Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

28.08.2023 року ТОВ «ФК «Ріальто» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №210228-34640-3 від 28.02.2021 року станом на 22.08.2023 року в сумі 23188,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 28.02.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та [PERSON] було укладено договір № 210228-34640-3, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит в сумі 4000,00 грн. строком на 30 днів шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «Приватбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Укладений кредитний договір не відноситься до споживчого кредитування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Кредитні кошти були відправлені відповідачу 28.02.2021 року на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «Приватбанк», що підтверджується чеком. 17.06.2021 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено договір відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-З від 17.06.2021 року, відповідно до якого право вимоги за договором N210228-34640-3 від 28.02.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто». У зв`язку з порушеннями зобов`язань відповідачкою заборгованість за договором № 210228-34640-3 від 28.02.2021 року станом на 22.08.2023 року становить 23188,00 грн., яка складається з: 4000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 2388,00 грн. - заборгованість за процентами за ставкою 1.99% за кожний день користування кредитом за період з 28.02.2021 року по 30.03.2021 року (включно), 16800,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 31.03.2021 року по 28.07.2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Ухвалою суду від 26.09.2023 року відкрито провадження у справі та витребувано в АТ КБ «Приватбанк» інформацію: чи було емітовано на ім'я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну картку № [NUMBER] ; про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 28.02.2021 року по 05.03.2021 року; чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 28.02.2021 року по 05.03.2021 року з відображенням часу зарахування коштів. 17.10.2023 року на виконання ухвали суду АТ КБ «Приватбанк» надало відповідь на запит суду та виписку по рахунку [PERSON] . Представник позивача Руденко К.В. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 28.02.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та [PERSON] укладено договір № 210228-34640-3, відповідно до якого товариство зобов`язалося надати відповідачці грошові кошти в сумі 4000,00 грн., а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в 1,99% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка 726,35%) користування кредитом у межах строку визначеного в п.1.3 договору. Відповідно до п.1.3 договору строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів. Згідно п.1.6 договору товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить позичальникові. П.3.3. договору передбачено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3 договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою - 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1277,50%) кредитом понад строк зазначений у пункті 1.3 договору. Кредитний договір було підписано [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Згідно повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» на [PERSON] РОНКПП [NUMBER] емітовано картку № [NUMBER] . Згідно виписки АТ КБ «ПриватБанк» за період з 28.02.2021 року по 05.03.2021 року по карті [NUMBER] 28.02.2021 року на вказану карту зараховано переказ в сумі 4000,00 грн. Згідно копії чеку ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація» здійснило перерахування коштів в сумі 4000 грн. на карту [NUMBER] . Згідно договору про відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 року, укладеного між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто», позивач отримав право грошової вимоги, в тому числі за договором №210228-34640-3, боржником за яким є [PERSON] . Згідно розрахунку позивача заборгованості [PERSON] по договору №210228-34640-3 від 28.02.2021 року становить 23188,00 грн., яка складається з: 4000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 2388,00 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим процентам, 16800,00 грн. - заборгованість по несплаченим процентам за неправомірне користування грошовими коштами. За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно ст.12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст..1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на його користь кредитної заборгованості підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2684,00 грн. Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом для справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно положень ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справи публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача - адвокатом Руденко К.В. надано копію договору про надання правової допомоги № 02/06/2022 від 02.06.2022 року, копію акту приймання-передачі наданих послуг № 63/1 від 29.03.2023 року до договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року, копію платіжного доручення № 381 від 12.04.2023 року на суму 90 000 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18 визначено, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи те, чи були вони фактично здійснені, а також їх необхідність. При цьому суд, визначаючи суму відшкодування, має послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Враховуючи, що адвокатом Руденком К.В. було складено 10 однотипних позовних заяв про стягнення кредитної заборгованості, клопотань про витребування доказів та адвокатських запитів, серед яких позовна заява у даній справі не є першою, що підтверджується копією акту приймання-передачі послуг та свідчить про те, що складання такої заяви не потребувало значних зусиль та витрачання часу адвоката, суд вважає, що зазначені позивачем витрати на правову допомогу в сумі 9000 грн. є завищеними. Суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн., які є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат.

Outcome: approved