981 року; військового квитка серії [NUMBER] , виданого на ім`я « [PERSON] », [INFO] , дата видачі 11 січня 1990 року. Заявник в судове засідання не з`явився, в заяві просив справу розглядати за його відсутності. Представник заінтересованої\~особи Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно роздруківки відстеження поштового відправлення, з якого вбачається, що відправлення вручено особисто 09.10.2023 року. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті відповідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з Трудової книжки серії [NUMBER] , дата заповнення 15 жовтня 1981 року, видана на ім`я [PERSON] , [INFO] , навчався в Професійно технічному училищі № 2 с. Білки з 01.09.1978 року по 21.06.1981 року, диплом [NUMBER] /а.с. 3/. Відповідно до військового квитка серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , місце народження місто Берегово Закарпатської області /а.с. 4/. Згідно Диплому серії [NUMBER] , виданого 21 липня 1981 року, даний диплом видано [PERSON] , записано українською мовою та [PERSON] , записано російською мовою. 01 вересня 1978 року вступив до професійно технічного училища № 2 в с. Білки /а.с. 5/. Як вбачається з паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 23 жовтня 2015 року Попільнянським РС УГМС України в Житомирській області, заявник вказаний на українській мові як [PERSON] , [INFO] , місце народження- місто Берегово Закарпатської області, на російській мові як [PERSON] /а.с. 2/. У відповідності до статті 4 ЦПК України, \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Заявник звернулась до суду з заявою в якій просить встановити факт належності їй трудової книжки. Так, відповідно до вимог\~ глави 6\~розділу ІV\~ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядає суд за місцем проживання заявника. Пункт 1 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, передбачає, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. Вимога пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року\~(із змінами), при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, в порядку встановленому ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначає, що певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Згідно п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Із наданої заявником трудової книжки та військового квитка вбачається розбіжність у написані його імені та по батькові з його паспортом, що зумовило необхідність [PERSON] звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності йому трудової книжки та військового квитка. За змістом статей\~12,\~13,\~81 ЦПК України, \~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до норм статті 89 ЦПК України, \~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Таким чином, дослідивши матеріали справи та наданні докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності документів підлягає задоволенню.

Outcome: approved