Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку , щомісячно . В обгрунтування позову зазначила, що сторони з 20.12.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі ,який відповідно до рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.10.2014 року розірвано . Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач, на скільки відомо позивачу , виїхав та проживає в АР Крим , і з 2014 року у вихованні дітей участі не приймає, не цікавиться їх станом здоров`я , розвитком , їхніми успіхами . Тобто відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків , матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Молодша дитина взагалі не знає хто її батько , оскільки він пішов з родини майже після її народження . Позивач самостійно виховує дітей , забезпечує їх усім необхідним , піклується про їх здоров`я, намагається надати батьківську турботу та тепло за обох батьків. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 травня 2023 року справу передано за підсудністю на розгляд до Комінтернівського районного суду м. Харкова . Ухвалою суду від 14 червня 2023 року позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28 вересня 2023 року підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій позов підтримує, та просила суд розглянути справу без її участі . Відповідач в судове засідання не з`явився, у запропонований йому строк відзиву на позов до суду не надав. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що останній не подав відзив, суд вважає, що є передбачені ст.ст.280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь - якого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що з 20 грудня 2008 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі ,який відповідно до рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2014 року розірвано. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції , та [PERSON] , [INFO] ,, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції . Як вбачається з копії інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкові від 21.03.2023 року позивач [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Комунального закладу «Харківський ліцей № 131 Харківської міської ради» від 08.05.2023 № 71/02-11 [PERSON] навчається у ліцеї з 01.09.2016 року. За час перебування дитини у школі вихованням, розвитком та матеріальним утриманням займалася мати. Дитина охайна, доглянута, мати спілкується з педагогами, які навчають доньку, цікавиться шкільним життям дитини, сумлінно виконує батьківські обов`язки. Класний керівник дитини постійно підтримує зв`язок з матір`ю. Батько, [PERSON] , контакту із школою, де вчиться його донька, не підтримує, із вчителями не спілкується, успіхами і поведінкою дитини не цікавиться. Відповідно до довідки Комунального закладу «Харківський ліцей № 131 Харківської міської ради» від 08.05.2023 № 70/02-11 [PERSON] навчається у ліцеї з 01.09.2020р. За час перебування дитини у школі вихованням, розвитком та матеріальним утриманням займалася мати. Дитина завжди чисто та гарно вдягнена, своєчасно виконує домашні завдання, достатньо розвинена на свій вік. Мати сумлінно виконує свої батьківські обов`язки, класний керівник дитини постійно підтримує зв`язок з матір`ю. Батько, [PERSON] , в школі ніколи не з`являвся, успіхами та поведінкою дитини не цікавився, батьківські збори не відвідував, не брав участі у житті школи та класу, де навчається його донька. Відповідно до роз`яснень Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації ХМР від 26.04.2023 щодо підстав відмови у декларуванні/реєстрацїї з одночасним зняттям із зареєстрованого місця проживання позивачу по двох дітях було відмовлено через відсутність згоди батька. Відповідно до роз`яснень Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації ХМР від 26.04.2023 щодо підстав відмови у декларуванні/реєстрації з одночасним зняттям із зареєстрованого місця проживання позивачу було відмовлено у перереєстрації через те, що з нею зареєстровані малолітні діти, по яких відсутня згода батька на перереєстрацію, оскільки діти повинні бути зареєстровані з одним із батьків. Відповідно до відповіді КЗ «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 5 Полтавської міської ради Полтавської області» від 09.05.2023 № 01-40-01/226 [PERSON] навчалась в школі з 01.09.2022 р. по 27.02.2023 р., [PERSON] навчалась в школі з 01.09.2022 по 27.02.2023 р. Зарахування і відрахування учениць відбувалось на підставі поданих заяв від [PERSON] , матері дівчат. Стосовно навчання учениць з класними керівниками спілкувалась їх мама. Батько дітей, [PERSON] , навчанням і поведінкою дівчат у класних керівників не цікавився, батьківські збори не відвідував. Відповідно до інформації Комунального закладу Дошкільний навчальний заклад (ясла- садок) №399 комбінованого типу Харківської міської ради від 15.05.2023 року № 3 батько, [PERSON] , іноді приводив та забирав тільки [PERSON] в період з 01.09.2013 до березня 2014 року. Після цього батько в закладі не з`являвся, зв`язок з вихователями не підтримував, батьківські збори та свята не відвідував. За період відвідування дітьми закладу доглядом та вихованням дітей займалася мати. Стосунки дітей з мамою були добрі. З повідомлення Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка №4» Харківської міської ради від 16.05.2023 р. № 01-15/124-23 вбачається, що декларацію про вибір лікаря укладено особисто матір`ю. До лікаря, з яким укладено декларацію, за медичною допомогою та з профілактичною метою з доньками зверталася особисто мати. За інформацією, отриманою від лікаря-педіатра [PERSON] , мати підтримувала з нею телефонний зв`язок для отримання інформації щодо стану здоров`я дітей та медичного нагляду за ними. Батько дітей, [PERSON] , до лікаря-педіатра не звертався станом здоров`я дітей не цікавився. Відповідно до листа Лохвицької гімназії №1 Лохвицького міської ради Полтавської області від 19.05.2023 № 01-20/122 [PERSON] та [PERSON] навчались в гімназії з березня по травень 2022 року . Мати [PERSON] підтримувала зв`язок з класним керівниками, забирала документи зі школи . Батько дітей [PERSON] не приходив до школи , не цікавився успіхами дітей та зі слів класних керівників не телефонував жодного разу. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З огляду на зміст норми закону (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батьки не просто не виконують свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляються від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст.150 СК України. Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19.12.2008р.) визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справ, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Департаменту служб у справах дітей № 334 від 26.09.2023 року орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до своїх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з наведеним суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки щодо позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своїх неповнолітніх дітей, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, і тим самим знехтував батьківськими правами та обов`язками щодо своїх неповнолітніх дітей. Тому, захищаючи права та інтереси неповнолітніх дітей слід позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України , за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності зі ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем і відповідачем по даній справі згоди на виконання обов`язків по утриманню дітей не досягнуто. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням викладеного вище, враховуючи , що аліменти на двох дітей присуджуються в 1/3 частині від заробітку (доходу) відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача , стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, до їх повноліття на користь позивача. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved