Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

15 вересня 2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ), [PERSON] (місце проживання, [ADDRESS] ), в якій позивач просить припинити право часткової власності позивачки на 1/2 частку в квартирі; зобов`язати відповідачів сплатити ринкову вартість її частки 289\~650,00 грн., визнавши право власності на всю квартиру за відповідачами; звільнити від сплати судового збору. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачам належить по 1/4 частці квартири [ADDRESS] . Позивачу належить 1/2 частка. Спільне проживання в квартирі стало неможливим через неприязні стосунки, але відповідач пропонує невиконувані умови поділу квартири. Співвласники користуються житловою площею позивача без її згоди. У кімнаті позивачки зареєстрований її син [PERSON] , інвалід війни в Афганістані 3 групи. Домовитися з відповідачами неможливо, виділ в натурі технічно не можливий. 06.11.2018 року у справі № 487/1679/18 провадження 2/487/1430/18 за позовом відповідачів про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності на 1/2 частку квартири з виплатою грошової компенсації, було призначено будівельно-технічну експертизу. Згідно висновку експертизи вартість квартири становить 149\~772,00 грн., частка [PERSON] становила 74\~886,00 грн. Згідно висновку № 125-102 від 20.12.2018 року судової оціночно-технічної експертизи по матеріалам цивільної справи ринкова вартість спірної квартири становитиме 579\~300,00 грн. Таким чином, вартість 1/2 частки значно збільшилася до 289\~650,00 грн. Відповідачі пропонували позивачу 74\~886,00 грн., але потім відмовились, коли з`ясувалось, що вартість спірної квартири більша. У зв`язку з цим, позивач змушена звернутись до суду. 22 вересня 2020 року вказана позовна заява залишена без руху. 28 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання, залучено до участі у справі як третю особу [PERSON] . 17 березня 2021 року призначено будівельно-технічну експертизу, провадження зупинено. 20 жовтня 2021 року поновлено провадження у справі. 11 квітня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 30 серпня 2023 року надано дозвіл [PERSON] та [PERSON] внести на депозитний рахунок ТУ ДСА у Миколаївській області грошові кошти в розмірі 259672,50 грн. 18.10.2023 представником відповідачів подано клопотання, відповідно до якого представник долучає оригінал квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 17.10.2023 про внесення коштів на депозитний рахунок та просить судове засідання проводити за відсутності сторін, відповідачі не заперечують проти задоволення позовних вимог. 19.10.2023 надійшла заява представника позивача адвоката Зіневич Д.В. про розгляд справи без його участі. Третя особа [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить 1/2 частина, тобто по 1/4 частині кожному, а [PERSON] 1/2 частина квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18 жовтня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області (а.с. 8). Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин першої, другої, шостої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно з частиною першою статті 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою-третьою статті 358 Цивільного кодексу України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно зі статтею 365 Цивільного кодексу України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. В пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 р. судам слід враховувати, що оскільки за чинним законодавством суд вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. Позивач зазначає, що співвласники не можуть досягти домовленості щодо користування спільною власністю, щодо продажу майна, між ними склалися неприязні стосунки, що унеможливлює спільне проживання. Відповідно до висновку № 125-50 судової будівельно-технічної експертизи та оціночно-технічної експертизи, складеного 30.09.2021 судовим експертом Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Лесків С.А., провести виділ 1/2 та по 1/4 частки квартири [ADDRESS] співвласникам на самостійно ізольовані квартири, згідно ідеальних часток співвласників та наближених до ідеальних часток співвласників технічно не можливий. Ринкова вартість квартири [ADDRESS] становитиме 519345 грн. Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Подібна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року № 201/10029/17. Аналіз положень статті 365 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 зроблено висновок, що припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності. Подібний за змістом правовий висновок міститься і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року в справі № 750/11178/17. В ході судового розгляду справи на підставі досліджених доказів, судом встановлено наявність всіх підстав, передбачених п.п. 2-4 ч. 1, ч. 2 ст.365 ЦК України, для задоволення позову в частині припинення права власності позивача, а саме: - належна відповідачу частка квартири [ADDRESS] не може бути виділена в натурі та є неподільною; - сторонами не досягнуто згоди щодо спільного користування та утримання майна; - таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Доказів того, що припинення права власності позивача на частку у спірній нерухомості завдасть істотної шкоди членам його сім`ї, позивачем не надано і у позові і заявах по суті відсутнє на це посилання. На виконання приписів ч. 2 ст. 365 ЦК України 17 жовтня 2023 року [PERSON] та [PERSON] внесено на депозитний рахунок ТУ ДСА 259672,50 грн на користь [PERSON] за 1/2 частку квартири [ADDRESS] , що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 17.10.2023 року № 0.0.3254801201.1, код квитанції: 9321-1384-1097-7168 та відповідає висновку № 125-50 судової будівельно-технічної та оціночно-технічної експертизи від 30.09.2021. Крім того, при вирішенні спору суд враховує, що не висловив заперечень щодо внесених відповідача грошових коштів в рахунок компенсації її частки у майні. Беручи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку про наявність правових підстав, визначених ст. 365 ЦК України, для припинення права власності [PERSON] на частку у спільному майні з виплатою їй грошової компенсації у розмірі 259672,50 грн (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот сімдесят дві гривнi 50 копійок) та визнання права власності на цю частку, відповідно до позовних вимог, за відповідачами. Суд вважає, що таке втручання у право приватної власності відповідача, відповідає закону, є співмірним і пропорційним з урахуванням інтересів всіх співвласників. Відтак, оцінюючи надані докази в сукупності, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь [PERSON] підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2100 грн, тобто по 1050,00 грн. з кожного (а.с. 36).

Outcome: approved