Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив розірвати шлюб з [PERSON] . Позов мотивовано тим, що сторони однією сім`єю проживали до березня 2023 року. Їхнє спільне з відповідачкою проживання останні роки супроводжувалося сварками, що негативно впливали на психіку позивача. Відповідачка не сприймає позивача як чоловіка, постійно приділяє увагу не родині, а іншим людям. З березня 2023 року позивач з відповідачкою не проживають разом. Уже півроку вони не спілкуються. Позивач вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, оскільки у них з відповідачкою різні погляди на життя, у кожного склалося своє життя окремо один від одного. Позивач подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримав, просив задовольнити. Відповідачка подала до суду заяву, в якій позов визнала у повному обсязі, просила розірвати шлюб та провести судове засідання без її участі. Оскільки відповідачка визнала позов, і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі\~ст. 206 ЦПК України\~дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до положень ст. 24\~Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3 та 4 ст. 56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами ст. 112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 20 листопада 2021 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Ніжинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), за актовим записом №\~499. Сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . За твердженням позивача, що не заперечувала відповідачка, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, сторони спільного господарства не ведуть. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати шлюбні відносини сторони на цей час не мають наміру. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.\~141\~ЦПК\~України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у сумі 536,80 грн та на підставі ст. 142 ЦПК України повернути позивачу судовий збір у сумі 536,80 грн.

Outcome: approved