Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

06 вересня 2023 року від позивача [PERSON] через канцелярію Варвинського районного суду Чернігівської області надійшов вказаний позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи щомісяця, проте не довше ніж до досягнення дитиною 23 років або припинення навчання, з дня звернення до суду. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що від шлюбу з відповідачем у них народився спільний син [PERSON] , [INFO] . Відповідач до досягнення сином повноліття сплачував аліменти на підставі відповідного судового рішення, однак з досягненням дитиною повноліття відповідач припинив їх сплачувати, хоча син продовжує навчання та потребує відповідної матеріальної допомоги. На даний час [PERSON] навчається на другому курсі денної форми навчання Національного університету біоресурсів і природокористування України. Позивач зазначає, що її доходів не достатньо для належного матеріального забезпечення сина та його навчання, а відповідач має змогу брати участь у його утриманні у розмірі - 1/4 від його заробітку, яка сплачувалася ним у період до досягнення сином повноліття Таким чином, зважаючи на те, що заходи попереднього врегулювання спору, які проведені шляхом усного спілкування, не надали жодного результату, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти у примусовому порядку. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2023 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 13 жовтня 2023 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с. 22), звернулась із заявою в якій просила суд здійснювати розгляд даної справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с. 24). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 23), подав заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечує, визнає у повному обсязі (а.с. 26). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 21), звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та наполягає на його задоволенні (а.с. 25). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 3). Як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади №2023/005482298 від 20 липня 2023 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 07 серпня 2023 року, останній фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно до копії довідки №206, виданої від 06 червня 2023 року деканом факультету конструювання та дизайну Національного університету біоресурсів і природокористування України, [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання за державним замовленням на факультеті конструювання та дизайну Національного університету біоресурсів і природокористування України. Передбачений термін навчання. Дата завершення до 30 червня 2026 року (а.с. 6). Згідно з ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд зважає, що матеріали справи не містять інформацію щодо дострокового припинення [PERSON] такого навчання та сторонами по справі вказані обставини не оспорюється. У зв`язку з цим, повнолітній син сторін по справі, якому ще не виповнилося 23 роки, дійсно потребує матеріальної допомоги у зв`язку з його навчанням, шляхом його поліпшення за рахунок відповідача. Відповідно до п. d ст. 16 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок 1979 року, суд зобов`язаний забезпечувати права чоловіка та жінки на основі їх рівності та враховувати однакові права і обов`язки чоловіків і жінок, як батьків незалежно від їхнього сімейного стану в питаннях, що стосуються їхніх дітей. В усіх випадках інтереси дітей мають перевагу. У зв`язку з цим, суд зобов`язаний враховувати фактичну рівність батьків, зважаючи на обставини справи та встановивши для обох батьків дійсно рівні обов`язки з утримання дитини. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України, визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, суд ураховує матеріальне становище дитини, яке потребує поліпшення у зв`язку з її навчанням; наявність у платника аліментів місця роботи та можливості сплачувати аліменти, задовільний стан здоров`я дитини та відповідача, наявність у відповідача інших утриманців дружини та другої неповнолітньої доньки; а також ту обставину, що положення ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний гарантований розмір аліментів, не поширюється на повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що відповідач має вік, який відноситься до періоду активної трудової діяльності людини, відомості щодо наявності у нього стану інвалідності чи підстав вважати його не працездатним матеріали справи не містять. Також, в матеріалах справи відсутні відомості про наявність у відповідача на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, а також про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Крім того, судом також не встановлено наявності у нього інших утриманців. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши всі обставини справи у їх сукупності та взаємозв`язку, беручи до уваги факт визнання в повному обсязі відповідачем заявлених до нього вимог, матеріальне становище дитини, що потребує поліпшення у зв`язку з її навчанням; наявність у платника аліментів можливості сплачувати аліменти, задовільний стан здоров`я дитини та відповідача, оскільки відомості щодо їх інвалідності чи наявності тяжких хронічних захворювань у суду відсутні, суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період його навчання у заявленому позивачем розмірі - однієї четвертої частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, розмір якого буде достатнім для належного забезпечення матеріальних потреб сина [PERSON] на період його навчання. Однак суд не може погодитися з заявленими позивачем вимогами в тій частині, що стосується розміру частки з усіх видів його заробітку (доходу), яка не повинна бути меншою ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на період навчання, у зв`язку з тим, що дана вимога не передбачена нормами чинного законодавства та не була обґрунтована позивачем. Стаття 182 СК, якою передбачено мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину в розмірі прожиткового мінімуму, розміщена у главі 15 СК «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» та не застосовується до глави 16 «Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання». У зв`язку з цим, хоча відповідачем і було визнано вказану позовну вимогу, яка прямо суперечить нормам чинного законодавства, суд у розумінні ч. 4 ст. 206 ЦПК України, приходить до переконання щодо відмови у прийнятті визнання відповідачем позову у вказаній частині. У зв`язку з цим, вказаний позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача та стягується з нього в дохід держави. Разом з тим, суд зважаючи на факт визнання відповідачем позовний вимог, та

Outcome: partial