Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

У черпні 2023 року комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 лютого 2020 року по 31 січня 2022 року в розмірі 12739,16 грн., три відсотки річних у розмірі 620,40 грн., інфляційні витрати у розмірі 3688,22 грн. та судовий збір в розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , є споживачем послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надаються позивачем. У зв`язку з несплатою відповідачем за надані позивачем послуги, утворилася заборгованість в розмірі 12739,16 грн. за період 01 лютого 2020 року по 31 січня 2022 року. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій зазначив, що просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 04 вересня 2023 року відповідач надав до суду відзив, в якій зазначив, що просить суд застосувати строки позовної давності, та у задоволенні позовної заяви відмовити. 13 вересня 2023 року представником позивача подано заяву, в якій зазначено, що останній просив поновити строк позовної давності, посилаючись на його пропущення у зв`язку з карантинними обмеженнями. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно з відомостями з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 17 серпня 2023 року відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , зважаючи на що є споживачем послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надає позивач. Згідно наданих позивачем письмових доказів заборгованість відповідача за теплопостачання за період з 01 лютого 2020 року по 31 січня 2022 року становить 12739,16 грн., 3 відсотки річних (за останні 3 роки з 01 вересня 2020 року по 31 січня 2022 року) 620,40 грн., інфляційні витрати (за останні 3 роки з 01 вересня 2020 року по 31 січня 2022 року) 3688,22 грн. З матеріалів\~справи вбачається,\~що за\~адресою:[ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . З досліджених матеріалів справи та встановлених обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, зважаючи на наступне. Згідно ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартплати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР плата за комунальні послуги в квартирі, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 64 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції до 01.05.2019 року (далі Закон в редакції до 01.05.2019 року), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ст. 13 Закону в редакції до 01.05.2019 року, одним з видів житлово-комунальних послуг є комунальні послуги, до яких відносяться централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо. Статтею 20 Закону в редакції до 01.05.2019 року передбачено, що споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції з 01.05.2019 року (далі Закон в редакції з 01.05.2019 року) передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону в редакції з 01.05.2019 року індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 9 Закону в редакції з 01.05.2019 року споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно п. 12 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Відповідно до п. 18 вказаних вище Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Пунктом 21 Правил передбачено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Відповідно до п. 30 вказаних Правил споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Щодо заяви відповідача про застосування судом до вимог КП «Харківські теплові мережі» строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч. 3\~ст. 267 ЦК України, суд застосовує позовну давність за заявою відповідача. Зважаючи на те, що відповідачем у заяві було зазначено про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне на підставі ч.3 ст. 267 ЦК України застосувати трирічний строк позовної давності. Таким чином стягненню підлягає заборгованість з 01 вересня 2020 року по 31 січня 2022 року. З врахуванням проведеного судом розрахунку в межах строку позовної давності за період з 01 вересня 2020 по 31 січня 2022 року, заборгованість відповідача за послуги з теплопостачання складає 9611,19 грн., 3 відсотки річних 620,40 грн., інфляційні витрати 3688,22 грн. Таким чином, вимоги позивача КП «Харківські теплові мережі» підлягають частковому задоволенню з урахування строку позовної давності. За таких обставин, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за опалення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми з урахуванням строків позовної давності. Щодо заявленого\~позивачем клопотання\~про поновлення\~строку позовної\~давності узв`язку\~із застосуванням\~профілактичних заходів\~щодо поширення\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19\~з березня\~2020\~року на\~території України\~та оголошенням\~загальнодержавного карантину,\~у зв`язку\~з чим\~було обмежено\~роботу державних\~органів, то\~суд відмовляє\~у його\~поновленні,оскільки сам по собі факт запровадження карантину з березня 2020 року не свідчить про те, що у позивача були об`єктивні, непереборні та істотні труднощі, які перешкоджали йому у встановлений законом строк звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що судом позовні вимоги задоволені частково, відшкодуванню підлягає судовий збір в розмірі 2191,53 грн. Оцінюючи інші доводи та аргументи відповідача, викладені у відзиві на позов, суд керується практикою Європейського суду з прав людини, який вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: partial