Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до ОК «ЖБК «Новий Едем» в якому з урахуванням поданих уточнень до позовних вимог просила зобов`язати відповідача звільнити її з посади головного бухгалтера за сумісництвом згідно п.3 ст.38 КЗпП України з дня набрання рішенням законної сили, провести нарахування та виплату заробітної плати з 18.02.2022 року по день її звільнення. провести нарахування та виплату сум компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки за весь період трудових відносин відповідно до ст.116 КЗпП України. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно наказу №16/4 від 29.08.2016 року вона була прийнята на роботу в ОК «ЖБК «Перлина Мікрорайону» на посаду головного бухгалтера за сумісництвом та приступила до роботи 30.08.2016 року. Згідно наказу №19/2 від 15.04.2019 року їй була надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Оскільки її відпустка по догляду за дитиною до трьох років закінчувалася 18.02.2022 року і також враховуючи те, що вона не бажала продовжувати вказані трудові відносини, з метою підготовки документів про звільнення, вона звернулася до голови правління ЖБК Погребняка О.В., який повідомив, що вже не є головою правління, і що правління в ЖБК змінилося. Згідно відкритої інформації із Міністерства юстиції вона дізналася, що ОК «ЖБК «Перлина Мікрорайону» змінило свою назву на ОК «ЖБК «Новий Едем» і що Головою правління вказаного ЖБК є [PERSON] . Всі її спроби зв`язатися із Правлінням ЖБК виявилися марними. 02.02.2022 року вона написала заяву про звільнення з роботи за власним бажанням та відправила її засобами поштового зв`язку цінним листом з описом вкладення на юридичну адресу ОК «ЖБК «Новий Едем». Вказаний лист повернувся 19.02.2022 року за закінченням терміну зберігання, як такий що не отриманий. На її звернення із скаргами до Управління Держпраці у Хмельницькій області вона отримувала неодноразові відповіді про неможливість здійснення позапланового контролю вказаного підприємства із введенням у державі воєнного стану та відсутністю механізму здійснення такого контролю. Зазначила, що такі дії та неможливість її звільнення з роботи порушують її права. У поданому відзиві на позов ОК «ЖБК «Новий Едем» позовні вимоги не визнав, та просив відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що [PERSON] офіційно не зверталася до ОК «ЖБК «Новий Едем» із заявами про звільнення за власним бажанням та виплату компенсації за невикористану відпустку та відповідних заяв до кооперативу не надходило. Представлені позивачем докази про відправлення відповідного повідомлення (заяви) є неналежним доказом, оскільки номер поштового відправлення у долученому до позову опису вкладення до цінного листа відсутній, та позивачем не представлено накладну поштового відправлення і фіскальний чек, які б у сукупності та при наявності одного спільного номера поштового відправлення могли б підтверджувати факт надіслання позивачем відповідних документів, які зазначені в описі. Крім того із накладної поштового відправлення вбачається, що у ньому зазначено не юридичну особу ОК «ЖБК «Новий Едем», а фізичну особу [PERSON] і вказаний неактуальний номер ([NUMBER]), що об`єктивно перешкоджало кооперативу дізнатися про надходження на поштове відділення відповідного листа. Таким чином позивачка у належний спосіб не повідомила роботодавця про її намір розірвати трудові відносини та не переконалася про обізнаність ОК «ЖБК «Новий Едем» про таку її ініціативу. Фактично позивач розірвала зв`язок та не повідомляла роботодавця будь-які відомості щодо її відсутності на роботі, у зв`язку із чим кооперативом складалися акти про її відсутність на робочому місці. Щодо вимог про виплату заробітної плати зазначив, що оскільки з 18.02.2022 року [PERSON] не працювала та жодної роботи не виконувала, підстав для виплати їй заробітної плати з 18.02.2022 року відсутні. Також вважав і безпідставними вимоги позивача про виплату компенсації за невикористану відпустку, оскільки відповідної заяви роботодавець не отримував, а трудовий договір з останньої не розірвано. Заперечень на відзив від позивача на адресу суду не надходило. В судове засідання позивач не з`явилася. Подала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Подав на адресу суду заяву. в якій просив справу розглянути за його відсутності. Фактичні обставини справи встановлені судом. Наказом Голови правління ОК «ЖБК «Перлина Мікрорайону» №16/4 від 29.08.2016 року [PERSON] була прийнята на посаду головного бухгалтера за сумісництвом з окладом згідно штатного розпису з 30.08.2016 року. Наказом Голови правління ОК «ЖБК «Перлина Мікрорайону» №19/2 від 15.04.2019 року головному бухгалтеру [PERSON] була надана відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.04.2019 року по 18.02.2022 рік. 02.03.2020 року за результатами проведених Загальних зборів членів обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Перлина мікрорайону» було вирішено змінити назву кооперативу на ОК «ЖБК «Новий Едем». 02.02.2022 року [PERSON] склала заяву на ім`я Голови правління ОК «ЖБК «Новий Едем» [PERSON] в якій просила звільнити її з роботи за власним бажанням з 18.02.2022 року. Також просила перерахувати компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки (відпустка на дітей) за період роботи з 29.08.2016 року по 18.02.2022 рік за зазначеними у заяві реквізитами банківського рахунку в АТ КБ «ПриватБанк». Копію наказу про звільнення просила направити на адресу: [ADDRESS] . Вказану заяву та вимогу про розрахунок [PERSON] надіслала поштовим засобом зв`язку на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження направлення цієї поштової кореспонденції позивач надав квитанцію поштового відділення №2901001047528 та опис вкладення у цінний лист, у якому зазначено вміст листа: заява про звільнення від 02.02.2022 р., банківські реквізити до картки, копія Наказу №19/2 від 15.04.2019 р.. На квитанції поштового відділення № 2901001047528 та описі вкладення цінного листа мітиться відбиток штампу Відділення поштового зв`язку №10 м. Хмельницький 02.02.22. Листом № 789/22 від 17.03.2022 року за підписом начальника Управління Держпраці у Хмельницькій області у відповідь на звернення [PERSON] від 21.02.2022 року останній було повідомлено про неможливість у зв`язку із введенням в державі воєнного стану проведення заходу контрою в ОК «ЖБК «Новий Едем». 21.02.2022 року начальником комерційного відділу ОК «ЖБК «Новий Едем» Полюляк О.І. на ім`я директора кооперативу була складена доповідна записка про те, що 21.02.2022 року головний бухгалтер [PERSON] не з`являється на роботі, з метою з`ясування причин відсутності на її номер мобільного телефону неодноразово телефонували, проте ніхто не відповів. Згідно акту №3/1 від 23.02.2022 року зазначено, що при відвідуванні місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] вхідні двері ніхто не відчинив. Згідно складених за підписом директора та начальника комерційного відділу ОК «ЖБК «Новий Едем» актів №1 від 21.02.2022 року, № 2 від 22.02.2022 року, № 3 від 23.02.2022 року, №4 від 24.02.2022 року, № 5 від 25.02.2022 року, №6 від 04.03.2022 року, № 7 від 11.03.2022 року, № 8 від 18.03.2022 року, №9 від 25.03.2022 року, №10 від 01.04.2022 року, № 11 від 29.04.2022 року, № 12 від 31.05.2022 року, № 13 від 30.06.2022 року, № 14 від 29.07.2022 року, № 15 від 31.08.2022 року, № 16 від 31.09.2022 року, № 17 від 31.10.2022 року, № 18 від 30.11.2022 року, №19 від 30.12.2022 року, № 20 від 31.1.2023 року, № 21 від 02.02.2023 року, № 22 від 31.03.2023 року, № 23 від 28.04.2023 року, № 24 від 31.05.2023 року, № 25 від 30.06.2023 року зазначено, що [PERSON] в період з 21.02.2022 року по 30.06.2023 рік була відсутня на робочому місці. Згідно представлених табелів обліку робочого часу в ОК «ЖБК «Новий Едем» за період з лютого 2022 року по лютий 2023 рік починаючи з 19 лютого 2022 року у [PERSON] відмічено як прогул. Застосовані норми права та мотиви з яких виходив суд. У цій справі між сторонами існує спір щодо невиконання обов`язку роботодавця звільнити співробітника згідно направленої нею роботодавцю поштовим засобом зв`язку заяви про звільнення за власним бажанням, а також проведення повного розрахунку у зв`язку із таким звільненням. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до частини першої статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Розірвання трудового договору за статтею 38 КЗпП України є різновидом припинення трудових відносин в односторонньому порядку. Правове значення для припинення трудового договору має письмово викладена ініціатива працівника з наміром припинити трудові відносини, що доведена до відома роботодавця в установленому законом порядку. Для припинення трудового договору за цією підставою не має значення, чи була погоджена ця ініціатива з роботодавцем та чи згідний він з такою вимогою робітника. Для працівника виявлення цієї ініціативи створює лише один обов`язок - продовжувати виконання усіх умов трудового договору протягом двох тижнів від дня подання роботодавцю такої заяви. Трудові відносини припиняються незалежно від того, чи видано роботодавцем наказ про звільнення працівника, чи не вчинено такої дії. Відсутність такого наказу не зобов`язує працівника надалі виконувати покладені на нього трудові обов`язки та не продовжує дії трудового договору. Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі № 545/2544/13 (провадження № 61-678св17), від 04 травня 2022 року у справі № 761/16900/21 (провадження № 61-12562св21). За змістом статті 38 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи працівника і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до розірвання цього договору і які працівник визначає самостійно. Проте така ініціатива з наміром припинити трудові відносини в односторонньому порядку має бути доведена до відома роботодавця. Своє бажання щодо звільнення за статтею 38 КЗпП України працівник оформлює у письмовій довільній формі. Спосіб подання заяви на звільнення законодавством не обмежується. Отже, заяву можна надати особисто роботодавцю, надіслати поштою чи телеграмою. Відмова у звільненні є порушенням законодавства про працю, проте факт небажання роботодавця звільняти працівника треба підтвердити. Отже, у разі подання заяви про звільнення за власним бажанням працівникові потрібно надати документи, що підтверджують факт подання такої заяви та отримання її роботодавцем. Надіслання поштовим засобом зв`язку на адресу роботодавця заяви про звільнення за власним бажанням, хоча і є можливим варіантом сповіщення роботодавця про свої наміри працівником, проте без встановлення факту отримання ним такої заяви не свідчить про припинення між сторонами трудових відносин з дня надіслання такої заявив обумовлений у ній строк. Аналогічних за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 187/1469/18 (провадження № 61-363св20), від 27 липня 2021 року у справі № 552/3400/19 (провадження № 61-6056св20). У цій справі спірним питанням є доведення працівником у встановленому законом порядку роботодавцю про намір припинити трудові відносини за його ініціативою. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок сторін доведення тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, передбачено також статтею 81 ЦПК України. У свою чергу, суд зберігає об`єктивність і неупередженість. На суд також, серед іншого, покладено обов`язок встановити, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; існування інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (стаття 12 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Представлені матеріли справи не свідчать про факт отримання відповідачем заяви позивача від 02.02.2022 року про звільнення за власним бажанням. Відповідне поштове відправлення не було вручено адресату, та повернуто відправнику. Факт невручення її заяви про звільнення позивачу достеменно був відомий, оскільки остання посилалася на цей факт у своєму позові. Вказане не позбавляло позивача повторно його направити поштовим засобом зв`язку або особисто надати роботодавцю з метою належного оформлення свого звільнення за власним бажанням. Крім того, відповідачем здійснювалися заходи щодо розшуку позивача та з`ясування причин її невиходу на роботу, про що свідчать акти про відвідування її місця проживання та намагання зв`язатися телефонним зв`язком, проте такі намагання виявилися безрезультатними. При цьому суд звертає свою увагу і на те, що даний позов був поданий позивачем фактично через рік після направлення відповідної заяви та повернення її на адресу позивача. За таких обставин у задоволенні вимог позову про зобов`язання відповідача здійснити звільнення є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Щодо вимог позову про нарахування та виплату позивачу заробітної плати за період з 18.02.2022 року. Відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Оскільки позивач в ОК «ЖБК «Новий Едем» з 18.02.2022 року не виконував будь-якої роботи, що підтверджено відповідними табелями обліку робочого часу та фактично відповідає викладеним позивачем обставинам у позові, підстав для задоволення таких вимог та стягнення з відповідача заробітної плати на користь позивачки не має, у зв`язку із чим у задоволенні таких вимог слід відмовити. Щодо вимог позову про стягнення з відповідача компенсації за невикористані відпустки. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про відпустки" право на відпустки забезпечується: гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону. На підставі статті 24 Закону України "Про відпустки", у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. У разі звільнення керівних, педагогічних, наукових, науково-педагогічних працівників, спеціалістів навчальних закладів, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічних відпусток з розрахунку повної їх тривалості. Оскільки позивач не звільнена та фактично продовжує перебувати з відповідачем у трудових відносинах, заяви про надання грошової компенсації за невикористані відпустки у встановленому законом порядку до відповідача не подавала, підстав для задоволення таких вимог відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed