Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Представник позивачки адвокат Бобер Д.О., який діє на підставі ордеру серії СА №1057631 від 15.06.2023р., звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з ДП «ЧАРЗ-АВТО» на користь позивачки в якості відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суму коштів в розмірі 74\~768,19 грн. на відшкодування матеріальних збитків та 58\~026,62 грн. на відшкодування величини втрати товарної вартості пошкодженого транспортного засобу. Також в позові заявлено вимогу про стягнення судових витрат на загальну суму 19827,96 грн. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що з вини [PERSON] сталася ДТП, в якій було пошкоджено автомобіль позивачки. Відповідно до висновку експерта від 06.03.2023р. вартість матеріального збитку, заподіяного позивачці внаслідок пошкодження належного їй транспортного засобу, складає 234\~768,19грн, а величина втрати товарної вартості пошкодженого автомобілю складає 58\~026,62 грн. [PERSON] працював водієм в ДП «ЧАРЗ-АВТО» і на момент ДТП керував автобусом на виконання своїх трудових обов`язків, а відтак відповідальність за завдані в ДТП збитки має нести роботодавець винуватця ДТП, тобто відповідач. За полісом цивільно-правової відповідальності власника автобуса ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складає 160\~000 грн. Тож позивачка вимагає стягнути з відповідача різницю між розміром матеріального збитку завданого їй внаслідок пошкодження у ДТП її транспортного засобу, та лімітом страхового відшкодування, яка складає 74\~768,19грн та величину втрати товарної вартості пошкодженого автомобілю в розмірі 58\~026,62 грн. Від відповідача на адресу суду не надходило письмового відзиву. 27.06.2023р. судом відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. За клопотанням представника позивача 25.07.2023р. судом постановлено ухвалу про витребування у відповідача належним чином завірених копій наступних документів: що підтверджують використання автобусу «ATAMAN А-092G6» д.н.з. [NUMBER] в господарській діяльності ДП «ЧАРЗ-АВТО»; щодо маршруту руху автобусу «ATAMAN А-092G6» д.н.з. [NUMBER] 06.02.2023 року та щодо використання його в господарській діяльності ДП «ЧАРЗ-АВТО» в цей день; щодо водія, який керував автобусом «ATAMAN А-092G6» д.н.з. [NUMBER] 06.02.2023 року (маршрутні листи, тощо); що підтверджують перебування [PERSON] в трудових відносинах з ДП «ЧАРЗ-АВТО» станом на 06.02.2023 року. 26.09.2023р. в судовому засіданні представником відповідача надані суду копії відповідних документів, які наявні у відповідача та входять до переліку, що витребовувався судом. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Представник відповідача Толкачов Р.С., який діє н підставі довіреності від 25.09.2023, \- в судовому засіданні 26.09.2023 року частково заперечив проти позовних вимог. Пояснив, що з урахуванням наданого стороною позивача висновку експерта обґрунтованими можуть бути лише вимоги про стягнення з ДП «ЧАРЗ-АВТО» в якості відшкодування матеріальної шкоди позивачці суми коштів в розмірі 74\~768,19 грн. Окремо зауважив, що про проведення експертного автотоварознавчого дослідження не було повідомлено представника відповідача, внаслідок чого останній був позбавлений можливості взяти участь у проведенні експертизи, що обумовлює необхідність критичної оцінки відповідного висновку експерта. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 06.02.2023р. об 11 год. 45 хв. в м. Черкаси по бул. Шевченка, 280, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ATAMAN A-092G6» д.н.з. [NUMBER] , під час перестроювання в ліву смугу для руху не надав переваги у русі транспортному засобу «VOLKSWAGEN TOUAREG» д.н.з. [NUMBER] , який рухався у попутному напрямку у тій смузі, в яку мав намір перестроюватися, внаслідок чого здійснив зіткнення, чим порушив п. 2.3б, 10.3 Правил дорожнього руху України. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.03.2023р. у справі №711/1265/23 [PERSON] визнаний винним у скоєнні ДТП /а.с. 17-20/. З 15.12.2022р. транспортний засіб «ATAMAN A-092G6» д.н.з. [NUMBER] , перебуває у користуванні відповідача на підставі договору оренди №15/12 від 15.12.2022р., укладеного між ТОВ «Кийтранс-2005» (власник) та ТОВ ДП «ЧАРЗ-АВТО» (орендар) /а.с. 150-157/. На момент вчинення ДТП [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ATAMAN A-092G6» д.н.з. [NUMBER] , виконував свої посадові обов`язки водія, оскільки працював водієм у ДП «ЧАРЗ-АВТО», що не заперечується сторонами. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ATAMAN A-092G6» д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в АТ «Страхова компанія «ІНГО» згідно полісу обов`язкового страхування №212485285 від 14.12.2022р. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну - 160\~000 грн., франшиза 1600 грн. /а.с. 48/. Позивачка є власником автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», 2021 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу /а.с. 16/. 06.03.2023р. за замовленням позивачки судовим експертом Березовським А.А. складений висновок експерта №37 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу «VOLKSWAGEN TOUAREG», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок пошкодження при ДТП 06.02.2023р. Згідно такого висновку вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок пошкодження останнього під час ДТП, що мало місце 06.02.2023р., складає 234\~768,19 грн., в тому числі величина втрати товарної вартості 58\~026,62 грн. /а.