Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просить виділити в натурі належні їй 49/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , що складається з приміщень: веранда 2-1, площею 11,70 кв.м., кухня 2-2, площею 6,80 кв.м., котельня 2-3, площею 5,50 кв.м., житлова кімната 2-4, площею 9,40 кв.м., житлова кімната 2-5, площею 9,60 кв.м., житлова кімната 2-6, площею 22,00 в.м., загальна площа 65,00 кв.м., навіс ганок а, сарай Б, погріб з шийкою б, гараж Ж, убиральня К, ворота з хвірткою № 1, огорожа № 2, замощення № 3, припинивши право спільної часткової власності на дане майно. Посилається на те, що вона є власником 49/100 частин зазначеного будинку Власником іншої частини будинку є відповідач [PERSON] . Між сторонами вже склався певний порядок користування спільним будинком, належні їм частини будинку мають окремі входи, присвоєні окремі поштові адреси. Укладення договору з відповідачем про поділ будинку в натурі є неможливим, тому на підставі ст. 364 ЦК України вона має право звернутися до суду з позовом про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Факт належності їй частини спірного будинку, присвоєння окремої поштової адреси та можливість виділу в натурі саме її частки підтверджує свідоцтвом про право власності (а.с. 7), договором дарування (а.с. 8), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 9), технічними паспортами на квартиру за 2022 рік (а.с. 10-14) та 2001рік, рішенням виконавчого комітету Переяславської міської ради від 16 серпня 2022 року про присвоєння окремих поштових адрес, висновком експерта № 8-23д за 29 серпня 2023 року, відповідно до якого єдиним технічно можливим варіантом поділу спірного будинку є поділ по фактичному його користуванню (а.с. 17-30). 11 вересня 2023 року було відкрито провадження по даній справі і призначено підготовче судове засідання у справі. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнала, не заперечує проти його задоволення, про що зазначила у особисто написаній письмовій заяві. Судом встановлено наступне. Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до вимог ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно ч.ч.1,3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішення справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 355, 356, 361, 364 ЦК України,

Outcome: approved