Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про спростування неправдивих відомостей та відшкодування моральної шкоди. На обґрунтування вимог в заяві зазначила, що відповідач, [PERSON] є колишнім чоловіком позивача та батьком їх спільної доньки [PERSON] 2006 р.н. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, щодо доньки, а саме: рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 12.10.2018 року, Служба по справах дітей запрошує його на засідання комісії по захисту прав дітей, і на співбесіди, на які він приходить і неодноразово доводить до відома працівників служби неправдиву інформації, яка принижує честь і гідність, а також дискредитує відповідача перед робітниками Служби по справах дітей. На підтвердження своїх позовних вимог, зазначила, що 26 лютого 2019 року позивача запросили до Служби у справах дітей Корабельного району м. Миколаєва, для ознайомлення останньої з письмовими поясненнями [PERSON] і додатками, які відповідач додав до своїх пояснень, а саме з роздрукованим на А4 листуванням позивача і відповідача в телефоні в додатку Vibег. В переписці, позивач нібито витребовує з відповідача 200$ за спілкування з дитиною, і ображає працівників, які працюють в Службі у справах дітей. Це, на думку,позивача, сприяло погіршенню стосунків з представниками Служби у справах дітей. Також, [PERSON] вважає, що вищевказаними діями відповідач порушив почуття останньої як матері, ця інформація спричинила негативний емоційний стан, переживання. Окрім того, 20.08.2019 року відповідач на засіданні комісії по захисту прав дітей Служби у справах дітей знов надав роздруковані 3 копії А4 нібито переписки позивача та відповідача. Таким чином, позивач [PERSON] вважає , що відповідач протягом тривалого часу надавав Службі у справах дітей неправдиву інформацію чим спричинив позивачу моральну шкоду. Процесуальні дії по справі: 26.11.2019 року матеріали судової справи №487/7612/19 надійшли до суду за підсудністю від Заводського районного суду м. Миколаєва. 02.12.2019 судом було відкрито провадження по справі, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні на 03.02.2020 року. У зв`язку з неявкою сторін в засідання призначене на 03.02.2020 року, розгляд справи відкладено на 20.07.2020 року. 20.07.2020 року відповідач надав до суду заяву про відкладення розгляду справи. У зв`язку з заявою відповідача , судове засідання відкладено, справу призначено до розгляду на 01.10.2020 року. 30.09.2020 року відповідач надав до суду заяву про відкладення розгляду справи. У зв`язку з заявою відповідача , судове засідання відкладено, справу призначено до розгляду на 27.01.2021 року. 19.01.2021 року позивач надав до суду заяву про відкладення розгляду справи. У зв`язку з заявою позивача, судове засідання відкладено, справу призначено до розгляду на 11.05.2021 року. 11.05.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.06.2021 року. 17.06.2021 відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без участі останнього на підставі наявних в справі матеріалів. Окремо відповідач надав заяву, в якій зазначив, що скірні листування позивача і відповідача в телефоні в додатку УіЬег є оригіналом, зробленим на телефон [PERSON] 17.06.2021 року у зв`язку з необхідністю дослідити письмові докази судове засідання відкладено на 09.08.2021 року. 10.08.2021 надійшла заява позивача про розгляд справи без участі останнього, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Судове засідання відкладено, справу призначено до розгляду на 11.11.2021 року. 11.11.2021 надійшла заява позивача про розгляд справи без участі останнього, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 11.11.2021 року відповідач надав до суду заяву про відкладення розгляду справи. У зв`язку з заявою відповідача , судове засідання відкладено, справу призначено до розгляду на 02.02.2022 року. 02.02.2022 у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України розгляд справи відкладено на 20.03.2023. 21.03.2023 року відповідач надав до суду заяву про відкладення розгляду справи. У зв`язку з заявою відповідача , судове засідання відкладено, справу призначено до розгляду на 11.07.2023 року. 05.06.2023 надійшла заява позивача про розгляд справи без участі останнього, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 11.07.2023 відповідач надав до суду заяву про відкладення розгляду справи. У зв`язку з заявою відповідача , судове засідання відкладено, справу призначено до розгляду на 25.10.2023 року. В судове засідання позивач не з`явилася, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та підтримання позову. Відповідач до суду не з`явився, повідомлений належним чином (телефонограмою). Третя особа Служба у справах дітей Миколаївської міської ради Миколаївської області до суду не з`явилася, в наданих заявах просила розглядати справу без участі представника служби з урахуванням інтересів дитини. Зважаючи на те, що справа перебуває в провадженні суду тривалий час, а сторони надали заяви по суті справи і усі наявні у них докази та на обґрунтування своїх позицій у спірних правовідносинах, суд не встановив підстав для відкладення розгляду справи та визнав за можливе завершити її розгляд за відсутності сторони позивача. Дослідивши матеріали справи ( клопотання про звільнення від судового збору, копію довідки МСЕК №374356, довідку з ПФ У країни про доходи від 02.10.2019, розрахунок зі сплати аліментів від 01.10.2019, копію виписки з лікарні від 30.11.2018, копії чеків, копію довідки з АТ КБ «Приват банк» про витрату кредитних коштів і заборгованість по картці, копію заяви [PERSON] від 27.02.2019, копію відповіді Служби по справах дітей від 05.03.2019, клопотання про дослідження оригіналів електронних доказів від 10.10.2019, копію рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради, про участь [PERSON] у виховані дитини від 12.10.2018, копію довідки з лікарні №5 від 19.04.2019, копію кардіограми від 28.02.2019, копії аналізів, копію направлення на стаціонарне лікування в терапевтичне відділення від 01.03.2019, копію направлення на стаціонарне лікування в ендокрінологічне відділення 06.03.2019, оригінал чека за покупку ліків від 28.02.2019, копію паспорта позивача та відповідача, лист Служби у справах дітей Миколаївської міської ради Миколаївської області від 27.03.2020 з додатками, заяву [PERSON] від 17.06.2021), суд приходить до наступного висновку. В ході судового засідання встановлено, що позивач звернулася до суду з позовною заявою про спростування неправдивих відомостей та відшкодування моральної шкоди. Так, відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивача та батьком їх спільної доньки [PERSON] 2006 р.н. Згідно листа Служби у справах дітей Миколаївської міської ради Миколаївської області від 27.03.2020 з відповідачем неодноразово проводились профілактичні бесіди за заявами [PERSON] щодо невиконання рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 12.10.2018 №980»Про участь [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] ». Письмові пояснення [PERSON] надавав не завжди . В січні 2019 року з відповідачем проводилась бесіда, письмові пояснення він не надавав, однак 21.01.2019 на електронну адресу служби [INFO] надіслав копію листування, а саме скріншот листування позивача з відповідачем (де міститься 2 повідомлення [PERSON] ) та скріншот повідомлення отриманого на електронну пошту Служби у справах дітей Миколаївської міської ради Миколаївської області. Саме це листування на думку позивача лежить в основі позову, є неправдивими відомостями, які порочать честь і гідність останньої. Позивачка вважає вищевказаний скріншот листування підробкою та просить зобов`язати відповідача спростувати вказану в ньому інформацію. Відповідач в заяві від 17.06.2021 пояснив, що листування, скріншот якого направлено було до Служби у справах дітей Миколаївської міської ради Миколаївської області, дійсно мало місце, скріншот зроблено з мобільного телефону самого [PERSON] . Окрім того відповідач зазначив, що [PERSON] неодноразово вимагала з відповідача грошові кошти в сумі 200 доларів за зустрічі та спілкування з дитиною. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до частин 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав та основних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв`язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до вимог ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Відповідно до частини 4 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Статтею 280 ЦК України передбачено право фізичної особи, особисте немайнове право якої порушено, на відшкодування шкоди. Правилами ст. 275 ЦК України, передбачено, що захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК України), а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" (далі Постанова), при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до п.18 Постанови, обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Згідно п.19 Постанови, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Суд вважає, що юридичний склад правопорушення визначений п.15 Постанови відсутній, відповідач не створював будь-якої недостовірної інформації, а лише надіслав на електронну пошту Служби у справах дітей Миколаївської міської ради Миколаївської області скріншот листування, яке містить 2 повідомлення позивача до [PERSON] . Оцінити правдивість чи правильність таких висловлювань, які містяться у вищевказаних повідомленнях будь-яким шляхом неможливо. В свою чергу позивачем до суду не надано доказів недостовірності вищевказаного листування. Крім того, судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо участі відповідача у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною, а тому суд розцінює, поширену відповідачем інформацію, як поширене під впливом сильного душевного хвилювання спричиненого позивачем. При цьому суд приходить висновку, що факти, які б доводили, що поширена відповідачем інформація мотивовано цілеспрямованими діями з метою принизити честь, гідність позивача, відсутні. Також суду не подано належних та допустимих доказів того, що поширенням вищевказаного листування було заподіяно шкоду честі, гідності, діловій репутації та мало негативні наслідки. З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо спростування неправдивих відомостей, які принижують честь, гідність, ділову репутацію. Судом не встановлено прямого причинно-наслідкового зв`язку між понесеними витратами на лікування та фактом направлення відповідачем скрішоту листування, а отже, в задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача понесених витрат на лікування слід відмовити. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 21 123 грн. 00 коп. При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди. У пункті 3 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" указується, зокрема, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні відносин з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків. Звідси, потерпілий вважається зазнавшим моральну шкоду, якщо він перетерпів душевні страждання у виді негативних змін душевно-психологічного функціонування організму чи фізичні страждання у виді негативних змін біологічного функціонування організму. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 цієї постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відповідно до п.7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Враховуючи роз`яснення, що містяться у п.9 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з характеру й обсягу фізичних, душевних і психічних страждань, що випробував позивач. Оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від позовних вимог про спростування неправдивих відомостей, які принижують честь, гідність, ділову репутацію, тому вони задоволенню не підлягають. За встановлених обставин суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Миколаївської міської ради Миколаївської області про спростування неправдивих відомостей та відшкодування моральної шкоди повністю.

Outcome: dismissed