Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Виклад позиції позивача. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] третя особа: Красноградський відділ державної виконавчої служби у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту в якому просить: -скасувати арешт та заборону розпорядження на автомобіль MAN F 2001, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі, кузова, рами [NUMBER] , накладений 26.06.2009 року Красноградським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області в рамках виконавчого провадження № 26642433 з виконання виконавчого напису від 19.05.2009 року № 305, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Башинською Л.В.; -розподілити судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України. В обґрунтування позову представник позивача [PERSON] адвокат Шевченко Д.С. зазначає, що позивач, [PERSON] , є спадкоємицею після свого рідного брата, [PERSON] , 1977 року народження, який помер [INFO] . Померлому брату позивача, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належав на праві приватної власності транспортний засіб автомобіль MAN F 2001, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Даний автомобіль було прийнято у спадщину позивачем, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.07.2023 року. Після прийняття спадщини [PERSON] було встановлено, що на успадкований нею автомобіль MAN F 2001, 1999 року випуску, Красноградським районним відділом державної виконавчої служби накладено арешт, у тому числі із забороною відчуження, в рамках виконавчого провадження № 26642433 з виконання виконавчого напису від 19.05.2009 року № 305. Для з`ясування обставин виникнення обтяження на даний автомобіль позивач звернулася до Красноградського відділу державної виконавчої служби у Красноградському районі Харківської області, де їй було повідомлено, що матеріали виконавчого провадження №26642433 у відділі відсутні, та, імовірно, передані до архіву або знищені у зв`язку із завершенням терміну зберігання. У той же час, на запит [PERSON] . Красноградським ВДВС сформовано витяг з ВП спецпідрозділ АСВП, з якого вбачається, що виконавче провадження було відкрито на виконання виконавчого напису від 19.05.2009 року № 305. Відповідно до наданого Красноградським ВДВС витягу з ВП спецпідрозділ АСВП по виконавчому провадженню № 26642433 вбачається, що автомобіль MAN F 2001, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , був переданий у заставу [PERSON] згідно з договором застави від 05.03.2009 року в забезпечення виконання зобов`язання за договором позики. За рахунок коштів від реалізації даного автомобіля пропонувалося задовольнити вимоги [PERSON] у розмірі 49 143,35 грн., а всього з урахуванням витрат 49 635,35 грн. Згідно цього ж витягу з АСВП виконавче провадження №26642433 завершено, а виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (відсутність у боржника майна) із зазначенням строку повторного пред`явлення 24.05.2014 року. Обтяження з рухомого майна, у той же час, в рамках виконавчого провадження №26642433 знято не було. Станом на теперішній час позивач має намір розпорядитися належним їй автомобілем MAN F 2001, 1999 року випуску, а саме зареєструвати право власності, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити. При цьому, оскільки виконавчі дії, в тому числі і зняття арешту з майна боржника проводяться виключно по відкритому виконавчому провадженню у відповідності до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 04.06.2016 р., яка чинна на теперішній час, у державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту з рухомого майна боржника та виключення його з Єдиного реєстру боржників, у зв`язку із чим позивач вимушена звернутися до суду із даним позовом. Рух справи в суді. Ухвалою від 22.09.2023 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та ухвалою від 24.10.2023 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Заяви (клопотання) учасників процесу по суті справи. Від представника позивача [PERSON] адвоката Шевченко Д.С. 25.10.2023 року до суду надійшла письмова заява в якій просить справу розглядати за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений у встановленому порядку, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, відзиву на позовну заяву не надав. Третя особа Красноградського відділу державної виконавчої служби у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 24.10.2023 року подала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника відділу, проти задоволення позову заперечують з підстав викладених у відзиві (поясненнях третьої особи щодо позову). Вказали, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №26642433 з примусового виконання виконавчого напису №305, виданого 19.05.2009 року про звернення стягнення на автомобіль МAN F 2001, 1999 року випуску, що належить на праві власності [PERSON] . Зазначений автомобіль на підставі договору переданий у заставу [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за договором позики, строк кінцевого погашення за яким настав 05.05.2009 року. За рахунок коштів від реалізації даного автомобіля пропонувалося задовольнити вимоги [PERSON] у розмірі 49 143,35 грн., а всього з урахуванням витрат 49 635,35 грн. 25.05.2011 року виконавче провадження №26642433 завершено, а виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (відсутність у боржника майна) із зазначенням строку повторного пред`явлення 24.05.2014 року. В подальшому і до теперішній час будь-яких відомостей про фактичне виконання рішення (погашення заборгованості) до відділу не надходило. Таким чином у державного виконавця при завершенні виконавчого провадження та на даний час повністю відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника. Так, як відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступних висновків. Позиція суду. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Фактичні обставини, встановлені судом. Судови розглядом\~встановлено,\~що позивач,\~ [PERSON] ,\~є спадкоємицею\~після свого\~рідного брата, [PERSON] ,\~1977\~року народження,\~який помер\~ [INFO] . Померлому брату\~позивача,\~ [PERSON] ,\~відповідно до\~свідоцтва про реєстрацію\~транспортного засобу\~ [NUMBER] ,\~виданого 01\~вересня 2006\~року Красноградським МРЕВ\~ДАІ УМВС\~України в\~Харківській області,\~належав на\~праві приватної власності\~транспортний засіб\~ автомобіль\~MAN\~F\~2001,\~1999\~року випуску, реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~номер шасі,\~кузова,\~рами [NUMBER] , колір білий (копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ додається). Даний автомобіль\~було прийнято\~у спадщину\~позивачем,\~що підтверджується свідоцтвом про\~право на\~спадщину за\~законом від\~07.07.2023\~року,\~реєстровий № 1503,\~яке видане\~приватним нотаріусом\~Красноградського районного\~нотаріального округу Харківської\~області Ковтун\~Л.О.\~(спадкова\~справа №\~81/2023,\~копія свідоцтва про право на спадщину та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі додаються). Після прийняття\~спадщини [PERSON] \~було встановлено,\~що на успадкований нею\~автомобіль MAN\~F\~2001,\~1999\~року випуску,\~реєстраційний номер [NUMBER] ,\~номер шасі,\~кузова,\~рами [NUMBER] ,\~колір білий,\~26.06.2009 року Красноградським\~районним відділом\~державної виконавчої\~служби накладено\~арешт,\~у тому числі із\~забороною відчуження,\~в рамках\~виконавчого провадження\~№ 26642433\~з виконання виконавчого\~напису від\~19.05.2009\~року №\~305,\~виданого приватним нотаріусом Харківського\~міського нотаріального\~округу Харківської\~області Башинською Л.В. Позивач звернулася до\~Красноградського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~Красноградському районі\~Харківської області Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції,\~де їй\~було повідомлено, що матеріали виконавчого провадження №26642433 у відділі відсутні. У той\~же час,\~на запит\~ [PERSON] \~Красноградським відділом державної виконавчої служби у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції сформовано витяг з ВП спецпідрозділ АСВП, з якого вбачається, що виконавче провадження було відкрито на виконання виконавчого напису від 19.05.2009 року № 305, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Башинською Л.В. Відповідно до наданого Красноградським відділом державної виконавчої служби у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції витягу з ВП спецпідрозділ АСВП по виконавчому провадженню №26642433 вбачається, що автомобіль MAN F 2001, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі, кузова, рами [NUMBER] , колір білий, був переданий у заставу [PERSON] згідно з договором застави від 05.03.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Башинською Л.В., реєстровий № 120, в забезпечення виконання зобов`язання за договором позики. За рахунок коштів від реалізації даного автомобіля пропонувалося задовольнити вимоги [PERSON] у розмірі 49 143,35 грн., а всього з урахуванням витрат 49 635,35 грн. Згідно цього ж витягу з АСВП виконавче провадження № 26642433 завершено, а виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (відсутність у боржника майна) із зазначенням строку повторного пред`явлення 24.05.2014 року. Обтяження з рухомого майна, у той же час, в рамках виконавчого провадження №26642433 знято не було. Станом на теперішній час позивач має намір розпорядитися належним їй автомобілем MAN F 2001, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі, кузова, рами [NUMBER] , колір білий, а саме зареєструвати право власності, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити. При цьому, оскільки виконавчі дії, в тому числі і зняття арешту з майна боржника проводяться виключно по відкритому виконавчому провадженню у відповідності до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 04.06.2016 р., яка чинна на теперішній час, у державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту з рухомого майна боржника та виключення його з Єдиного реєстру боржників, у зв`язку із чим позивач вимушена звернутися до суду із даним позовом. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Статтею 41\~Конституції України,\~передбачено право\~кожного громадянина\~володіти, користуватися і\~розпоряджатися своєю\~власністю,\~результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з\~ст.\~1\~Першого Протоколу\~Конвенції про\~захист прав\~людини і основоположних свобод\~кожна фізична\~або юридична\~особа має\~право мирно володіти своїм\~майном.\~Ніхто не\~може бути\~позбавлений майна\~інакше як\~в інтересах суспільства і\~на умовах,\~передбачених законом\~або загальними\~принципами міжнародного права. Статтею 10\~Загальної декларації\~прав людини\~визначено,\~що кожна\~людина має право володіти\~майном як\~одноособово,\~так і\~разом з\~іншими.\~Ніхто не\~може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до\~ст.ст\~316,\~317,\~319\~ЦК України,\~правом власності\~є право\~особи на\~річ (майно),\~яке вона\~здійснює відповідно\~до закону\~за своєю\~волею,\~незалежно від\~волі інших осіб.\~Власникові належать\~права володіння,\~користування та\~розпоряджання своїм майном.\~Власник володіє,\~користується та\~розпоряджається своїм\~майном на власний розсуд. Вимоги позивача,\~що ґрунтуються\~на його\~праві власності\~на арештоване\~майно, розглядаються за\~правилами,\~установленими для\~розгляду позовів\~про звільнення майна з-під\~арешту.\~Така позиція\~викладена в\~постанові Верховного\~Суду України\~№6-26цс13\~від 15.05.2013\~року,\~яка відповідно\~до ст.\~360-7\~ЦПК України\~є обов`язковою для суду. Відповідно до\~частин 1,\~2,\~3\~ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження», особа,\~яка вважає,\~що майно,\~на яке\~накладено арешт,\~належить їй,\~а не\~боржникові, може звернутися\~до суду\~з позовом\~про визнання\~права власності\~на це\~майно і\~про зняття з\~нього арешту.\~У разі\~набрання законної\~сили судовим\~рішенням про\~зняття арешту з\~майна боржника\~арешт з\~такого майна\~знімається згідно\~з постановою виконавця не\~пізніше наступного\~дня,\~коли йому\~стало відомо\~про такі\~обставини.\~У разі виявлення\~порушення порядку\~накладення арешту,\~встановленого цим\~Законом, арешт з\~майна боржника\~знімається згідно\~з постановою\~начальника відповідного відділу державної\~виконавчої служби,\~якому безпосередньо\~підпорядкований державний виконавець. Як вбачається\~з відомостей\~з АСВП\~при поверненні\~стягувачу по\~виконавчому провадженні №\~26642433\~виконавчого документа\~на підставі\~п.