Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 25.11.2021 р. здійснено ідентифікацію клієнта та [PERSON] підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. 02.02.2022 р. відповідачем за допомогою ОТР пароля було підписано кредитний договір про надання строкового кредиту в розмірі 100000,00 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 місяців із встановленням річної відсоткової ставки в розмірі 18%. Додаткового було підписано Графік кредиту. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, тому станом на 05.07.2023 р. має заборгованість в сумі 76175,81 грн. (заборгованість за простроченим тілом кредиту). Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати в сумі 2684,00 грн. Ухвалою суду відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву з обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх повному задоволенні та вказав, що в даті кредитного договору допущена технічна описка і вірною є дата 22.02.2022 р. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала, вказавши, що вона не відмовляється платити кредит, а буде сплачувати його частинами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 25.11.2021 р. [PERSON] підписала з використанням ОТР пароля заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк». 02.02.2022 р. [PERSON] підписала з АТ КБ «Приватбанк» кредитний договір № б.н. про надання строкового кредиту в розмірі 100000,00 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 місяців із встановленням річної відсоткової ставки в розмірі 18%. Також було підписано електронним підписом й графік платежів. 30.03.2023 р. банк звертався до відповідачки з досудовою вимогою, копія якої міститься в матеріалах справи, про погашення простроченої кредитної заборгованості. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість за вищевказаним кредитним договором станом на 05.07.2023 року становить 76175,81 грн. та складається з наступного: - 76175,81 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, в даному випадку позивач. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, в зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). У разі, якщо фактично отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення його прав, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх порушених прав і законних інтересів судом шляхом зобов`язання відповідача виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року в справі № 342/180/17. Необхідність стягнення боргу по простроченому тілу кредиту вбачається з практики Верховного Суду, а саме в постановах від 12.02.2020 р. у справі №365/159/19, від 02.12.2020 у справі №161/5267/20. З наданої суду виписки за договором №б/н за період 02.02.2022-06.07.2023 вбачається, що відповідачка дійсно користувалася кредитними коштами в сумі 115000,00 грн., але заборгованість погасила на суму 38824,19 грн. Отже, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає несплачена заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 76175,81 грн. (115000,00 грн.- 38824,19 грн.= 76175,81 грн.). Дана сума заборгованості визнана відповідачкою в судовому засіданні та не оспорена нею. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2684,00 грн. Оскільки вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Outcome: approved