Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чугуївської міської ради звернувся до суду з позовом, в подальшому уточненому, в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на його утримання у розмірі частини з усіх видів доходів на користь виховного закладу, прийомних батьків, батьків-вихователів, опікунів/піклувальників, родини, до якої буде влаштована дитина. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Свої батьківські обов`язки протягом тривалого часу виконують неналежно, взагалі ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання, утримання та навчання дитини. 19.11.2021 на підставі рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради малолітній [PERSON] відібраний у батьків у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини, і влаштований до патронатної сім`ї [PERSON] . Відповідно до інформації Центру соціальних служб Чугуївської міської ради сім`я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з 05.10.2020 до 05.04.2021 та з 22.11.2021. В рамках соціального супроводу робота із сім`єю була спрямована на підвищення виховного потенціалу батьків, попередження проявів негативних явищ, створення належних житлово-побутових санітарно-гігієнічних умов проживання в квартирі, сприяння у працевлаштуванні [PERSON] та оформлення державних соціальних виплат. Під час здійснення соціального супроводу сім`ї були зафіксовані негативні моменти, а саме: випадки домашнього насильства, [PERSON] та [PERSON] ніде не працювали, постійно знаходилися в сумнівних компаніях, неохоче співпрацювали з фахівцями ЦС, надавали неправдиву інформацію. У зв`язку із введенням воєнного стану у країні, продовження роботи в рамках соціального супроводу сім`ї не здійснювалося, оскільки вони виїхали до м. Одеса. Під час перебування дитини у патронатній родині з 19.11.2022 по 09.03.2023 батьки відвідали дитину 2 рази, [PERSON] при зустрічах був спокійний, приймав їх за гостей. З 09.03.2022 по теперішній час патронатна сім`я перебуває за межами України, за цей час мати дитини телефонувала їм 2 рази. Відповідно до інформації відділу поліції [PERSON] та [PERSON] зарекомендували себе з негативного боку, зловживають спиртними напоями, порушують громадський порядок, не працюють, ведуть антигромадський спосіб життя, за неналежне виконання батьківських обов`язків притягувалися до адміністративної відповідальне за ст. 184 КУпАП. Відповідно до зазначених документів комісією з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Чугуївської міської ради 14.03.2023 було прийнято рішення «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON] », яке затверджено відповідним наказом начальника Чугуївської міської військової адміністрації. [PERSON] та [PERSON] до служби у справах дітей стосовно повернення малолітнього [PERSON] , [INFO] , не зверталися. Оскільки батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по утриманню, догляду та всебічному розвитку дітей, служба просить суд позбавити [PERSON] і [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітньої дитини. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача за довіреністю [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі та відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які знаходяться в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомили, та через оголошення на веб-сайті суду офіційної сторінки Судова влада України, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надали. Також, відповідачі викликалися до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідачі відзиви не подали, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідачі не подали відзив, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи у межах наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 09.10.2020 (а.с. 5). 19.11.2021 на підставі рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради № 295, малолітній [PERSON] , [INFO] , був відібраний у батьків у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини та влаштований до патронатної сім`ї [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації Центру соціальних служб Чугуївської міської ради від 13.03.2023 № 01-16120, сім`я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з 05.10.2020 до 05.04.2021 та з 22.11.2021. В рамках соціального супроводу робота із сім`єю була спрямована на підвищення виховного потенціалу батьків, попередження проявів негативних явищ, створення належних житлово-побутових та санітарно-гігієнічних умов проживання в квартирі, сприяння у працевлаштуванні [PERSON] та оформлення державних соціальних виплат. Під час здійснення соціального супроводу сім`ї були зафіксовані негативні моменти, а саме: види домашнього насильства, [PERSON] та [PERSON] ніде не працювали, постійно знаходилися в сумнівних компаніях, неохоче співпрацювали з фахівцями Центру, надавали неправдиву інформацію. У зв`язку із введенням воєнного с країні, продовження роботи в рамках соціального супроводу сім`ї не здійснювалося, оскільки вони виїхали до м. Одеса. Відповідно до заяви патронатного вихователя [PERSON] , в сім`ї якої перебуває малолітній [PERSON] , з 19.11.2022 по 09.03.2023 батьки відвідали дитину 2 рази. При цьому [PERSON] при зустрічах був спокійний, приймав їх за гостей. На неодноразові розмови з [PERSON] щодо необхідності змінювати в найкращій бік життя, у відповідь були лише обіцянки та відмовки. З 09.03.2022 по теперішній час патронатна сім`я перебуває за межами України, за цей час мати телефонувала їм 2 рази. Відповідно до інформації відділу поліції Чугуївського РУП, [PERSON] та [PERSON] зарекомендували себе з негативного боку, зловживають спиртними напоями, порушують громадський порядок, не працюють, ведуть антигромадський спосіб життя, за неналежне батьківських обов`язків притягувалися до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Відповідно інформації КНП «Малинівська амбулаторія первинної медико-санітарної допомоги» Малинівської селищної ради Чугуївського району від 14.03.2023 № 26, малолітній [PERSON] , 2020 р.н., перебуває на обліку у сімейного лікаря з 2021 року по теперішній час, і за цей час дитині надано медичну допомогу та проводилися профілактичні щеплення під супроводом [PERSON] , а батьки дитини за медичною допомогою з дитиною не звертались і станом її здоров`я не цікавились. Відповідно до зазначених документів комісією з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Чугуївської міської ради 14.03.2023 було прийнято рішення за № 3/2 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] », яке затверджено відповідним наказом начальника Чугуївської міської військової адміністрації від 31.03.2023 № 91. Станом на сьогодні [PERSON] та [PERSON] до служби у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради стосовно повернення малолітнього [PERSON] , [INFO] , не зверталися. Конвенція про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, визнаючи, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, забезпечує те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, крім того зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до діючого СК України, до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Таким чином, оскільки відповідачі не переймаються станом здоров`я своєї дитини, ухиляються від виконання своїх обов`язків, передбачених законом, по її вихованню та матеріальному утриманню, суд приходить до висновку щодо необхідності позбавлення їх батьківських прав і не бачить підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки в даному конкретному випадку виявив та оцінив позитивний результат у майбутній долі дитини і вважає, що таким чином та в такий спосіб будуть захищені їх права та інтереси. Надані докази є підтвердженням того, що позбавлення батьків батьківських прав є доцільним, оскільки відповідачі допустили свідоме нехтування своїми обов`язками. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] . Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183 СК України зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідачів, у вигляді 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. З урахуванням встановлених обставин справи, досліджених у судовому засіданні доказів, вбачається, що відповідачі безвідповідально ставляться до виховання своєї дитини, ухиляються від виконання своїх обов`язків по її вихованню, тому доцільно позбавити їх батьківських прав та стягнути при цьому аліменти на утримання дитини, оскільки особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі вищевикладеного, перевіривши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Оскільки суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при пред`явленні позову, то судовий збір підлягає стягненню з відповідачів у розмірі передбаченому Законом України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Дана позовна заява містить вимоги майнового і немайнового характеру. Згідно з п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», - за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового розміру складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду (2270,00 грн.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду юридичною особою або фізичною особою - підприємцем позовної заяви немайнового характеру ставка судового розміру складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду (2270,00 грн.). Таким чином, підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру щодо позбавлення батьківських прав у розмірі 2270,00 грн. та за позовну вимогу щодо стягнення аліментів у розмірі 2270,00 грн. з кожного відповідача.

Outcome: approved