\~2\~ч.\~1\~ст.\~47\~ЗУ «Про виконавче провадження»\~від 21.04.1999\~року було\~визначено строк\~для повторного пред`явлення 24.05.2014 року. Проте повторно\~до Красноградського\~районного відділу\~державної виконавчої\~служби Головного територіального\~управління юстиції\~у Харківській\~області для\~примусового виконання виконавчий документ стягувачем не пред`являвся. Відповідно до\~частин 1,\~6\~ст.\~55\~Закону України\~№ 606-XIV\~від 21\~квітня 1999\~року «Про виконавче\~провадження» (в\~редакції закону,\~чинній на\~час накладення\~арешту) арешт майна\~боржника застосовується\~для забезпечення\~збереження майна боржника,\~що підлягає\~наступній передачі\~стягувачеві або\~реалізації;\~для виконання рішення про\~конфіскацію майна\~боржника;\~при виконанні\~ухвали суду\~про накладення арешту\~на майно,\~що належить\~відповідачу і\~знаходиться у\~нього чи\~в інших осіб. Арешт на\~майно боржника\~може накладатися\~державним виконавцем\~шляхом: винесення постанови\~про відкриття\~виконавчого провадження,\~якою накладається арешт на\~майно боржника\~та оголошується\~заборона на\~його відчуження;\~винесення постанови про\~арешт коштів\~та інших\~цінностей боржника,\~що знаходяться\~на рахунках і\~вкладах чи\~на зберіганні\~в банках\~або інших\~фінансових установах; винесення постанови\~про арешт\~майна боржника\~та оголошення\~заборони на\~його відчуження. Пунктом 2\~частини 1\~статті 47\~Закону України\~№ 606-XIV\~від 21\~квітня 1999\~року «Про виконавче\~провадження» (в\~редакції закону,\~чинній на\~час накладення\~арешту) у разі\~відсутності у\~боржника майна,\~на яке\~може бути\~звернено стягнення,\~і здійснені державним\~виконавцем відповідно\~до цього\~Закону заходи\~щодо розшуку такого майна\~виявилися безрезультатними,\~виконавчий документ,\~прийнятий державним виконавцем\~до виконання,\~за яким\~стягнення не\~провадилося або\~було проведено частково, повертається стягувачеві. В силу\~частини 5\~статті 47\~цього Закону\~повернення виконавчого\~документа стягувачу з\~підстав,\~передбачених цією\~статтею,\~не позбавляє\~його права\~повторно пред`явити виконавчий\~документ до\~виконання протягом\~строків,\~встановлених статтею 22\~цього Закону. Також Законом\~України №\~606-XIV\~від 21\~квітня 1999\~року «Про\~виконавче провадження» (в\~редакції закону,\~чинній на\~час накладення\~арешту)\~строк пред`явлення виконавчого\~листа до\~виконання був\~визначений у\~один рік\~(частина\~1 статті 22). Таким чином,\~стягувач за\~виконавчим провадженням\~№ 26642433,\~яке було відкрито щодо\~виконання виконавчого\~напису від\~19.05.2009\~року №\~305, виданого приватним\~нотаріусом Харківського\~міського нотаріального\~округу Харківської області\~Башинською Л.В.,\~після повернення\~виконавчого документу державним\~виконавцем мав\~право на\~повторне його\~пред`явлення протягом одного року. Проте відсутні\~будь-які\~відомості щодо\~повторного пред`явлення відповідачем виконавчого напису до виконання за життя спадкодавця. Враховуючи вищезазначене,\~підставою подання\~даного позову\~є спричинення порушення однієї із складових права власності, визначеної ч.1 ст. 317 ЦК України, права розпорядження своїм майном. Арешт майна\~за наведених\~вище обставин\~та вимог\~закону із\~заходу забезпечення виконання рішення\~суду перетворюється\~на неправомірне\~обмеження права\~особи користуватися належним їй майном. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачено ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Висновки за результатами розгляду справи. З урахуванням викладеного, а також враховуючи, що наявність обтяження рухомого майна перешкоджає позивачеві в повній мірі реалізувати своє право власності на таке майно, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Розподіл судових витрат. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 гривень. Відповідно до\~ст.ст.\~316,\~317,\~319,\~321\~ЦК України,

Outcome: approved