Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

[PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову зазначила, що 03.09.2014 року вона з відповідачем уклала шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 133. [INFO] від даного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] . Останній час сімейній відносини між сторонами погіршились та вони проживають окремо, а малолітня донька проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Належний рівень життя дитини позивач самостійно забезпечити не може, а відповідач у добровільному порядку допомоги на утримання доньки не надає, а тому посилаючись на вказані обставини, на підставі ст.ст. 150, 180-184 Сімейного кодексу України (далі СК України) позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 18.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, а також зменшила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позовних вимог не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~Цивільного\~процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 03.09.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 133, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.06.2014 року. Згідно з копією свідоцтва про народження серії \-\- [NUMBER] , виданого 12.01.2019 року Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, [INFO] народилась дитина [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 10; батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до копії витягу № 3057 від 31.08.2023 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб вбачається, що малолітня [PERSON] зареєстрована разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей до їх повноліття є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема у ст. 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, та одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За положеннями ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної\~Ради України\~від 27.02.1991\~року №\~789-XII,\~яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 цієї Конвенції). Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 2 ст.\~150\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 155 цього Кодексу здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.\~181\~цього Кодексу визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст.\~182\~СК України при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За положеннями ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить саме з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дитини та фінансові можливості відповідача. Тому, з урахуванням викладеного, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, беручи до уваги інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, суд дійшов висновку, що сума аліментів у розмірі 5 000 грн. є необхідною та достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У той же час, позивач не позбавлена можливості звернення у майбутньому до суду з позовом про збільшення розміру аліментів за наявності на те правових підстав. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК\~України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач до початку розгляду справи по суті повністю визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 50% судового збору, що становить 536 грн. 80 коп.

Outcome: approved