Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і просить: стягнути з відповідача на її користь 446620,28 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; 100000,00 моральної шкоди, 102839,37 грн упущеної вигоди та 80000,00 грн. правової допомоги. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.04.2020 на вул.Столичне шосе в м.Києві, відбулася ДТП за участю автомобіля «Тайота» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , автомобіля «Тайота» д.н.з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , автомобіля «Нісан» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок даної ДТП водій [PERSON] отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до КНП «Київська міська клінічна лікарня №1». За даним фактом ДТП працівниками ГУ НП у м.Києві внесені відомості до ЄРДР №12020100010003153 від 25.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Згідно висновку судово-медичної експертизи №042-1361-2020 від 13.112020, [PERSON] отримала тілесні ушкодження: у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, садна лівого колінного суглобу. Таким чином, між подіями транспортної травми від 30.04.2020 та отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Закрито черепно-мозкова травма, за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад шість, але не більше 21 добу. 30.11.2020 слідчими СВ Голосіївського УП ГУНП у м.Києві кримінальне провадження №12020100010003153 від 25.05.2020 закрито, в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 18.03.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності. Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №13-3/408 від 02.09.2020 матеріальний збиток завданий власнику автомобіля марки «Нісан» д.н.з. [NUMBER] у результаті пошкодження, внаслідок кримінальних дій, станом на 30.04.2020 становить 446 620,28 грн. Зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідча спричинених ДТП їй було завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, довготривалою втратою працездатності, реабілітацією, обмеження на ведення нормального життя, в зв`язку з важкістю завданих травм. Відбулося порушення нормальних життєвих зв`язків, через неможливість продовжувати громадське життя, що призвело до психологічних перешкод у спілкуванні із рідними, близькими та колегами. Погіршився стан здоров`я, сон, занизилася самооцінка. Вона змушена докладати зусиль для відновлення нормальних життєвих відносин. Душевних страждань завдало фактичне знищення належного їй автомобіля, який не підлягає відновленю та не може використовуватися за призначенням. Внаслідок чого вона користувалася громадським транспортом, що змушувало витрачати більше часу та зусиль на організацію побуту, роботи та життя. Після втрати автомобіля вона переживала емоційний дискомфорт, що порушив її статус самодостатньої та незалежної людини. Також зазнала приниження її гідності, оскільки відповідач жодним чином не поцікавився її здоров`ям, не намагався їй допомогти у лікуванні. Виходячи з вказаного, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 14.02.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. Станом на день ухвалення рішення у справі відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву не подав. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього та враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги щодо завданої позивачу матеріальної та моральної шкоди з підстав зазначених у позові та просив їх задовольнити. Відмовився від вимоги щодо упущеної вигоди. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постанові в справі № 918/539/16 від 07 липня 2022 року, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в відсутності відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного Судом встановлено, що 30.04.2020 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тайота» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , автомобіля «Тайота» д.н.з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , автомобіля «Нісан» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Водій [PERSON] отримала тілесні ушкодження Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.03.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності (а.с.32-33). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудні 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає. Що стосується розмурі страхового відшкодування суд виходить з наступного. При зверненні до суду позивачем надано висновок судової автотоварознавчої експертизи №13-3/408 від 02.09.2020, відповідно до якого матеріальний збиток завданий власнику автомобіля марки «Нісан» д.н.з. [NUMBER] у результаті пошкодження, станом на 30.04.2020 становить 446 620,28 грн (а.с.15-21). За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене і упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відповідних висновків дійшов у своїй постанові Верховний суд України по справі № 638/11853/15-ц від 22.06.2017 року. Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно матеріальну шкоду на суму 446 620,28 грн, що підтверджується висновком судового експерта №13-3/408 від 02.09.2020 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного «Нісан» д.р.н. [NUMBER] . Згідно положень статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до матеріалів справи вбачається, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка була сплачена МТСБУ на користь позивача, становить 213 191,53 грн. Зазначена матеріальна шкода не була відшкодована відповідачем, а отже підлягає стягненню з неї на користь позивача. Враховуючи зазначені вище норми чинного законодавства, вимога позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, є обґрунтованою, доведеною, а відтак підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне. Позивач стверджує, що через ДТП вона зазнала фізичного болю, довготривалої втрати працездатності, перебувала на лікуванні в стаціонарі з 30.04.2020 по 21.05.2020, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №6959 КНП «Київська міська клінічна лікарня №1», листком непрацездатності (а.с.32,35,38). Погіршився стан її здоров`я, сон, занизилася самооцінка. Вона змушена була докладати зусиль для відновлення нормальних життєвих відносин. Сильних душевних страждань завдало фактичне знищення належного їй автомобіля, який не підлягає відновленю. Вона змушена була користуватися громадським транспортом, внаслідок чого витрачати більше часу та зусиль на організацію побуту, роботи та життя.Також зазнала приниження її гідності, оскільки відповідач жодним чином не поцікавився її здоров`ям. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 100000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Отже, для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача. Суд погоджується з доводами позивача про те, що неправомірними діями відповідача, які виразились у порушенні правил дорожнього руху, в результаті чого 30.04.2020 відбулась ДТП, позивачу були завдані певні моральні страждання, однак вважає, що визначена позивачем сума для відшкодування моральної шкоди є завищеною. Виходячи із засад розумності та справедливості, суд, оцінюючи докази, надані позивачем в обґрунтування спричинення останньої моральних страждань, вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення моральної шкоди частково, а саме в розмірі 50000,00 грн. З огляду на зазначене позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial