Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрміськбуд Холдінг» про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва та просить визнати за позивачем майнове право (в тому числі право на отримання в натурі та оформлення у власність після завершення будівництва) на квартиру [ADDRESS] , яка буде визначена згідно з вимірами суб`єктів господарювання, що здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, перед прийняттям в експлуатацію будинку по [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає про те, що між [PERSON] та ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» було укладено Попередній договір від 29.07.2017р., посвідчений приватним нотаріусом Ляхар О.М., зареєстрований у реєстрі за №1510. Відповідно до умов Договору ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» зобов`язалось укласти договір купівлі-продажу (Основний договір) квартири [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язалася прийняти та належним чином оплатити її вартість. 27.05.2019 р. між ТОВ «Укрміськбуд Холдинг», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким сторона 1 (ТОВ «Укрміськбуд Холдинг») підтверджує свою згоду на передачу прав та обов`язків від сторони 2 ( [PERSON] ) до сторони 3 ( [PERSON] ), щодо придбання в майбутньому на умовах, визначених Попереднім договором, квартири [ADDRESS] , та підтверджує, що сторона 2 в повному обсязі виконала свої зобов`язання перед стороною 1 згідно договору забезпечення виконання зобов`язань № OM/3C-K1813, укладеному 29 липня 2017 р. між стороною 1 та стороною 2, на підтвердження зобов`язань, що виникли у сторін згідно з попереднім договором. [PERSON] здійснено належно та в повному обсязі оплату, всього сума за договором складає 430 560 грн. Проте, як зазначає позивач, пропозиції щодо укладання основного договору від ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» станом на момент складання даної позовної заяви не надійшло. Позивач зазначає, що оскільки квартира є оплаченою, об`єкт після завершення будівництва стає окремим майно, то до завершення будівництва об`єкту нерухомого майна, в якому знаходиться квартира, та прийняття його до експлуатації позивачу належить не право власності на квартиру, а майнові права на неї. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 17.03.2023р. відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] , постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не надав. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. Ухвалою суду від 31.07.2023р. закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. Від представника позивача надійшла заява про розгляд даної справи без її участі та участі позивача. У заяві адвокат вказала про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрміськбуд Холдінг» було укладено попередній договір від 29.07.2017 р., посвідчений приватним нотаріусом Ляхар О.М., зареєстрований в реєстрі за №1510. Відповідно до умов договору ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» зобов`язалось укласти договір купівлі-продажу (Основний договір) квартири [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язалася прийняти та належним чином оплатити її вартість. Відповідно до п.1.4. Сторони зобов`язуються укласти Основний договір протягом II (другого) кварталу 2018 року, з урахуванням вимог п. 5.2. Попереднього договору, але в будь-якому разі не раніше отримання Стороною - 1 правовстановлюючих документів на Об`єкт та надання Державною реєстраційною службою України та/або відповідними державними органами документів, що є необхідними для належного укладення та нотаріального посвідчення Основного договору. Сторони встановили, що Основний договір укладається протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання Стороною - 2 відповідного повідомлення від Сторони - 1, яке надсилається поштою рекомендованим листом або іншим способом, який Сторони оберуть за взаємним погодженням. Отже, наведені положення попереднього договору купівлі-продажу квартири можливо розтлумачити таким чином, що ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» зобов`язується укласти договір купівлі-продажу квартири в певному будинку та за певними характеристиками у строк протягом другого кварталу 2018 року, однак укладення цього основного договору може відбутися лише після отримання необхідних документів та реєстрації у відповідних органах, при цьому необхідно звернути увагу, що граничний строк виконання зобов`язання з укладення основного договору між сторонами визначено точно, а саме другий квартал 2018 року. Відповідно до п. 1.2. Попереднього договору Сторони встановили, щодо укладання та нотаріального посвідчення Основного договору, яке встановлене п. 1.1 розділу 1 Попереднього договору, повинне бути забезпечене. Вид та порядок забезпечення виконання вказаного зобов`язання Сторони визначають в окремому Договорі про забезпечення виконання зобов`язань. Зазначений Договір про забезпечення виконання зобов`язань Сторони укладають у простій письмовій формі та підписують одночасно з укладанням та нотаріальним посвідченням цього Попереднього договору. Відповідно до пункту 1.1. Договору про забезпечення виконання зобов`язань від 29.07.2017р. №ОМ/ЗС-К1813 для підтвердження зобов`язань, що виникли у Сторін згідно з Попереднім договором, укладеним 29.07.2017р., між ТОВ «Укрміськбуд Холдінг» та [PERSON] , посвідченим Ляхар О.М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованим у реєстрі №1510, щодо укладення та нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу квартири, та забезпечення виконання таких зобов`язань, Сторона-2 сплачує Стороні-1 суму грошових коштів, розмір, порядок та умови сплати якої встановлюються Розділом 2 Договору. Вказана сума грошових коштів, після її належної сплати Стороною-2 за договором зараховується Стороною-1 до платежів за Основним договором. Відповідно до п. 1.2. Договору про забезпечення виконання зобов`язань від 29.07.2017р., характеристики об`єкту: квартира (будівельний) [NUMBER], однокімнатна, орієнтовна загальна площа кв.м. 34,14, поверх 18, секція 3 за адресою: [ADDRESS] . Загальна вартість майнових прав складає 430 560,00 грн. 27.05.2019р. між ТОВ «Укрміськбуд Холдинг», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким Сторона-1 (ТОВ «Укрміськбуд Холдинг») підтверджує свою згоду на передачу прав та обов`язків від Сторони-2 ( [PERSON] ) до Сторони-3 ( [PERSON] ) щодо придбання в майбутньому на умовах, визначених Попереднім договором, квартири [ADDRESS] , та підтверджує, що Сторона-2 в повному обсязі виконала свої зобов`язання перед Стороною-1 згідно Договору забезпечення виконання зобов`язань № OM/3C-K1813, укладеному 29 липня 2017р. між Стороною-1 та Стороною-2 на підтвердження зобов`язань, що виникли у Сторін згідно з Попереднім договором. За Актом звіряння, виданого [PERSON] , сплачена сума становить 400 560,00 грн. Згідно Угоди від 27.05.2019р. про відступлення права вимоги за Договором про забезпечення виконання зобов`язань №ОМ/ЗС-К1813 від 29.07.2017р., зокрема, п. 2.2. з моменту підписання цієї Угоди всі права та обов`язки за згаданим вище договором, а також сплачені Стороною-2 Стороні-1 кошти вважаються відступленими Стороні-3, як оплата по Основному Договору, який був укладений у забезпечення виконання зобов`язань за Попереднім договором купівлі-продажу квартири, посвідчений 29.07.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М., зареєстрований у реєстрі за №1510, щодо квартири. Згідно Додаткової угоди №1 від 27.05.2019р. до Договору про забезпечення виконання зобов`язань № OM/3C-K1813 від 29.07.2017 р., зокрема, п. 1. Сторони дійшли спільної згоди змінити п. 1.2. статті 1 Договору, виклавши їх в наступній редакції: «1.2. Характеристика Об`єкту: Об`єкт - квартира [NUMBER] ; кількість кімнат - 1; загальна площа - 34,30; поверх - 18; секція - 1/3; адреса: [ADDRESS] ». П. 2. Сторони дійшли спільної згоди змінити п. 2.2. та п. 2.3. статті 2 Договору, виклавши їх у наступній редакції: «2.2. Розмір грошових коштів, які сплачуються відповідно до умов Договору, як забезпечення виконання зобов`язання згідно пункту 21.1. розділу 1 Договору, становить: - 443 100,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 73 850,00 грн., як оплата за 34.30 кв.м. 2.3. Платежі по Договору здійснюються наступним чином: перший платіж у розмірі 430 560,00грн., у тому числі ПДВ 20% - 71 760,00 грн., Сторона-2 зобов`язана сплатити Стороні-1 до 30.03.2018р. включно. Другий платіж у розмірі 12 540,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 2 090,00 грн., Сторона-2 зобов`язана сплатити Стороні-1 до 27.05.2019р. включно». П. 3. Сторони дійшли спільної згоди змінити п. 3.2.2. статті 3 Договору, виклавши їх з наступній редакції: «3.2.3. В момент укладення Основного договору до його нотаріального посвідчення за умови належного і повного виконання Стороною-2 своїх зобов`язань, зазначених у пунктах 2.2., 2.3. розділу 2 Договору, зарахувати оплачені Стороною-2 грошові кошти як оплату 34,30 кв.м. Об`єкта». Представник позивача за текстом позову посилається на те, що граничний строк виконання зобов`язань за попереднім договором купівлі-продажу квартири від 29.07.2017 р. визначений сторонами до другого кварталу 2019 року, при цьому матеріали справи не містять будь-якого доказу про те, що визначений сторонами строк був продовжений до другого кварталу 2019 року, а тому суд критично відноситься до даної обставини. У той же час за приписами ч. 3. ст. 635 ЦК України визначено, що зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Наведене свідчить, що у випадку, якщо протягом встановленого попереднім договором строку (у термін) основний договір не укладений, і спір не переданий на вирішення його судом, або жодна сторона не направила іншій стороні пропозицію щодо його укладення, зобов`язання, встановлені попереднім договором, припиняються. Оскільки матеріали справи не містять відомостей про звернення [PERSON] до відповідача із вимогою про укладення основного договору у строки (у термін), встановлені попереднім договором, тобто не пізніше ніж другий квартал 2018 року, і основний договір не був укладений, то зобов`язання, які були встановлені попереднім договором, припинилися, виходячи з норми ч. 3 ст. 635 Цивільного кодексу України. Отже, якщо зобов`язання вже припинене в силу закону, то фактично воно не існує і не може бути передане чи відступлене, оскільки воно втратило свою юридичну силу. Договір відступлення права вимоги передбачає передачу права вимоги від одного суб`єкта до іншого, проте якщо зобов`язання вже припинене, його неможливо передати, оскільки воно фактично не існує. Таким чином, якщо зобов`язання вже припинене за законом чи договором, передача чи відступлення права вимоги стає неможливим, а тому немає достатніх правових підстав вважати, що [PERSON] , тобто позивач, набула статусу кредитора в Поредньому договорі купівлі-продажу квартири, укладеному між ТОВ «Укрміськбуд Холдінг» та [PERSON] 29.07.2017р., оскільки на момент укладання договору про відступлення права вимоги від 27.05.2019 р. вже не існувало об`єкта правовідносин, який міг би бути переданий чи відступлений. Також, суд хоче звернути увагу на те, що предметом Попереднього договору купівлі продажу квартири є зобов`язання про укладення основного договору купівлі продажу квартиру, тобто вчинити певну юридичну дію, а отже будь-яке майнове право за цим Попереднім договором не набувається, що свідчить про те, що між сторонами відсутній предмет спору з приводу невизнання майнових прав. Оскільки в момент укладення Попереднього договору між сторонами прямо чи опосередковано не вирішувалось питання набуття майнових прав, суд вважає, що між сторонами відсутній спір щодо майнових прав на квартиру, оскільки саме майнове право на квартиру Попереднім договором купівлі продажу (з урахуванням договору про забезпечення виконання зобов`язань № ПМ/3С-К1813) квартири не визначалось. За наявності даних обставин, між [PERSON] та ТОВ «Укрміськбуд Холдінг» спір виникає через умови, пов`язані з укладенням/неукладенням основного договору, а не безпосередньо через правові відносини належності майнових прав на квартиру, на які посилається позивач. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тому за наявності обставин встановлених вище, за відсутності обґрунтованих, законних чи достатніх підстав для звернення до суду із указаним позовом суд вважає, що в його задоволенні слід відмовити. Витрати позивача у зв`язку із відмовою в задоволенні позову слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed