Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~16 червня 2023 року до Соснівського районного суду м. Черкаси надійшов позов від [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування якого позивач зазначає, що шлюб зареєстрований 12 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1857. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які мешкають з позивачкою і перебувають на її утриманні. Позивач зазначила, що шлюбні відносини фактично припинені з травня 2019 року, зникла взаємоповага, подальше сімейне життя і збереження родини неможливе, оскільки вони мають різні погляди на життя. Спору про місце проживання дітей і з приводу майна на даний час немає. У зв`язку з викладеним просить шлюб розірвати, при реєстрації розірвання любу залишити шлюбне прізвище [PERSON] , стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 червня 2023 року провадження по справі відкрито та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження. 18\~липня 2023\~року та\~12\~вересня 2023\~року до\~Соснівського районного\~суду м.\~Черкаси від\~позивача [PERSON] ,\~надійшли заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі (а.с.19, 29). \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання на з`явився по невідомим причинам, хоча належно сповіщався про час і місце розгляду справи шляхом направлення поштою позовних матеріалів з ухвалою про відкриття провадження по справі за адресою вказаного місця проживання. Поштова кореспонденція повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Своїм правом\~на подання\~суду будь-яких\~заяв,\~клопотань чи\~пояснень,\~а так\~само можливого\~відзиву проти\~позову відповідач\~ [PERSON] не скористався, тим самим зайнявши пасивну позицію. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вказане вище, на підставі ч.4 ст. 223 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності належним чином повідомленого відповідача по наявним матеріалам у заочному порядку, про що 18.07.2023 постановлена ухвала. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі з 12 грудня 2013 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1857, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12.12.2013 тим же відділом (а.с.4), мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 6). На час розгляду справи сторонами не заявлено вимог про наявність майнового спору з приводу спільного подружнього майна та щодо визначення місця проживання дітей і їх утримання. \~ \~Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до ст. 10 ЦК України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За ч. 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями ст. 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема ст. ст. 5, 8 вказаного міжнародного договору. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи те, що у позовних матеріалах позивач [PERSON] , вказує на\~те,\~що після розірвання\~шлюбу залишити прізвище - [PERSON] , суд вважає доцільним залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений нею за подання даного позову судовий збір в сумі 1 073,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією АТ КБ «ПриватБанк» від 16.06.2023 (а.с. 1). \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved