Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

У серпні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про зобов`язання вчинити дії, в якому з урахуванням доповнень поданих 26.01.2021 року просив: визнати незаконним та скасувати наказ Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 03.09.2020 № 1762/ос «Про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення». Обґрунтовуючи підстави звернення до суду позивач [PERSON] посилається на наступне. Так, протягом багатьох років він працював в АТ «Укрзалізниця», 06 травня 2020 року звернувся до в.о. Голови правління АТ «Укрзалізниця» із заявою щодо припинення дії безстрокового трудового договору відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП, яка отримана АТ «Укрзалізниця» 12.06.2020 року, що підтверджується підписом представника АТ «Укрзалізниця» на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення 3850001601753, а також листами від АТ «Укрзалізниця». Позивач вказує, що станом на 31 серпня 2020 року його не ознайомлено з наказом про звільнення із займаної посади на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України, а тому вважає, що його права порушено. Позивач посилається на те, що саме така підстава для звільнення була обрана ним з огляду на систематичне порушення трудових прав з боку роботодавця, зокрема: 29.12.2015 року до дати написання заяви він працював на посаді начальника Департаменту електропостачання АТ «Українська залізниця», що підтверджується наказом ПАТ «Українська залізниця» від 29.12.2015 №240/ос та листами АТ «Українська залізниця». За час перебування на посаді начальника Департаменту електропостачання він не мав дисциплінарних стягнень, натомість отримував преміальні виплати та заохочення. Рішенням правління ПАТ «Укрзалізниця» від 22.03.2017 та наказом від 03.04.2017 №205 Департамент електропостачання ПАТ «Укрзалізниця» ліквідовано. Позивач зазначає, що з даним наказом його не ознайомлено, що підтверджується Актом ревізії фінансово-господарської діяльності Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 04.06.2018 № 05-21/4 в частині дослідження питань, що були порушені у його зверненні до Держаудитслужби від 12.03.2018 (вх. від 14.03.2018 №Л-324). Лише листом від 27.03.2018 № ЦЦУП-11/62 АТ «Укрзалізниця» повідомило, що рішенням правління ПАТ «Укрзалізниця» від 22.03.2017 та наказом від 03.04.2017 №205 Департамент електропостачання АТ «Укрзалізниця» ліквідовано, а посада начальника Департаменту електропостачання, яку обіймає позивач, вилучена із штатного розпису. При цьому, в листі зазначено, що попередження про скорочення посади позивач отримає в установленому законодавством порядку. Позивач наголошує, що внаслідок вказаних вище дій протягом періоду з 01.07.2017 по 10.10.2018 його посадові обов`язки не були визначені, він не мав виділеного робочого місця, а інформацією про місце збереження особистих речей, що знаходились у його кабінеті, він не володіє по цей час. Після звернення до в.о. Голови Правління від 08.10.2018 року щодо посадових обов`язків та робочого місця позивачу було надано Посадову інструкцію, в якій зазначено посаду «начальник Департаменту електропостачання». Позивач посилається на те, що відповідачем протягом тривалого часу, не проводився облік робочого часу, а як наслідок не своєчасно нараховувалась, або в загалі не нараховувалась заробітна плата та інші виплати. Зокрема з липня 2018 до жовтня 2018 (включно) він не міг отримати належний розрахунок заробітної плати. 08.11.2018 позивач звернувся до Директора філії «Центр сервісного забезпечення» ПАТ «Укрзалізниця» листом (вх. від 08.11.2018 № ЦН 15/182) щодо надання йому Табелю обліку використання робочого часу по Департаменту електропостачання ПАТ «Укрзалізниця» за період липень - жовтень 2018 року. 13.11.2018 позивачем отримано відповідь (лист від 12.11.2018 №1412), що за період з липня по жовтень 2018 року табелі обліку використання робочого часу по Департаменту електропостачання на начальника Департаменту [PERSON] до бухгалтерії не надходили. Листом від 17.04.2019 №ЦУПП-9/424 АТ «Укрзалізниця» у відповідь на адвокатський запит від 09.04.2019 № 1-22-2019, надано копії Табелів обліку використання робочого часу по Департаменту електропостачання, в т.ч. за жовтень 2018 року, певні періоди робочого часу не обліковувались роботодавцем, відповідно, позивач не отримував заробітну плату за них. Разом з тим позивачем зазначено, що з 08.10.2018 по 19.10.2018 він був присутній на роботі, що підтверджується проведеними у цей період зустрічами, зокрема з в.о. голови правління АТ «Укрзалізниця» [PERSON], членами правління АТ «Укрзалізниця» [PERSON] та [PERSON] , Директором з управління персоналом та соціальної політики [PERSON], директором Департаменту розвитку персоналу та кадрової політики [PERSON], Директором з інфраструктури [PERSON] . Крім того, в цей час він отримав для ознайомлення Посадову інструкцію в приміщенні директора департаменту розвитку персоналу та кадрової політики [PERSON] , на наступний день, після ознайомлення повернув Посадову інструкцію начальнику відділу кадрів [PERSON] , та за адресом [ADDRESS] пройшов ввідний інструктаж. Проте, вищевказаний період, не був облікований роботодавцем як відпрацьований робочий час. Позивачем пояснено, що з лютого по червень 2019 АТ «Укрзалізниця» взагалі не проводило ніяких виплат та не сплачувало за нього Єдиний соціальний внесок, про що свідчили дані на сайті ПФУ у його персональному кабінеті, роботодавцем виплачувалась заробітна плата у розмірі, меншому за встановлений для аналогічних посад, з 01.04.2018. Так, зокрема, листом АТ «Укрзалізниця» від 13.06.2018 №111ТУП- 11/167 Адвокатське об`єднання «АСТУ ЛЕКС» проінформовано, що з 01.04.2018 начальнику Департаменту електропостачання Людмирському В.М. штатним розписом апарату управління АТ «Укрзалізниця», що затверджений рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 03.05.2018, встановлений посадовий оклад у розмірі 13 388 грн. Позивач наголошує, що 25.01.2019 ним отримано лист від АТ «Укрзалізниця» від 09.01.2019 № ЦЦІ-15/3, в якому повідомлено, що відповідно до наказу від 08.11.2018 №2180/ос йому встановлюються зміни в умовах праці, проте, письмово з наказаом він не ознайомлений. Позивачем зазначено, що відповідачем також систематично порушується його право на відпочинок, зокрема, 15.07.2019 він звернувся до голови правління АТ «Укрзалізниця» із заявою щодо надання відпустки з 02.09.2019, заява була відправлена поштою та отримана АТ «Укрзалізниця» 17.07.2019, проте, АТ «Укрзалізниця» було перераховано плату за час відпустки 02.09.2019, тобто в перший день відпустки. Також систематично порушується його право на участь в судових засіданнях, оскільки як потерпілий у кримінальному провадженні №12016100090008388 від 19 липня 2016 року, 24.01.2020 та 15.02.2020 він приймав участь в засіданні Київського апеляційного суду, відповідними листами він інформував про це керівництво АТ «Укрзалізниця» та надав відповідні підтверджуючи документи. У додатках до листа АТ «Укрзалізниця» від 26.06.2020 №ЦЦУП-9/346 Адвокатське об`єднання «Універсальний правовий центр» отримав табелі обліку використання робочого часу по Департаменту електропостачання АТ «Укрзалізниця» за січень та лютий 2020 року. 24.01.2020 та 15.02.2020 оформлено як відсутність на робочому місці з нез`ясованих обставин. Позивача вважає, що АТ «Укрзалізниця» систематично порушує не лише його права, але й права інших працівників, так 15.04.2019 по справі № 461/605/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду прийняв рішення про незаконне та безпідставне звільнення директора регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» з боку керівництва АТ «Укрзалізниця». Позивач наголошує, що перелічені вище факти стали підставою для його звернення до в.о. Голови правління АТ «Укрзалізниця» із заявою щодо припинення дії безстрокового трудового договору відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП. 27.05.2020 позивач отримав лист від 20.05.2020 №ЦІДУП 11/131, яким також підтверджується, що заяву про звільнення від 06.05.2020 б\\н щодо розірвання трудового договору з АТ «Укрзалізниця» відповідно до ч. 3 ст.38 КЗпП України отримано. Цим листом позивача було запрошено до керівництва АТ «Укрзалізниця» відповідно до діючого законодавства з метою розгляду заяви. Позивач зауважує, що чинним законодавством не передбачено додаткові дії по розгляду заяви про припинення трудових відносин. 03.06.2020 о 16-15 він прибув до головного офісу АТ «Укрзалізниці» за адресом м.Київ, вул. Єжі Гедройца, 5 з метою ознайомлення з наказом про звільнення, однак, його пропуск був заблокований, він зателефонував директору з управління персоналом та соціальної політики [PERSON] щодо свого прибуття з метою ознайомлення з наказом про звільнення. Директор з управління персоналом та соціальної політики [PERSON] запросив до себе, а коли дізнався про відсутність у позивача можливості потрапити в середину адміністративної будівлі АТ «Укрзалізниця» пообіцяв направити представника для супроводження, після цього перестав відповідати на телефоні дзвінки. Близько 16-45 год. позивач поклав у скриньку для пошти заяву (вхідний номер АТ «Укрзалізниця» Ц-212/0/71-20 від 04.06.2020) з проханням ознайомити його з наказом про звільнення та виконати усі дії, передбаченні КЗпП України. О 17-24 год. позивач вийшов з адміністративної будівлі АТ «Укрзалізниця», з наказом про звільнення його не було ознайомлено. 09.06.2020 позивачем отримано лист АТ «Укрзалізниця» від 03.06.2020 № ЦЦУП -11/147, яким проінформовано позивача, що трудовий договір не розірвано та він продовжує виконувати обов`язки начальника департаменту, при цьому зазначено, що Товариство готове розглянути можливість звільнення його за іншими підставами, передбаченими КЗпП України. 30.06.2020 позивачем отримано лист АТ «Українська залізниця» від 17.06.2020 № ЦЦУП 11/157, в якому посадові особи АТ «Укрзалізниця» з метою уникнути відповідальності за порушення вимог КЗпП в ультимативній формі вимагають змінити підстави припинення дії трудового договору. Враховуючи вищевикладене позивач вважає, що адміністрацією АТ «Українська залізниця» грубо порушено КЗпП України, а тому він вимушений звернутись до суду за захистом свої прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 31.08.2020 зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Усатової І.А. Ухвалою суду від 07.09.2020 відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про зобов`язання вчинити дії, без виклику (повідомлення) сторін. Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов. 25.01.2021 позивачем подано доповнення до позовної заяви, які в подальшому були змінені доповненнями від 26.01.2021 за вх. № 5346 та в яких позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ АТ «Українська залізниця» від 03.09.2020 за № 1762/06 «Про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення». Доповнення обґрунтовані тим, що 24 грудня 2020 року позивачем отримано лист від 22.12.2020 № Ц -6-81/133-20 АТ «Укрзалізниця» в якому його повідомили, що відповідно до наказу від 03.09.2020 його звільнено з посади начальника Департаменту електропостачання постачання АТ «Укрзалізниця». 06.05.2020 [PERSON] подав заяву про припинення дії безстрокового трудового договору в зв`язку з тим, що роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, просив звільнити його за власним бажанням відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі тримісячного середнього заробітку, днем звільнення просив вважати останній день його відпустки 03.06.2020. Позивач зазначає, що 31.08.2020 в день звернення до суду з даним позовом, він не ознайомлений з наказом про його звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Вважає, що таким чином з боку Товариства порушується законодавства про працю в частині не розірвання трудового договору за ініціативою працівника, через що позивач не можливості, ані працевлаштуватися на іншу роботу, ані оформитися у Центрі зайнятості та отримувати кошти на власне існування. 16.03.2021 на адресу суду від представника відповідача АТ «Українська залізниця» - Коротуна О.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю та незаконністю. Відзив обґрунтований тим, що [PERSON] з 29.12.2015 працював на посаді начальника Департаменту електропостачання АТ «Укрзалізниця» відповідно до наказу (розпорядження) Товариства № 240/ос від 29.12.2015. 06.05.2020 [PERSON] звернувся до АТ «Укрзалізниця» із заявою про припинення дії безстрокового трудового договору відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням АТ «Укрзалізниця» законодавства про працю та просив вважати останнім днем дії його трудового договору 03.06.2020 - останній день його відпустки. 20.05.2020 АТ «Укрзалізниця» направило на адресу [PERSON] лист ЦЦУП-11/131, яким повідомило про необхідність в зручний для нього час провести зустріч з керівництвом АТ «Укрзалізниця» з метою розгляду вказаної вище заяви. [PERSON] на лист № ЦЦУП-11/131 від 20.05.2020 відповіді не надав, до АТ «Укрзалізниця» з метою розгляду його заяви від 06.05.2020 не з`явився. 03.06.2020 АТ «Укрзалізниця» на адресу [PERSON] направлено лист, яким повідомлено про відсутність підстав для припинення з ним трудового договору за ч.3 ст. 38 КЗпП України, а також про те, що трудовий договорі з ним не розірвано і він продовжує виконувати свої посадові обов`язки на посаді начальника Департаменту електропостачання АТ «Укрзалізниця». 04.06.2020 за вхідним № Ц-212/0/71-20 до АТ «Укрзалізниця» повторно надійшла заява [PERSON] щодо припинення дії трудового договору за ч.3 ст.38 КЗпП з проханням ознайомити його з наказом про звільнення та видати трудову книжку. 04.06.2020 телефонограмою [PERSON] вдруге повідомлено, що підстави .для припинення трудового договору з ним за ч.3 ст.38 КЗпП України відсутні, а відтак трудовий договір з ним не розірвано та він продовжує виконувати свої посадові обов`язки про що складно акт від 04.06.2020. 11.06.2020 о 10.45 год. [PERSON] втретє повідомлено телефоном, що трудовий договір з ним не розірвано і він продовжує перебувати у трудових відносинах з АТ «Укрзалізниця». На зазначене [PERSON] висловив бажання розірвати трудовий договір за власним бажанням, про що складено акт від 11.06.2020. Представником відповідача зазначено, що із заявою про розірвання трудового договору за ч.1 ст. 38 КЗпП України [PERSON] до Товариства не звертався. 12.08.2020 АТ «Укрзалізниця» листом № Ц-6-80/2517-20 вчетверте повідомило [PERSON] про те, що його заява від 06.05.2020 року щодо звільнення за ч.3 ст.38 КЗпП України з 04.06.2020 залишена без задоволення Товариством, про що його неодноразово повідомлено, і він продовжує виконувати свої посадові обов`язки начальника Департаменту електропостачання АТ «Укрзалізниця». Крім цього, 18.08.2020 Головне управління Держпраці у Київській області видало направлення № 913 на проведення інспекційного відвідування на предмет дотримання законодавства про працю в АТ «Укрзалізниця». 28.08.2020 інспектором праці Головного управління Держпраці у Київській області Полухіною Л.М. складено Акт № КВ 913/71/АВ інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи, яка використовує найману працю. З вказаного Акту № КВ 913/71/АВ від 28.08.2020 вбачається, що інспектором праці проведено інспекційне відвідування АТ «Укрзалізниця» відповідно до скарги [PERSON] від 16.07.2020 і будь-яких порушень законодавства про працю, колективного договору (галузевої угоди) з боку АТ «Укрзалізниця» виявлено не було. Представник відповідача посилався, що незважаючи на зазначені вище обставини, відмову АТ «Укрзалізниця» звільнити [PERSON] за ч.3 ст. 38 КЗпП України, відсутність порушень законодавства про працю, колективного договору (галузевої угоди) з боку АТ «Укрзалізниця», обізнаність [PERSON] про те, що трудовий договір між ним та Товариством не розірвано, а також про те, що він продовжує виконувати обов`язки начальника Департаменту електропостачання АТ «Укрзалізниця», [PERSON] з 04.06.2020 був відсутній на роботі без поважних причин. Наказом АТ «Укрзалізниця» № 1762/ос від 03.09.2020 до [PERSON] за порушення трудової дисципліни застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 03.09.2020 за прогул (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; - щодо відсутності порушень трудового законодавства представник відповідача у відзиві зазначає, що вказані обставини щодо посадової інструкції, нарахування заробітної плати та обліку робочого часу з липня по жовтень 2018 року, не виплати в повному обсязі заробітної плати з 01.04.2018 були предметом розгляду Головного управління Депржпраці Київській області в рамках проведення інспекційного відвідування АТ «Укрзалізниця» щодо перевірки заявлених [PERSON] питань про що складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 28.12.2018 № КВ 1972/64/АВ, згідно якого порушень вимог трудового законодавства з боку Товариства не виявлено. Питання щодо обліку робочого часу [PERSON] за період з липень 2018 по лютий 2019 року, за його зверненням від 19.07.2019 до Головного управління Депржпраці Київській області, було розглянуто та, за результатами проведеного інспекційного відвідування АТ «Укрзалізниця», складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 28.12.2018 року № КВ 152/65/АВ, згідно якого порушень вимог трудового законодавства з боку Товариства не виявлено; - щодо встановлення посадового окладу [PERSON] представником відповідача в поданому відзиві зазначено, що постановою КМУ від 31 жовтня 2018 року № 938 «Деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця» змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товарситво "Українська залізниця". Згідно з пунктом 19 Статуту АТ «Укрзалізниця», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 735 у редакції, чинній на час ухвалення рішення правління постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 току № 52, АТ «Укрзалізниця» самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Відповідно до пункту 23 Статуту для досягнення мети АТ «Укрзалізниця» та провадження господарської діяльності АТ «Укрзалізниця» приймає внутрішні документи, обов`язкові для виконання всіма працівниками і підрозділами АТ «Укрзалізниця». Пунктом 5 Статуту метою діяльності АТ «Укрзалізниця» визначено задоволення в потреб держави, юридичних і фізичних осіб у безпечних та якісних залізничних древезеннях у внутрішньому та міжнародному сполученні, роботах та послугах, що виконує (надає) АТ «Укрзалізниця», забезпечення ефективного функціонування та розвитку залізничного транспорту, створення умов для підвищення документоспроможності галузі, а також отримання прибутку від провадження підприємницької діяльності. Представник відповідача зазначає, що АТ «Укрзалізниця» має право самостійно приймати рішення щодо структури з товариства, повноважень підрозділів, чисельності штату. 22.03.2017 рішенням правління АТ «Укрзалізниця», протокол № Ц-57/21 Ком.т., ліквідовано з 01.07.2017 Департамент електропостачання чисельністю 34 штатні одиниці та утворено у складі апарату управління АТ «Укрзалізниця» Департамент електрифікації та електропостачання чисельністю 34 штатні одиниці. Затверджено зміни № 28 до штатного розпису ПАТ «Укрзалізниця». Листом від 27.03.2018 № ЦЦУП-11/62 ПАТ «Укрзалізниця» було повідомлено начальника Департаменту електропостачання ПАТ «Укрзалізниця» Людмирського В.М. про ліквідацію Департаменту електропостачання ПАТ «Укрзалізниця», а також про те, що пасада, яку він обіймає, вилучена із штатного розпису. Листом АТ «Укрзалізниця» від 13.06.2018 № ЦЦУП-11/167 повідомлено, що з 2018 року начальнику Департаменту електропостачання [PERSON] штатним розписом апарату управління АТ «Укрзалізниця», що затверджений рішенням правління Товариства від 03.05.2018 року, встановлений посадовий оклад у розмірі 13 388 грн. Посада начальника Департаменту електропостачання [PERSON] знаходиться в Додатковому штаті, що підлягає скороченню відповідно до законодавства, посадовий оклад [PERSON] становить 13 388 грн., і який встановлений штатним розписом апарату управління АТ «Укрзалізниця», що затверджений рішенням правління Товариства від 03.05.2018 року. Представник відповідача наголошує, що жодних порушень з боку АТ «Укрзалізниця» при встановленні посадового окладу позивачеві не було,тому дана обставина не могла і не може бути визнана як підстава для розірвання трудового договору за ініціативою [PERSON] за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Щодо відсутності інших порушень, зазначених [PERSON] , представником відповідача зазначено, що жодних доказів на підтвердження того, що Товариство в будь-який спосіб порушувало права [PERSON] на участь в судових засіданнях не надано, дотого ж, [PERSON] не надано жодного доказу на підтвердження того, що з боку AT «Укрзалізниця» по відношенню до [PERSON] мало місце не виконання законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору. Представник відповідача в поданому відзиві звертає увагу суду, на тому, що у провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебувала справа № 760/24852/18 за позовом [PERSON] до АТ «Укрзалізниця» про зобов`язання вчинити дії. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 20 червня 2019 року у справі № 760/24852/18 у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.11.2019 у справі № 760/24852/18 касаційну скаргу залишено без задоволення, а рішення судів передніх інстанцій залишено без змін. За вказаних вище обставин, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. 19.03.2021 позивачем подано відповідь на відзив, відповідно якої, позивач не погоджується із запереченнями відповідача. 19.03.2021 до суду надійшли клопотання позивача про виклик свідків, про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 13.10.2023 відповлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 13.10.2023 відповлено у задоволенні клопотання позивача про виклик свідків. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 cт. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно зі ст.ст. 21, 24 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату. Судом встановлено, що відповідно до наказу про переведення на іншу роботу від 29.12.2015 № 240/ос [PERSON] переведено з 29.12.2015 на посаду начальника Департаменту електропостачання ПАТ «Українська залізниця». 06.05.2020 [PERSON] подано до АТ «Укрзалізниця» заяву про припинення дії безстрокового трудового договору відповідно до ч.3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням АТ «Укрзалізниця» законодавства про працю та просив вважати останнім днем дії його трудового договору 03.06.2020 - останній день його відпустки. 20.05.2020 АТ «Укрзалізниця» направлено на адресу [PERSON] лист ЦЦУП-11/131, яким повідомлено про необхідність в зручний для нього час провести зустріч з керівництвом АТ «Укрзалізниця» з метою розгляду вказаної вище заяви. Разом з тим, як зазначає у відзиві представник відповідача [PERSON] на лист № ЦЦУП-11/131 від 20.05.2020 відповіді не надав, до АТ «Укрзалізниця» з метою розгляду його заяви від 06.05.2020 не з`явився. 03.06.2020 АТ «Укрзалізниця» на адресу [PERSON] направлено лист, яким повідомлено про відсутність підстав для припинення з ним трудового договору за ч. 3 ст.38 КЗпП України, а також про те, що трудовий договорі з ним не розірвано і він продовжує виконувати свої посадові обов`язки на посаді начальника Департаменту електропостачання АТ «Укрзалізниця». 04.06.2020 за вхідним № Ц-212/0/71-20 до АТ «Укрзалізниця» повторно надійшла заява [PERSON] щодо припинення дії трудового договору за ч.3 ст.38 КЗпП з проханням ознайомити його з наказом про звільнення та видати трудову книжку. 04.06.2020 телефонограмою [PERSON] повідомлено, що підстави для припинення трудового договору з ним за ч.3 ст.38 КЗпП України відсутні, а відтак трудовий договір з ним не розірвано та він продовжує виконувати свої посадові обов`язки про що складно акт від 04.06.2020. 11.06.2020 о 10.45 год. [PERSON] втретє повідомлено телефоном, що трудовий договір з ним не розірвано і він продовжує перебувати у трудових відносинах з АТ «Укрзалізниця». На зазначене [PERSON] висловив бажання розірвати трудовий договір за власним бажанням, про що складено акт від 11.06.2020. Зазначено, що із заявою про розірвання трудового договору за ч.1 ст.38 КЗпП України [PERSON] до Товариства не звертався. 12.08.2020 АТ «Укрзалізниця» листом № Ц-6-80/2517-20 вчетверте повідомило [PERSON] про те, що його заява від 06.05.2020 щодо звільнення за ч.3 ст.38 КЗпП України з 04.06.2020 залишена без задоволення Товариством, про що його неодноразово повідомлено, і він продовжує виконувати свої посадові обов`язки начальника Департаменту електропостачання АТ «Укрзалізниця». Крім цього, 18.08.2020 Головне управління Держпраці у Київській області видало направлення № 913 на проведення інспекційного відвідування на предмет дотримання законодавства про працю в АТ «Укрзалізниця». 28.08.2020 інспектором праці Головного управління Держпраці у Київській області Полухіною Л.М. складено Акт № КВ 913/71/АВ інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи, яка використовує найману працю. З вказаного Акту № КВ 913/71/АВ від 28.08.2020 вбачається, що інспектором праці проведено інспекційне відвідування АТ «Укрзалізниця» відповідно до скарги [PERSON] від 16.07.2020 і будь-яких порушень законодавства про працю, колективного договору (галузевої угоди) з боку АТ «Укрзалізниця» виявлено не було. Наказом АТ «Укрзалізниця» № 1762/ос від 03.09.2020 застосовано до [PERSON] , начальника Департаменту електропостачання АТ «Укрзалізниця», за порушення трудової дисципліни дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 03.09.2020 за прогул (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Вирішуючи питання про правомірність звільнення [PERSON] суд виходить з наступного. Справи щодо захисту порушених, оспорюваних або невизнаних прав, свобод чи інтересів, що виникають із трудових відносин, за положеннями ст.19 ЦПК України розглядаються судами у порядку цивільного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження. Спір між сторонами виник з приводу дотримання вимог трудового законодавства при звільненні позивача з підприємства на підставі положення п. 4 ст. 40 КЗпП України та підстави для внесення змін в трудову книжку в частині підстав звільнення на підстав п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч. 1 ст. 2 ЦПК України) Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі трудових. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та КЗпП України. Згідно зі ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно до ст. 139 Кодексу законів про працю України працівник зобов`язаний працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладений трудовий договір. Частиною 3 ст. 38 КЗпП України встановлено, що працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Верховний Суд при розгляді спору щодо відмови роботодавцем звільнити працівника на підставі його заяви за ч. 3 ст. 38 КЗпП України зазначив, що за змістом статті 38 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи працівника і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до розірвання цього договору і які працівник визначає самостійно. У разі якщо вказані працівником причини звільнення - порушення роботодавцем трудового законодавства (частина третя статті 38 КЗпП України) - не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору. При незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених частиною третьою статті 38 КЗпП України, останній може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 754/1936/16-ц, від 22 квітня 2020року у справі № 199/8766/18 та від 17.04.2019 у справі № 216/7189/14-ц. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем АТ «Українська залізниця» листом № ЦЦУП 11/147 від 03.06.2020 повідомлено позивача [PERSON] , про те, що підстав для припинення трудового договору відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України відсутні, трудовий договрі не розірвано,та позивач продовжує виконувати свої посадові обов`язки начальника Департаменту електропостачання. Разом з тим, відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови № 9 від 06.11.1992, суди повинні виходити з того, що передбаченим нормою п. 4 ст. 40 КЗпП України прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Крім того, згідно пункту 22 Постанови № 9 від 06.11.1992 року, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 4 ст. 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень. Оскільки звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення, то при розірванні трудового договору необхідно враховувати правила, передбачені для накладення дисциплінарних стягнень. У статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Отже, ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника, які полягають у порушенні або неналежному виконанні покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Разом з цим саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 149 КЗпП України. Відповідно до частин першої, другої статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, при цьому за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган відповідно до частини третьої статті 149 КЗпП України повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно виявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок, тощо. Звертаючись до суду з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про зобов`язання вчинити дії позивачем зазначно, що з боку АТ «Українська залізниця» порушено законодавство про працю в частині не розірвання трудового договору за ініціативою працівника, разом з цим станом на 31.08.2020 з наказом про його звільнення за ч.3 ст.38 КЗпП він не ознайомлений. Порушення з боку Товариства, на переконання позивача, полягали в тому, що в період з 01.07.2017 по 10.10.2018 його посадові обов`язки не були визначені, він не мав виділеного робочого місця, а після його ознайомлення з посадовою інструкцією начальника Департаменту електропостачання АТ «Укрзалізниця» 10.10.2018 у нього були зауваження до цієї посадової інструкції. Позивачем також зазначено, що протягом тривалого часу не проводився облік його робочого часу, і, як наслідок, не своєчасно нараховувалася або взагалі не нараховувалася заробітна плата та інші виплати позивачеві. Зокрема, з липня 2018 по жовтень 2018 [PERSON] не міг отримати належний розрахунок заробітної плати, а з 07.11.2018 після отримання ним «Розрахунку заробітної плати за жовтень 2018» ним зроблено висновок, що заробітна плата нарахована йому не в повному обсязі. Також на думку [PERSON] , певні періоди його робочого часу не обліковувалися роботодавцем і, відповідно, він не отримував заробітну плату. Зокрема, за період з 08.10.2018 по 19.10.2018 не був облікований роботодавцем його робочий час відпрацьований, хоча в цей період він був присутній на роботі. Однак, вищезазначені твердження позивача про порушення відповідачем трудового законодавства спростовуються наявним в матеріалах справи актами інспекційного відвідування ( невиїзного інспектування) юридичної особи, яка використовує найману працю № КВ 913/71/АВ від 28.08.2020 та КВ, 1972/64/АВ відповідно до яких порушень вимог трудового законодавства з боку Акціонерного твоарситва «Укрзалізниця» не виявлено. Відповідно до постанови КМУ від 31 жовтня 2018 року № 938 «Деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця» змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товарситво "Українська залізниця". Згідно з пунктом 19 Статуту АТ «Укрзалізниця», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 735 у редакції, чинній на час ухвалення рішення правління постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 току № 52, АТ «Укрзалізниця» самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Відповідно до пункту 23 Статуту для досягнення мети АТ «Укрзалізниця» та провадження господарської діяльності АТ «Укрзалізниця» приймає внутрішні документи, обов`язкові для виконання всіма працівниками і підрозділами АТ «Укрзалізниця». Пунктом 5 Статуту метою діяльності АТ «Укрзалізниця» визначено задоволення в потреб держави, юридичних і фізичних осіб у безпечних та якісних залізничних древезеннях у внутрішньому та міжнародному сполученні, роботах та послугах, що виконує (надає) АТ «Укрзалізниця», забезпечення ефективного функціонування та розвитку залізничного транспорту, створення умов для підвищення документоспроможності галузі, а також отримання прибутку від провадження підприємницької діяльності. 22.03.2017 рішенням правління АТ «Укрзалізниця», протокол № Ц-57/21 Ком.т., ліквідовано з 01.07.2017 Департамент електропостачання чисельністю 34 штатні одиниці та утворено у складі апарату управління АТ «Укрзалізниця» Департамент електрифікації та електропостачання чисельністю 34 штатні одиниці. Затверджено зміни № 28 до штатного розпису ПАТ «Укрзалізниця». Судом встановлено, що листом від 27.03.2018 № ЦЦУП-11/62 ПАТ «Укрзалізниця» було повідомлено начальника Департаменту електропостачання ПАТ «Укрзалізниця» Людмирського В.М. про ліквідацію Департаменту електропостачання ПАТ «Укрзалізниця», а також про те, що пасада, яку він обіймає, вилучена із штатного розпису. Листом АТ «Укрзалізниця» від 13.06.2018 № ЦЦУП-11/167 повідомлено, що з 2018 начальнику Департаменту електропостачання [PERSON] штатним розписом апарату управління АТ «Укрзалізниця», що затверджений рішенням правління Товариства від 03.05.2018, встановлений посадовий оклад у розмірі 13 388 грн. Посада начальника Департаменту електропостачання [PERSON] знаходиться в додатковому штаті, що підлягає скороченню відповідно до законодавства. Посадовий оклад [PERSON] становить 13 388 грн., і який встановлений штатним розписом апарату управління АТ «Укрзалізниця», що затверджений рішенням правління Товариства від 03.05.2018. З огляду на вищевикладене судом не встановлено порушень з боку АТ «Укрзалізниця» при встановлені посадового окладу [PERSON] . Судом також встановлено, що 20.05.2020 АТ «Укрзалізниця» направило на адресу [PERSON] лист ЦЦУП-11/131, яким повідомило про необхідність в зручний для нього час провести зустріч з керівництвом АТ «Укрзалізниця» з метою розгляду вказаної вище заяви. [PERSON] на лист № ЦЦУП-11/131 від 20.05.2020 відповіді не надав, до АТ «Укрзалізниця» з метою розгляду його заяви від 06.05.2020 не з`явився. 03.06.2020 АТ «Укрзалізниця» на адресу [PERSON] направлено лист, яким повідомлено про відсутність підстав для припинення з ним трудового договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, а також про те, що трудовий договорі з ним не розірвано і він продовжує виконувати свої посадові обов`язки на посаді начальника Департаменту електропостачання АТ «Укрзалізниця». 04.06.2020 за вхідним № Ц-212/0/71-20 до АТ «Укрзалізниця» повторно надійшла заява [PERSON] щодо припинення дії трудового договору за ч.3 ст. 38 КЗпП з проханням ознайомити його з наказом про звільнення та видати трудову книжку. 04.06.2020 телефонограмою [PERSON] вдруге повідомлено, що підстави .для припинення трудового договору з ним за ч. 3 ст. 38 КЗпП України відсутні, а відтак трудовий договір з ним не розірвано та він продовжує виконувати свої посадові обов`язки про що складено акт від 04.06.2020. 11.06.2020 о 10.45 год. [PERSON] втретє повідомлено телефоном, що трудовий договір з ним не розірвано і він продовжує перебувати у трудових відносинах з АТ «Укрзалізниця». На зазначене [PERSON] висловив бажання розірвати трудовий договір за власним бажанням, про що складено акт від 11.06.2020. 12.08.2020 АТ «Укрзалізниця» листом № Ц-6-80/2517-20 в четверте повідомило [PERSON] про те, що його заява від 06.05.2020 від 06.05.2020 щодо звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 04.06.2020 залишена без задоволення Товариством, про що його неодноразово повідомлено, і він продовжує виконувати свої посадові обов`язки начальника Департаменту електропостачання АТ «Укрзалізниця». У зв`язку з тим, що відповідач АТ «Українська залізниця» не визнавало порушення трудового законодавства зі свого боку, тому, на думку суду, мало всі правові підстави відмовити у розірванні трудового договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Судом встановлено, що на виконання доручення в.о.голови правління АТ «Укрзалізниця» від 05.06.2020 № Ц-1/3-79/197-20 щодо забезпечення щоденного обліку робочого часу та контролю за здійсненням посадових обов`язків начальником Департаменту електропостачання [PERSON] працівниками АТ «Укразалізниця» у період з 04.06.2020 до 03.09.2020 року здійснювались комісійні виїзди з метою перевірки його присутності на робочому місці. Разом з тим, не зважаючи на зазначені вище обставини, відмову АТ «Укрзалізниця» звільнити позивача за ч.3 ст.38 КЗпП України, та його обізнаність про те, що трудовий договір між ним та товариством не розірвано, а також про те, що він продовжує виконувати обов`язки начальника Департаменту електропостачання АТ «Укрзалізниця», під час комісійних виїздів виявлено факти відсутності начальника Департаменту електропостачання [PERSON] на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня у період з 04.06.2020 до 03.09.2020 року, зокрема, 05.08.2020, про що складені акти. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення передсудом їх переконливості. Суд дослідив зібрані у справі докази та встановив, що на час застосування до позивача [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення 03.09.2020 доказів поважності відсутності на робочому місці [PERSON] з 04.06.2020 до 03.09.2020 та 05.08.2020 матеріали справи не містять. Враховуючи наведене вище та оцінюючи матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з підстав, передбаченої п.4 ст.40 КЗпП України відповідає вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 03.09.2020 № 1762/ос «Про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення» задоволенню не підлягають. Суд,

Outcome: dismissed