с. 21-46/. Оскільки вартість матеріального збитку, завданого позивачці, перевищує розмір ліміту страхового відшкодування за полісом АТ «Страхова компанія «ІНГО» №212485285 від 14.12.2022р., то позивачка звернулася до суду з даним позовом. Таким чином, між сторонами існує спір щодо порядку відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та Закону України від 01.07.2004р. №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961). Надаючи оцінку доводам учасників справи в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК). Статтею 1172 ЦК передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону №1961 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. За змістом ст.ст. 28, 29 Закону №1961 шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно п. 32.7 ст. 32 Закону №1961 страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Таким чином, відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою товарної вартості транспортного засобу, не відноситься до зобов`язання страховика. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Верховний Суд у постанові від 04.12.2019р. у справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. По обставинах спірних правовідносин судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача [PERSON] , факт завдання автомобілю позивачки шкоди внаслідок ДТП. Предметом спору є вимога позивачки про відшкодування за рахунок відповідача суми матеріальних збитків, що перевищують ліміт майнової відповідальності страховика транспортного засобу відповідача. На підтвердження розміру матеріальних збитків стороною позивача надано суду висновок експерта №37 від 06.03.2023р. згідно якого вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок пошкодження останнього під час ДТП, що мало місце 06.02.2023р., складає 234\~768,19 грн., в тому числі величина втрати товарної вартості 58\~026,62 грн. /а.с. 21-46/. Замовлений позивачкою висновок експерта складений експертом Березовським А.А., який є сертифікованим судовим експертом, а сам експертний висновок повністю відповідає законодавчим вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методиці оцінки, положенням ст.ст. 102, 106 ЦПК України, а також іншим нормативно-правовим актам, а тому судом не встановлено будь-яких обставин, які б перешкоджали використанню відомостей такого експертного висновку. Натомість аналіз висновку експерта свідчить, що розмір вартості матеріального збитку, завданого позивачці внаслідок ДТП, складає 234\~768,19 грн. і складається з наступних сум: 9050 грн. (вартість ремонтно-відновлювальних робіт) + 19756,78 грн. (вартість використаних при ремонті матеріалів: лакофарбовий матеріал, кріпильні деталі) + 147\~934,79 грн. (вартість нових складових, які підлягають заміні) + 58\~026,62 грн. (величина втрати товарної вартості). Отже за висновком експерта розмір матеріального збитку позивачки складається з вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу (176\~741,57 грн.) та розміру величини втрати товарної вартості (58\~026,62 грн.). Як вже зазначалось вище, відповідно до ст.ст. 29, 32 Закону №9161 до сфери майнової відповідальності страховика транспортного засобу відповідача відноситься лише відшкодування шкоди у вигляді вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу. Ліміт майнової відповідальності страховика в даному випадку складає 160\~000 грн. Отже різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобілю позивачки та лімітом майнової відповідальності страховика підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. Разом з тим, слід звернути увагу, що полісом обов`язкового страхування №212485285 від 14.12.2022р. передбачена франшиза в розмірі 1600 грн. /а.с. 48/. За змістом ст. 12 Закону №1961 страхове відшкодування при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, завжди зменшується на суму франшизи. За таких обставин в межах ліміту майнової відповідальності страховика автомобілю відповідача в даному випадку перебуває величина вартості відновлювального ремонту автомобілю позивачки, що складає 158\~400 грн. (160\~000 грн. 1600 грн.). За таких обставин, беручи до уваги, що за висновком експерта №37 від 06.03.2023р. вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки складає 176\~741,57 грн., а лімітом майнової відповідальності страховика транспортного засобу відповідача покривається величина відповідної суми в межах 158\~400 грн., то з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню різниця між такими величинами, що складає 18\~341,57 грн. (176\~741,57 грн. - 158\~400 грн.). Крім того, цілком обґрунтованими і правомірними є вимоги про стягнення з відповідача величини втрати товарної вартості автомобіля позивачки в розмірі 58\~026,62 грн., оскільки така величина входить до складу матеріального збитку (реальні збитки), завданого позивачці внаслідок пошкодження її автомобілю у ДТП. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в межах загальної суми грошових вимог в розмірі 76\~368,19 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що такі складаються з судового збору, сплаченого позивачкою при зверненні з позовом до суду в розмірі 1327,96 грн., та інших судових витрат. Враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в межах загальної суми вимог в розмірі 76\~368,19грн, що складає 57,5% від ціни позову, то на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки в якості відшкодування витрат з оплати судового збору суму коштів в розмірі 763,58 грн. Враховуючи заявлене в судовому засіданні клопотання представника позивача, то питання про розподіл інших судових витрат позивачки доцільно вирішити шляхом ухвалення додаткового судового рішення в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141, ст. 246 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved