Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-19 00:00:00

Позивач зазначив, що 05.03.2008р. між ПАТ «СЕБ банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1087, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 497 833 доларів США зі сплатою процентів за користуванням кредитом за плаваючою відсотковою ставкою, з кінцевим терміном повернення 05.03.2033р. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором 05.03.2008р. були укладені договори поруки між ПАТ «СЕБ банк» та [PERSON] , між ПАТ «СЕБ банк» та [PERSON] , між ПАТ «СЕБ банк» та Приватним сільськогосподарським підприємством «Заготзерно». Також 05.03.2008р. з метою забезпечення зобов`язання між ПАТ «СЕБ банк» та [PERSON] були укладені договори іпотеки квартири [ADDRESS] ), вартістю предмета іпотеки 585\~687доларів США станом на день укладення договору, та квартири [ADDRESS] , вартістю предмета іпотеки 40\~000 доларів США станом на день укладення договору. Крім того, 14.04.2008р. між ПАТ «СЕБ банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1312 на суму 250 000 доларів США, строком до 10.04.2015р. зі сплатою процентів за користуванням кредитом за плаваючою відсотковою ставкою. Цього ж дня були укладені договори поруки між ПАТ «СЕБ банк» та [PERSON] , між ПАТ «СЕБ банк» та [PERSON] , між ПАТ «СЕБ банк» та Приватним сільськогосподарським підприємством «Заготзерно». У забезпечення виконання зобов`язань цього кредитного договору був укладений договір іпотеки 14.04.2008р. між ПАТ «СЕБ банк», [PERSON] та [PERSON] , відповідно до умов якого останні передали в іпотеку з найвищим пріоритетом по частині нежитлових будівель, розташованих у будинку [ADDRESS] , вартість предмета іпотеки 400\~000 доларів США. Через невиконання [PERSON] його обов`язків за кредитними договорами, по справі 2-10231/11 заочним рішенням від 26.11.2023р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватного сільськогосподарського підприємства «Заготзерно» на користь публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (правонаступника ПАТ «СЕБ банк») суму заборгованості за кредитним договором № 1087 від 05.03.2008р. в розмірі 4 614\~038грн 92коп; стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватного сільськогосподарського підприємства «Заготзерно» на користь публічного акціонерного товариства «Фідобанк» суму заборгованості за кредитним договором № 1312 від 14.04.2008р. в розмірі 2 225\~716грн 79коп, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватного сільськогосподарського підприємства «Заготзерно» на користь публічного акціонерного товариства «Фідобанк» судові витрати у справі - 1700грн державного мита та 120грн витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи, а разом 1820грн. Рішення набрало законної сили, але не виконано дотепер. [INFO] [PERSON] помер. Між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 25 вересня 2020 р. № GL3N218881, згідно з умовами якого останнє набуло права вимоги до [PERSON] за кредитними договорами № 1087 від 05.03.2008р., № 1312 від 14.04.2008р. та усіма забезпечувальними договорами. Договорами \~№ 31/08-22/1ДВ\~від 31.08.2022р.,\~№ 27/09-22/1ДВ\~від 27.09.2022р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» відступило позивачу належне право вимоги до боржника та поручителя, включаючи право вимоги до правонаступників боржника, спадкоємців боржника та інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника за кредитними договорами та договором поруки, у повному обсязі та на умовах, які існують на дату відступлення права вимоги. Посилаючись на\~те,\~що заочне\~рішення від\~26.11.2023р.\~Жовтневого районного\~суду м.\~Дніпропетровська у\~справі \~2-10231/11\~не виконано\~дотепер,\~збільшуючи раніше\~заявлені позовні\~вимоги,\~остаточно просить\~суд солідарно\~стягнути з\~відповідачів згідно\~ст.\~625\~ЦК України\~за період\~з 30.09.2019\~по 01.02.2023р.р.\~3%\~річних в\~сумі 462\~668грн\~02коп,\~інфляційні втрати\~в сумі\~2\~136\~647грн\~91коп\~через невиконання\~грошового зобов`язання\~ солідарне\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором №\~1087\~від 05.03.2008р.;\~та за\~період з\~14.09.2019 по 01.02.2023р.р. 3% річних в сумі 226\~108грн 53коп, інфляційні втрати в сумі 1\~052\~726грн 49коп через невиконання грошового зобов`язання солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 1312 від 14.04.2008р. Представник відповідача [PERSON] адвокат Працевитий Г.О. подав відзив (т.1, а.с.212-227, т.3, а.с.174-190), який в судовому засіданні підтримав і позовні вимоги вважає такими, що задоволенню не підлягають. Посилається на те, що позивачу як новому кредитору не передавалося право вимоги інфляційних втрат та 3% річних, оскільки ТОВ «Спектрум Ессетс» уступило позивачу своє право вимоги за ціною нижчою, ніж придбало в Публічного акціонерного товариства «Фідобанк». Посилається також на те, що ухвалою від 15.09.2021р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ТОВ «Спектрум Ессетс» відмовлено у поновленні строку пред`явлення виконавчих листів по справі 2-10231/11 до виконання та видачі дублікатів виконавчих листів, відтак зобов`язання набуло характеру натурального, в примусовому порядку незахищеного, до якого положення ст. 625 ЦК України не застосовуються. Зазначає, що позивач мав би право стягнення з [PERSON] грошових сум згідно ст. 625 ЦК України, від дня винесення рішення 26.11.2012р. та до дня його смерті [INFO] , але позовними вимогами цей період не охоплюється і в будь-якому випадку є задавненими. Порука дійсно продовжує діяти і після ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості, але в межах сум заборгованості за договором, а не на додаткові нарахування за ч.2 ст. 625 ЦК України, які в обсяг відповідальності поручителів не входять. Крім цього, оскільки валютою зобов`язання є долари США, то інфляційні втрати не нараховуються. Також, на думку представника відповідача, укладені кредитні договори містять ознаки споживчих, відтак нарахування за ст. 625 ЦК України з 24.02.2022р. неможливі ще й на підставі п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Окрім викладеного, посилається на пропущений преклюзивний строк пред`явлення вимог кредитором спадкодавця (на той час ПАТ «Фідобанк»), встановлений ст. 1281-1282 ЦК України (в попередній редакції); та те, що [PERSON] як дружина боржника і особа, яка надавала згоду на передання спільного сумісного із спадкодавцем майна в іпотеку, не повинна погашати частину боргів спадкодавця, про що зазначає позивач, плутаючи поняття стягнення боргу з одного з подружжя та стягнення боргу зі спадкоємців померлого боржника; на те, що впродовж 5 років кредитор взагалі не вчиняв жодних дій по захисту своїх прав. Відповідач [PERSON] подав відзив (т.1, а.с.193-198), дублюючи частину доводів представника відповідача [PERSON] яким позов не визнав, в подальшому заявами просить розглянути справу без його участі. Відповідачі Приватне сільськогосподарське підприємство «Заготзерно» в судові засідання не з`явився жодного разу, відзиву не подав. [PERSON] до судового засідання не з`явилася неодноразово, відзиву не подала, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, про що в матеріалах справи маються як повернуті за закінченням терміну зберігання судові повістки в судові засідання на 19.01.2023р., 09.03.2023р., 21.07.2023р., так і поштові повідомлення про отримання судових повісток в судові засідання на 28.04.2023р., 18.05.2023р., 08.06.2023р., 19.10.2023р. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 05.03.2008р. між ПАТ «СЕБ банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1087, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 497 833 доларів США зі сплатою процентів за користуванням кредитом за плаваючою відсотковою ставкою, з кінцевим терміном повернення 05.03.2033р. (т.2, а.с.25-38). З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором 05.03.2008р. були укладені договори поруки між ПАТ «СЕБ банк» та [PERSON] (т.2, а.с.39), між ПАТ «СЕБ банк» та [PERSON] (а.с.40), між ПАТ «СЕБ банк» та Приватним сільськогосподарським підприємством «Заготзерно» (а.с.41). Також 05.03.2008р. з метою забезпечення зобов`язання між ПАТ «СЕБ банк» та [PERSON] були укладені договори іпотеки квартири [ADDRESS] , вартістю предмета іпотеки 585 687доларів США станом на день укладення договору, та квартири [ADDRESS] , вартістю предмета іпотеки 40 000 доларів США станом на день укладення договору (т.1, а.с.156-164). Крім того, 14.04.2008р. між ПАТ «СЕБ банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1312 на суму 250 000 доларів США, строком до 10.04.2015р. зі сплатою процентів за користуванням кредитом за плаваючою відсотковою ставкою (т.2, а.с.12-18). Цього ж дня були укладені договори поруки між ПАТ «СЕБ банк» та [PERSON] (т.1,а.с.18), між ПАТ «СЕБ банк» та [PERSON] (т.1, а.с.17), між ПАТ «СЕБ банк» та Приватним сільськогосподарським підприємством «Заготзерно» (т.1, а.с.19). У забезпечення виконання зобов`язань цього кредитного договору був укладений договір іпотеки 14.04.2008р. між ПАТ «СЕБ банк», [PERSON] та [PERSON] , відповідно до умов якого останні передали в іпотеку з найвищим пріоритетом по частині нежитлових будівель, розташованих у будинку [ADDRESS] , вартість предмета іпотеки 400 000 доларів США (т.1, а.с.170-174). Через невиконання [PERSON] його обов`язків за кредитними договорами, по справі 2-10231/11 заочним рішенням від 26.11.2023р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватного сільськогосподарського підприємства «Заготзерно» на користь публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (правонаступника ПАТ «СЕБ банк») суму заборгованості за кредитним договором № 1087 від 05.03.2008р. в розмірі 4 614 038грн 92коп; стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватного сільськогосподарського підприємства «Заготзерно» на користь публічного акціонерного товариства «Фідобанк» суму заборгованості за кредитним договором № 1312 від 14.04.2008р. в розмірі 2 225 716грн 79коп, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватного сільськогосподарського підприємства «Заготзерно» на користь публічного акціонерного товариства «Фідобанк» судові витрати у справі - 1700грн державного мита та 120грн витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи, а разом 1820грн. (т.1, а.с.20-24). Рішення набрало законної сили, але не виконано дотепер. [INFO] [PERSON] помер. Згідно матеріалів спадкової справи, заведеної після його смерті (т.1, а.с.67-185), 28.10.2014р. стягувач - публічне акціонерне товариства «Фідобанк» - пред`явило свої вимоги, тобто строк, визначений ст. 1281 ЦК України (в ред., яка діяла на час відкриття спадщини), дотриманий кредитором. Також, згідно матеріалів спадкової справи, дружина спадкодавця відповідач у цій справі, поручитель за кредитним договорами, [PERSON] , 24.11.2014р., у встановлений судом 6-місячний строк відмовилася від спадщини на користь [PERSON] , [INFO] (т.1, а.с.100) Також [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявами: 19.11.2016р. як дружина про видачу їй свідоцтва про право власності на спільно нажите в період шлюбу майно; 11.01.2018р. як представник дочки спадкодавця та її дочки [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (т.1, а.с.134, 136). Постановами державного нотаріуса Л.В. Кобрусєвої від 19.11.2016р. та від 11.01.2018р. було відмовлено у вчиненні цих нотаріальних дій, позаяк на все майно чоловіка [PERSON] і батька [PERSON] накладено арешт (т.1, а.с.135,137). Між Публічним\~акціонерним товариством\~«Фідобанк» та\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Спектрум Ессетс»\~укладено договір\~про відступлення\~(купівлі-продажу)\~прав вимоги\~від 25\~вересня 2020\~р.\~№ GL3N218881,\~згідно з\~умовами якого\~останнє набуло\~права вимоги\~до [PERSON] \~за кредитними\~договорами №\~1087\~від 05.03.2008р.,\~№ 1312\~від 14.04.2008р.\~та усіма\~забезпечувальними договорами\~(т.1,\~а.с.174-178,\~т.2,\~а.с.71-73). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2020р. у справі № 2-10231/11 (провадження 6/201/449/2020) за заявою ТОВ «Спектрум Ессетс» замінено сторону (стягувача) виконавчого провадження по цивільній справі № 2-10231/2011 за позовом публічного акціонерного товариства Фідобанк до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Приватного сільськогосподарського підприємства «Заготзерно», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, з Публічного акціонерного товариства Фідобанк на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс». Ухвалою від 15.09.2021р. Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська у задоволені заяви Товариству з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» про поновлення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі № 2-10231/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Приватного сільськогосподарського підприємства «Заготзерно», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Ухвала оскаржувалася,\~набрала законної\~сили. Договорами № 31/08-22/1ДВ від 31.08.2022р., № 27/09-22/1ДВ від 27.09.2022р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» відступило позивачу належне право вимоги до боржника та поручителя, включаючи право вимоги до правонаступників боржника, спадкоємців боржника та інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника за кредитними договорами та договором поруки, у повному обсязі та на умовах, які існують на дату відступлення права вимоги (т.1, а.с.32-34, т.2, а.с.52-55). Ухвалами від 23.11.2022р., 25.05.2023р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська замінено стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» у цивільній справі № 2-10231/2011 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідобанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Приватного сільськогосподарського підприємства «Заготзерно», [PERSON] про стягнення заборгованості, за кредитними договорами від 05.03.2008р. та 14.04.2008р. і відповідними договорами поруки. Посилаючись на тривале виконання заочного рішення у справі 2-10231/11 від 26.11.2023р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, позивач як новий кредитор просить суд солідарно стягнути з відповідачів згідно ст. 625 ЦК України за період з 30.09.2019 по 01.02.2023р.р. 3% річних в сумі 462 668грн 02коп, інфляційні втрати в сумі 2 136 647грн 91коп через невиконання грошового зобов`язання солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 1087 від 05.03.2008р.; та за період з 14.09.2019 по 01.02.2023р.р. 3% річних в сумі 226 108грн 53коп, інфляційні втрати в сумі 1 052 726грн 49коп через невиконання грошового зобов`язання солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 1312 від 14.04.2008р. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов`язання. Зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. (ч.ч.1,2 цієї статті) Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). У ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Верховний Суд у постанові від 26.01.2022р. по справі 637/590/16-ц зазначає, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів, зокрема договорів, інших правочинів тощо, в тому числі на предмет їх нікчемності. Верховний Суд у постанові від 03.11.2021р. у справі № 301/2368/14-ц також зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. Позивачем на підтвердження переходу права вимоги за кредитними договорами була подана копія договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 25.09.2020р. № GL3N218881, укладеного між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Спектрум Ессетс», згідно з умовами якого останнє набуло права вимоги до [PERSON] за кредитними договорами № 1087 від 05.03.2008р., № 1312 від 14.04.2008р. та усіма забезпечувальними договорами (т.1, а.с.174-178, т.2, а.с.71-73); копії договорів про відступлення прав вимоги № 31/08-22/1ДВ від 31.08.2022р. (т.1, а.с.32-33), № 27/09-22/1ДВ від 27.09.2022р. (т.2, а.с.52-53), укладених між ТОВ «Спектрум Ессетс»; реєстри договорів, прав вимоги за якими відступаються згідно додатку №1 (т.1, а.с.34зв, т.2, а.с.54), акти приймання-передачі документації (т.1, а.с.34, т.2, а.с.54зв), платіжне доручення від 27.09.2022р. № 118, від 31.08.2022р. № 98 (т.2, а.с.55, т.3, а.с.85). Згідно п.1 договорів № 31/08-22/1ДВ від 31.08.2022р., № 27/09-22/1ДВ від 27.09.2022р., первісний кредитор відступає новому кредитору належне йому право грошової вимоги до боржника та поручителя, визначених в додатку № 1 до договору (далі по тексту - «боржник»), включаючи право вимоги до правонаступників боржника, спадкоємців боржника або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржника за кредитним договором та договором поруки з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно додатку № 1 до договору (далі по тексту - «основні договори», «кредитний договір»). далі за текстом - право (-а) вимоги. При цьому новий кредитор набуватиме статус правонаступника первісного кредитора відповідно до чинного законодавства України, у судовому процесі/виконавчому проваджені, пов?язаних з правом вимоги. Права вимоги переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на дату відступлення права вимоги, без можливості зворотного відступлення (викупу). З дати відступлення права вимоги новий кредитор має право на власний розсуд без згоди первісного кредитора розпоряджатися правом вимоги - відступати, продавати, здійснювати наступне відступлення в порядку, встановленому чинним законодавством України. Але по справі встановлено, що боржник [PERSON] помер [INFO] . Велика Палата Верховного суду у справі 522/1528/15-ц (п.п.51,52) зазначила, що рішення суду про стягнення заборгованості, у тому числі з поручителя, не змінює змісту у відповідного правовідношення - характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати. Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору, ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення. Велика Палата Верховного суду у справі 570/3891/14 (п.9.10-916) зазначила, що спільну підставу для припинення поруки та застави (іпотеки) законодавець визначив у частині першій статті 523 ЦК України, відповідно до якої порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником. Заміна боржника може відбуватися з різних підстав, у тому числі й з незалежних від нього, зокрема у результаті його смерті. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора стягує заборгованість в межах вартості майна, одержаного у спадщину (стаття 1282 ЦК України). За змістом зазначеної норми у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який відповідає перед кредитором в межах вартості одержаного у спадок майна. Слід наголосити, що зобов`язання за договором поруки нерозривно пов`язані з особою боржника, тому у разі смерті цього боржника, кредитор, який хоче задовольнити свої вимоги, повинен отримати від поручителів померлого та/або іпотекодавців відповідну згоду забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем). У разі отримання такої згоди правовідносини поруки/іпотеки за своїм змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. У разі ж недосягнення згоди і неотримання кредитором згоди поручителя та/або іпотекодавця забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем), порука та/або іпотека визнаються припиненими. Відтак через смерть [PERSON] 25.05.2014р. порука за договорами поруки від 05.03.2008р. та 14.04.2008р. № 1312/1, № 1312/2, № 1312/3 припинилася. Тому слід відмовити у задоволенні позову до поручителів. Статтями 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права й обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (частина перша статті 1282 ЦК України). Отже, у разі смерті позичальника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в основному зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Наведений висновок повністю узгоджується із сталою судовою практикою, викладеною, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (провадження № 14-49цс19). Заочним рішенням по справі 2-10231/11 від 26.11.2023р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватного сільськогосподарського підприємства «Заготзерно» на користь публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (правонаступника ПАТ «СЕБ банк») суму заборгованості за кредитним договором № 1087 від 05.03.2008р. в розмірі 4 614 038грн 92коп; стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватного сільськогосподарського підприємства «Заготзерно» на користь публічного акціонерного товариства «Фідобанк» суму заборгованості за кредитним договором № 1312 від 14.04.2008р. в розмірі 2 225 716грн 79коп, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватного сільськогосподарського підприємства «Заготзерно» на користь публічного акціонерного товариства «Фідобанк» судові витрати у справі - 1700грн державного мита та 120грн витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи, а разом 1820грн. (т.1, а.с.20-24). Згідно матеріалів спадкової справи, єдиним спадкоємцем [PERSON] є його дочка відповідач [PERSON] , [INFO] , яка прийняла спадщину в силу положень ч.4 ст. 1268 ЦК України як малолітня особа, і на користь якої її матір, дружина [PERSON] , відповідач (і поручитель за договорами поруки від 05.03.2008р., 14.04.2008р.) [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини. Відтак відповідач [PERSON] зобов`язана задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (частина перша статті 1282 ЦК України). В постанові Верховного суду від 04.09.2019р. у справі №200/20405/16-ц зазначено, що задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватися в межах вартості отриманого ним у спадщину майна. До спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. В постановах Верховного суду від 22.01.2020р. у справі №306/2000/16-ц та від 04.02.2021р. у справі №587/381/15-ц зроблено правовий висновок про те, що при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Крім того, в постанові від 19.02.2020 року у справі №607/98/17 Верховний суд зробив висновок, що доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Відповідач [PERSON] таких заперечень не подала. Крім того, суд враховує, що виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договорами забезпечено, окрім поруки, й договорами іпотеки. Так, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 05.03.2008р. № 1087, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у сумі 497 833 доларів США, 05.03.2008р. були укладені договори іпотеки квартири [ADDRESS] ), вартістю предмета іпотеки 585 687доларів США станом на день укладення договору, та квартири [ADDRESS] , вартістю предмета іпотеки 40 000 доларів США станом на день укладення договору. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 1312, укладеним 14.04.2008р., відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у сумі 250 000 доларів США, укладений договір іпотеки 14.04.2008р. між ПАТ «СЕБ банк», [PERSON] та [PERSON] , відповідно до умов якого останні передали в іпотеку з найвищим пріоритетом по частині нежитлових будівель, розташованих у будинку [ADDRESS] , кожен, вартість предмета іпотеки 400 000 доларів США. Відтак сукупна вартість майна, переданого в іпотеку для забезпечення виконання умов цих договорів, становить 825\~687 долари США, а судовим рішенням стягнута заборгованість загальною сумою 6\~839\~755грн. Викладене дозволяє суду зробити висновок про достатність майна, отриманого у спадщину, для погашення боргів спадкодавця. Інші боргові\~зобов`язання [PERSON] \~(перед\~ПАТ «Марфін\~Банк» в\~сумі 2\~788\~130грн\~45коп\~в рахунок\~відшкодування заборгованості\~за кредитним\~договором № 00245/RD,\~а також\~1700грн\~судового збору,\~стягнуті рішенням\~15.11.2012р.\~П`ятихатського районного\~суду Дніпропетровської\~області по\~справі ЄУН\~434/1519/12 https://reyestr.court.gov.ua/Review/27500173) забезпечені іпотекою іншого нерухомого майна - домоволодіння [ADDRESS] , «Здоровья» садове товариства, цієї земельної ділянки, та земельної ділянки, загальною площею 0,132 га, кадастровий номер 1221455400-01-012-0170, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпропетровський район, смт. Кіровське, «Здоровье» садове товариство. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06.03.2019р. у справі № 757/44680/15-ц дійшла висновку, що системне тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України у їх взаємозв`язку дає підстави для висновку, що натуральним є зобов`язання, вимога в якому хоча і існує, проте не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Положення статті 625 ЦК України щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат як спеціальної міри відповідальності за порушення грошового зобов`язання може бути застосовано до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, отже кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на захист в судовому (примусовому) порядку вимоги про нарахування 3% річних та інфляційних втрат. Верховний суд\~у постанові\~від 28.09.2021р\~у справі\~№ 759/4755/19\~дійшов висновку\~про відсутність\~підстав вважати\~зобов`язання\~за кредитним\~договором натуральним\~зобов`язанням,\~оскільки рішенням\~суду вже\~стягнено заборгованість\~за кредитним\~договором,\~тобто вимога\~про стягнення\~заборгованості за\~кредитом вже\~захищена у\~судовому (примусовому)\~порядку,\~а пропуск\~строку для\~пред`явлення\~виконавчих листів\~у справі\~до виконання\~не має\~правового значення. У справі, що розглядається, суд доходить тотожного висновку про відсутність підстав вважати зобов`язання за кредитними договорами № 1087 від 05.03.2008р., № 1312 від 14.04.2008р. натуральним зобов`язанням, оскільки заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2012р. на користь ПАТ «Фідобанк» стягнута заборгованість за цими кредитними договорами (яка включила в себе прострочені нараховані проценти, пеню за несвоєчасну сплату кредиту та несвоєчасну сплату процентів і комісії; борг за простроченою частиною кредиту; залишок строкової заборгованості), тобто вимога ПАТ «Фідобанк» (набувачем якої зараз є позивач) про стягнення заборгованості за кредитом вже захищена у судовому (примусовому) порядку, У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019р. № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) зазначено, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання; наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Тотожні висновки містяться у Постанові Верховного Суду від 28.09.2021р. по справі № 759/4755/19. Стягувач ПАТ «Фідобанк», направивши претензію кредитора 28.10.2014р., строк пред`явлення таких вимог не пропустив, позаяк [PERSON] помер [INFO] . У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців. Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника. Право на захист є складовою будь-якого суб`єктивного права. Визнавши за особою певне цивільне право, законодавець тим самим визнає за кредитором право вимагати надання захисту, у тому числі й у судовому порядку. Отже, у спадкоємців у силу положень статті 1282 ЦК України із прийняттям спадщини виникає обов`язок задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за зобов`язаннями, які існували на час відкриття спадщини. За змістом частини другої статті 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, а тому таке зобов`язання спадкоємців може бути грошовим. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. У разі порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях із визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти. Кредитор, який, користуючись наданим йому процесуальним правом, визначив заборгованість за валютним кредитом у пред`явленому ним позові в національній валюті гривні, що була задоволена судом та стягнута з боржника в цій валюті, має право за ч. 2 ст. 625 ЦК України на нарахування 3 % річних та індексу інфляції на таку заборгованість боржника за весь час прострочення виконання ним грошового зобов`язання (Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 340/385/17, провадження № 14-495 цс 19, Верховний Суд у постанові від 08.12.2022р. у справі № 921/542/20). Велика Палата Верховного Суду зазначила, що правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення з про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов?язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04.06.2019р. у справі № 916/190/18. Згідно п.18 Прикінцевих та перехідних Положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У справі, що розглядається, заборгованість за кредитним договорами вже стягнута рішенням суду від 26.11.2012р., боржник помер [INFO] , тобто пізніше, і по справі заявлені вимоги про стягнення виплат згідно ст. 625 ЦК України до спадкоємця боржника, який не виконав свого грошового зобов`язання задовольнити вимоги кредитора за положеннями ст. 1282 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018р. у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016р.у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Як видно з матеріалів справи, відповідач [PERSON] як спадкоємець померлого боржника мала грошове зобов`язання перед позивачем сплатити стягнуту рішенням суду заборгованість, а з огляду на те, що вона його порушила, в позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення згідно з вимогами ст. 625 ЦК України. Тому прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання відбулося не за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), а через невиконання спадкоємцем положень ст. ст. 1282 ЦК України. Відтак наведені положення ЦК України до правовідносин, що склалися між сторонами, не застосовуються. Також Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10.04.2018р., 27.04.2018р. у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16.11.2018р. у справі № 918/117/18, від 30.01.2019р. у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13.02.2019р. у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов?язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов?язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували поданню такого позову. Позови подані 02.10.2022р. про стягнення за ст. 625 ЦК України за договором № 1087 від 05.03.2008р. (засобами поштового зв`язку т.2, а.с.74) та 14.09.2022р. за договором № 1312 від 14.04.2008р. (т.1, а.с.1). Але на день смерті боржника [PERSON] - [INFO] , його спадкоємиця дочка [PERSON] , [INFO] , була малолітньою, і повну цивільну дієздатність, згідно положень ст. 34 ЦК України, набула із досягненням 18-річного віку, а відтак самостійно, як спадкоємець, без погодження з будь-якими особами, виконати свій обов`язок задовольнити вимоги кредитора одним платежем, який складає понад 6 мільйонів гривень, до набуття нею повної цивільної дієздатності, не могла в силу закону. Доказів укладення нею шлюбу раніше, ніж 20.02.2022р., суду не подано. Тому позов слід задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, 1 031\~931грн 86коп як інфляційне збільшення та 3 % річних в сумі 161\~343грн 28коп за період з 21.04.2022 (набуття нею повноліття) по [INFO] , а всього 1\~193\~275грн 14коп. Понесені витрати по сплаті судового збору покласти на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивача 15\~542грн 27коп цих витрат (3 878 150, 95 (заявлена сума позову) х 50 512,48 (загальна сума сплаченого судового збору) / 1 193 275грн 14коп (задоволена сума позову). Стосовно витрат на правову допомогу, понесених позивачем та відповідачем [PERSON] . Позивачем понесено витрати на правову допомогу в сумі 100\~000грн. На підтвердження понесення цих витрат представником позивача подано договір про надання правової допомоги № 31/08-22 від 30.08.2022р., детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; акт від 19.09.2023р. приймання-передачі наданих професійних послуг, ордер, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Згідно детального опису робіт, адвокатом Більцан К.М. були надані наступні послуги: ознайомлення та системний аналіз первинної фінансово-господарської та бухгалтерської документації, а також договірної документації, кредитних справ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ПСП «Заготзерно», наданих клієнтом (1год), подання адвокатських запитів про отримання інформації та доказів по справі, збір та системний аналіз отриманої інформації та документів (0,5год); вивчення матеріалів цивільної справи N 2-10231/11, в т.ч. детальний аналіз заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2012 року у цивільній справі №2-10231/11 за позовом ПАТ «СЕБ банк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «Фідобанк») до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Приватного сільськогосподарського підприємства «Заготзерно», про стягнення заборгованості за кредитними договорами № l312 від 14.04.2008р. та №1087 від 05.03.2008р. та усіма зобов?язальними договорами (0,5год); вивчення судової практики у справах про солідарне стягнення 3 % річних, нарахованих у зв?язку з триваючим невиконанням рішення суду, правової позиції Верховного Суду України з розгляду подібних справ (0,5год); опрацювання нормативно-правових актів, що регулюють спірні відносини. Формування попередньої правової позиції (0,5год); консультування клієнта стосовно підстав та порядку можливості стягнення з відповідачів у судовому порядку 3 % річних, нарахованих у зв`язку з триваючим невиконанням заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2012р. у цивільній справі 2-10231/11 (0,5год); складання процесуальних документів: позовної заяви ТОВ «ФК «ЕНТРАЛ ФІНАНС» до [PERSON] . [PERSON] , приватного сільськогосподарського підприємства «Заготзерно» про стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат, нарахованих у зв?язку з невиконанням судового рішення про стягнення грошових коштів (цивільна справа № 201/6615/22) (7,5год); складання процесуальних документів: позовної заяви ТОВ «ФК «ЦЕНТРАЛ ФІНАНС» до [PERSON] , [PERSON] , приватного сільськогосподарського підприємства «Заготзерно» про стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат, нарахованих у зв?язку з невиконанням судового рішення про стягнення грошових коштів (цивільна справа 201/7480/22) (7,5 год); складання процесуальних документів: заяви про об?єднання в одне провадження цивільної справи № 201/6615/22 та № 201/7480/22; уточненої позовної заяви у справі N 201/6615/22 за позовом ТОВ «ФК «Централ Фінанс» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Приватного сільськогосподарського підприємства «Заготзерно» про солідарне стягнення - 3 (трьох) відсотків річних у розмірі 688 776,55 грн. за період з 30.09.2019 по 30.09.2022рр. та з 01.02.2022 по 01.02.2023р.р. та інфляційних витрат у розмірі 3\~189 374,44 грн. за період з 30.09.2019 по 30.09.2022р.р. та з 01.02.2022 по 01.02.2023р.р., нарахованих у зв?язку з триваючим невиконанням заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2012р. у цивільній справі № 2-10231/11 за позовом ТОВ «Фідобанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ПСП «Заготерно» про солідарне стягнення заборгованості за кредитними договорами №1087 від 05.03.2008р., №1312 від 14.04.2008р. та усіма забезпечувальними договорами у розмірі 6 839 755,71грн (8год); узгодження пакету складених/підготовлених процесуальних документів з клієнтом, формування пакету документів; роздрукування позовних заяв, заяви про об?єднання в одне провадження, уточненої позовної заяви (у справі № 201/6615/22 та № 201/7480/22) (1год), направлення/подання до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позовних заяв, заяви про об?єднання в одне провадження, уточненої позовної заяви (у справі №201/6615/22 та №201/7480/22) (1год); ознайомлення та детальний аналіз з відзивом [PERSON] на позовну заяву у справі № 201/6615/22 (0,5год); участь у судових засіданнях в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська у справі № 201/6615/22 та № 201/7480/22 (в т.ч. час на дорогу/поїздку до суду, очікування судового засідання (12год ), всього 40год., вартістю 2\~500грн за годину. Відповідачем [PERSON] понесено 18\~000грн витрат на правову допомогу. На підтвердження понесення цих витрат представником відповідача поданий ордер на надання правової допомоги та акти сплати наданих послуг адвокатом. Згідно поданих\~актів надання правової допомоги, відповідачу [PERSON] виставлені рахунки на оплату в наступних розмірах: рахунок від 24.10.2022 р. на суму 5 000грн (надана послуга: написання відзиву по справі №201/6615/22), дата сплати: 24.10.2022 р.; рахунок від 09.06.2023р на суму 1\~000грн (надана послуга: участь адвоката в судовому засіданні), дата сплати: 09.06.2023р; рахунок від 13.06.2023 р. на суму 5\~000грн (надана послуга: письмові пояснення), дата сплати: 13.06.2023р; рахунок від 22.06.2023р на суму 1 000грн (надана послуга: участь адвоката в судовому засіданні), дата сплати: 22.06.2023р; рахунок від 24.07.2023р. на суму 1000грн.(надана послуга: участь адвоката в судовому засіданні), дата сплати: 24.07.2023р; рахунок від 08.08.2023р. на суму 1 000грн (надана послуга: участь адвоката в судовому засіданні), дата сплати: 08.08.2023р; рахунок від 22.08.2023р. на суму 1 000грн (надана послуга: участь адвоката в судовому засіданні), дата сплати: 22.08.2023р; рахунок від 16.10.2023р на суму 3 000грн (надана послуга: пояснення по справі), дата сплати: 16.10.2023р, всього на 18 000грн. Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті). Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України). Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Реалізація принципу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідної до частин третьої-п`ятої, дев`ятої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Критерії, визначені частиною четвертою статті 137 ЦПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини другої статті 141 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних із розглядом справи. Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, визначені статтею 141 ЦПК України. Таке застосовування не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони. Така позиція випливає з правових висновків, які послідовно викладені постановах Великої Палати Верховного Суду з указаного процесуального питання, а також у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 01.08.2019р. у справі № 915/237/18, від 24.10.2019р. у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020р., у справі № 904/3583/19, від 18.03.2021р. у справі № 910/15621/19, у постанові від 28.06.2023р. у справі № 369/576/22 Касаційного цивільного суду тощо. Тому стосовно заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу представника позивача адвоката Більцан К.М. слід зазначити наступне. Ознайомлення та системний аналіз первинної фінансово-господарської та бухгалтерської документації, а також договірної документації, кредитних справ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ПСП «Заготзерно», наданих клієнтом, вивчення судової практики у справах про солідарне стягнення 3 % річних, нарахованих у зв?язку з триваючим невиконанням рішення суду, правової позиції Верховного Суду України з розгляду подібних справ; опрацювання нормативно-правових актів, що регулюють спірні відносини, формування попередньої правової позиції не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідно, здійснення вказаних видів роботи не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу, вивчення документів, нормативних актів, судової практики тощо є невід`ємною частиною роботи щодо складання позовної заяви, а тому охоплюються саме витратами, понесеними на складання позову. Також не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону № 5076-VI, узгодження пакету складених/підготовлених процесуальних документів з клієнтом, формування пакету документів, роздрукування позовних заяв, заяви про об?єднання в одне провадження, уточненої позовної заяви (у справі № 201/6615/22 та № 201/7480/22), направлення/подання до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позовних заяв, заяви про об?єднання в одне провадження, уточненої позовної заяви (у справі №201/6615/22 та №201/7480/22) Відповідно, здійснення вказаних видів роботи також не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу. Також суд враховує, що час на дорогу/поїздку до суду, та очікування судового засідання не передбачають використання адвокатом спеціальних знань або навичок, відтак вказаний час не може бути оплачений як час надання правничої допомоги. Час, безпосередньо проведений у судових засіданнях (згідно протоколів судових засідань), становить менше вказаних в акті 12 годин, а подання уточненої позовної заяви обумовлено збільшенням суми позовних вимог через плин часу. Відтак, встановивши, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, оцінивши характер правової допомоги у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справи, з урахуванням заперечень відповідача, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню до 18 000грн. Стосовно заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу представника відповідача [PERSON] - адвоката Працевитого Г.О. Більцан К.М. слід зазначити, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із: складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони. При цьому судом врахована складність справи та її обставини, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Відтак відповідно до вимог цивільного процесуального закону та виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), суд дійшов висновку про задоволення вимог відповідачки [PERSON] про стягнення цих судових витрат, оскільки у задоволенні позову до неї відмовлено.

Outcome: partial