Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

Позивач 13.04.2023 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що подружні стосунки не склалися, шлюбні відносини з відповідачем припинено, сторони проживають окремо, спільного бюджету не ведуть, просить час на примирення не надавати, адже збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та дітей. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.06.2023 провадження у справі відкрите, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 18.07.2023. У судовому засіданні 18.07.2023 відповідач [PERSON] просила надати час для підготовки відзиву. Суд задовольнив клопотання, встановити 15-денний строк для підготовки відзиву та відклав розгляд справи до 22.08.2023. До суду 31.07.2023 надійшов відзив [PERSON] згідно якого просить надати 3-місячний строк на примирення, адже позивач прийняв необдумане рішення, не подумав, як його родина дружина та доньки будуть без нього жити, в той час як майже щодня рф вбиває своїми ракетами людей, що три жінки залишилися без єдиного захисника: чоловіка та люблячого батька. Доньки категорично проти того, щоб їх тато покинув сім`ю. Вказує, що за місяці поки вони з чоловіком проживають окремо, відповідач все проаналізувала і зробила для себе висновок, що не бажає втрачати чоловіка, оскільки любить та поважає. У судовому засіданні 22.08.2023 [PERSON] вказав, що не бачить сенсу у наданні строку на примирення. [PERSON] вказала, що поки не знає як буде миритися з чоловіком, з метою надання відповіді на відзив та пошуку компромісу між сторонами, розгляд справи було відкладено на 12.10.2023. У судове засідання 12.10.2023 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Позивач [PERSON] звернувся до суду 10.10.023 з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 17 жовтня 2023 року. Щодо заяви відповідача про надання строку на примирення, суд відзначає наступне. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Отже, суд вважає недоцільним надання сторонам строку для примирення. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Якщо позивач не має бажання проживати з відповідачем, то, відповідно, збереження шлюбу суперечить його інтересам, а проживання доньок в сім`ї, в якій батьки сваряться чи не спілкуються один з одним, жодним чином не піде на користь дітей. Шлюб є добровільною згодою жінки та чоловіка, а батьки піклуються про своїх дітей незалежно від того перебувають вони у шлюбі чи ні. З огляду на вищевикладене, також враховуючи, що відповідач не надала план дій з метою примирення з позивачем, враховуючи строк який пройшов з часу відкриття провадження, який є більший як три місяці, які просить надати відповідач, суд відмовляє у задоволенні заяви [PERSON] про надання часу на примирення. Дослідивши матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 05 жовтня 2002 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що Долинською сільською радою Ананьївського району Одеської області в Книзі реєстрації шлюбів, було зроблено відповідний актовий запис №14, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після шлюбу прізвище дружини стало [PERSON] . [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених позивачем, шлюбний союз фактично розпався, на примирення [PERSON] не згоден, а також той факт, що один з подружжя або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони наразі подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть. Шлюб це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу одна з основних його засад. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Як вбачається з пояснень позивача зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства. Закріплені у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання\~шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні позивача. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З матеріалів справи вбачається, що сім`я розпалась, позивач наполягає на розірванні шлюбу, шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Тому, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved