Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, як територіальної громади, визначивши третьою особою приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Ганну Василівну, в якому просить визначити їй додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначає, що вона є донькою [PERSON] та [PERSON] . На підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 лютого 1998 року, виданого Новомосковським житлово-експлуатаційним об`єднанням, позивачці, її батькам та синові [PERSON] на праві спільної сумісної власності, належала квартира [ADDRESS] . [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , спадщину після якого отримала лише [PERSON] , оскільки мати відмовилась від прийняття своєї частки у спадщині на її користь. Таким чином, виходячи із рівності часток, свідоцтво про право на спадщину було видано на частку вищезазначеної квартири. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилась спадщина у вигляді частки квартири [ADDRESS] . На початку травня 2022 року [PERSON] вперше звернулась до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Г.В. з метою подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері, однак, у вчиненні даної нотаріальної дії їй було відмовлено, у зв`язку із зупиненням роботи реєстрів. Позивачці повідомлено про подовження строку для прийняття спадщини до 10 місяців та рекомендовано наступного разу звернутися до нотаріуса 26-28 лютого 2023 року. Однак, в зазначені дні позивачка була позбавлена можливості звернутись до нотаріальної контори для подальшого оформлення прав на спадкове майно через те, що знаходилась на домашньому ізольованому лікуванні від ковіду та в подальшому уникала людних місць та закритих приміщень. 15 червня 2023 року [PERSON] знову звернулась до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Шевченко Г.В. з питанням оформлення спадщини, в чому їй знову було відмовлено, в цей раз через пропущення встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. У зв`язку із тим, що позивачкою був пропущений вставлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин, вона, з метою реалізації своїх спадкових прав, звернулась до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 14 липня 2023 року відкрито загальне позовне провадження по справі. Ухвалою суду від 28 вересня 2023 року зобов`язано приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Ганну Василівну надати копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, остання надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх повному задоволенні, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Представник відповідача відзив на позов не подав, в судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Ганна Василівна в судове засідання не з`явилась, її неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Новомосковським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). 21 квітня 1972 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що Новомосковським міським відділом реєстрації актів цивільного стану видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] , згідно якого, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 15). 14 січня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Новомосковської міської адміністрації Дніпропетровської області видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] , згідно якого, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 10). Позивачці та членам її родини: батькам [PERSON] , [PERSON] та синові [PERSON] на підставі свідоцтва по право власності на житло від 20 лютого 1998 року на праві сумісної часткової власності належала житлова квартира [ADDRESS] (а.с. 11). [INFO] помер [PERSON] , на підтвердження чого суду надано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську, Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 17). Із свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що спадщину у вигляді частки житлової квартири [ADDRESS] , яка відкрилась після смерті [PERSON] прийняла його дочка [PERSON] (а.с. 18). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 16). Як встановлено зі змісту позовної заяви [PERSON] на початку травня 2022 року зверталась до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Г.В., однак у зв`язку із тимчасовим припиненням роботи реєстрів, їй для належного оформлення свої спадкових прав, було рекомендовано звернутись до нотаріальної контори наприкінці лютого 2023 року. Проте, згідно результату досліджень ТОВ «Сінево Схід» № 5008615930 від 26 лютого 2023 року у позивачки було виявлено гени коронавірусної хвороби: RdRP SARS-CjV-2 та E SARS-Co V-2, у зв`язку із чим наступні 10 днів вона перебувала на домашньому ізольованому лікуванні та в подальшому уникала людних місць та закритих приміщень (а.с. 25). 15 червня 2023 року [PERSON] знову звернулась до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Шевченко Г.В. із заявою про прийняття спадщини. Однак, приватним нотаріусом відмовлено позивачці в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, у зв`язку із пропущенням строку на прийняття спадщини (а.с. 21). Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону. Відповідно до вимог статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. На підставі вимог статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивачка названих вище вимог закону не дотрималась та після відкриття спадщини не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). В той же час, відповідно до ст.ст. 1273-1275 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вищевикладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06.02.2013 року в справі № 6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 року № 6-1320цс17. Тобто, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] , як спадкоємець за законом, звернулась до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна після смерті [PERSON] , померлої [INFO] лише 15 червня 2023 року. З урахування постанови КМУ № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 строк прийняття спадщини продовжено до 10 місяців. Тобто позивачка пропустила строк на чотири місяці, у зв`язку із лікуванням від хвороби. На переконання суду обставини щодо хвороби позивача свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, у суду є підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та визначення їй додаткового, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, строку протягом двох місяців. В зв`язку з тим, що позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved