Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до Монастириської міської ради в якому просить визнати за позивачем право власності на спадкове майно, а саме на: - земельну ділянку площею 0,7646 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124283400:01:001:0376, що розташована на території Гранітненської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія Р1 №661201. - земельну ділянку площею 0,2746 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124283400:02:001:0231, що розташована на території Гранітненської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія Р1 №661201. - та встановлення факту проживання [PERSON] , однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] яка померла [INFO] . Вимоги представника позивача мотивовані тим, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. Вказану спадщину прийняла [PERSON] , оскільки відноситься до спадкоємців за законом четвертої черги та проживала зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, однак після звернення до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав їй було відмовлено у зв`язку з втратою правовстановлюючих документів на вищевказане майно та підтвердити її відношення до спадкоємців за законом четвертої черги, встановивши факт проживання [PERSON] із спадкодавцем до часу смерті більше п`яти років. ІІ. Процесуальні рішення в справі. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 24.08.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. ІІІ. Позиції сторін. У зв`язку з виникненням труднощів для реалізації подальших прав позивача для оформлення документів щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , представник позивача просить визнати за [PERSON] право власності на вищевказане спадкове майно, а також встановити факт проживання позивача зі спадкодавцем однією сім`єю більше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте в позовній заяві представник позивача просить розглянути дану справу без його участі та участі позивача. Відповідач - представник Монастириської міської ради в підготовче засідання не з`явився, суду подав відзив на позовну заяву в якій просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника, заперечень щодо позовних вимог не висловлював та зазначив, що з обставинами викладеними у заяві Монастириська міська рада погоджується. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні\~підготовчого судового засідання. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, судом встановлено таке. [INFO] в с.Гранітне Монастириського району Тернопільської області у віці 90 років померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.02.2011 року, зроблено запис за №5, виданого Доброводівською сільською радою Монастириського району. Ще за життя померлій належали: - земельна ділянка площею 0,7646 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124283400:01:001:0376, що розташована на території Гранітненської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія Р1 №661201, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-0500480642023, сформованого 29.05.2023 року; - земельна ділянка площею 0,2746 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124283400:02:001:0231, що розташована на території Гранітненської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №661201, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-6300368752023, сформованого 22.06.2023 року, яка міститься в матеріалах справи. На вказане спадкове майно претендує [PERSON] як спадкоємиця за законом і особа яка проживала із спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років за адресою: с.Гранітне Чортківського району Тернопільської області. [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у зв`язку з втратою правовстановлюючих документів на вищевказане майно та не підтверджено її відношення до спадкоємців за законом четвертої черги, а саме не встановлено факт проживання [PERSON] із спадкодавцем до часу смерті більше п`яти років, що підтверджується постановою винесеною завідувачем Монастириської державної нотаріальної контори Войташеком В.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.08.2023 року №208/02-31. \~ \~ \~ \~З довідки Монастириської міської ради від 11.05.2023 року №112/13-15 вбачається, що [PERSON] , проживала разом із [PERSON] однією сім`єю до дня смерті з 2005 року, вели спільне господарство. Інформація про інших спадкоємців, які б прийняли спадщину відсутня. Похованням [PERSON] займалася [PERSON] . З повідомлення Монастириської державної нотаріальної контори від 20.09.2023 року №258/01-16 встановлено, що згідно даних Спадкового реєстру не заводилось спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Також, судом встановлено, що оригінал Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №661201, виданого Гранітненською сільською радою 15.10.2002 року [PERSON] , втрачено, що підтверджується повідомленням в засобах масової інформації, а саме в газеті «Вісті Придністров`я» від 24.08.2023 року. В зв`язку з втратою вищевказаних оригіналів правовстановлюючих документів на право власності, [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане спадкове майно. V. Джерела права й акти їх застосування. Визначаючись із заявленою вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. В даному випадку встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно позивачу для подальшого оформлення документів на отримання спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, факт, що просить встановити заявник має юридичне значення. Судом виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст.ст. 1218, 1231 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми ст. 1268 ЦК України\~порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Разом з тим, ст. 1264 ЦК України визначає право особи, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, на спадкування в порядку четвертої черги спадкоємців за законом.\~Таким чином,\~жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, належать до\~спадкоємців четвертої черги\~за законом.\~Для отримання права на спадкування у\~такому\~випадку потрібне звернення зацікавленої особи до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю з спадкодавцем. Верховний Суд\~у складі\~колегії суддів\~Другої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~у справі\~№ 644/5818/18\~в постанові\~від 24\~вересня 2020\~року зауважив, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. У постанові\~Верховного Суду\~у складі\~колегії суддів\~Третьої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~від 30\~травня 2019\~року у\~справі №\~346/1178/17\~(провадження\~№ 61-48393\~св 18)\~зазначено,\~що:\~«при вирішенні\~спору про\~право на\~спадщину осіб,\~які проживали\~зі спадкодавцем\~однією сім`єю\~не менш\~як п`ять\~років до\~часу відкриття\~спадщини (четверта\~черга спадкоємців\~за законом),\~судам необхідно\~враховувати правила\~частини другої\~статті 3\~СК України\~про те,\~що сім`ю\~складають особи,\~які спільно\~проживають,\~пов`язані\~спільним побутом,\~мають взаємні\~права та\~обов`язки.\~Зазначений п`ятирічний\~строк повинен\~виповнитися на\~момент відкриття\~спадщини і\~його необхідно\~обчислювати з\~урахуванням часу\~спільного проживання\~зі спадкодавцем\~однією сім`єю\~до набрання\~чинності цим\~Кодексом. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ч. 1 ст. 379 ЦК України). Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Даючи оцінку спірним правовідносинам щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно суд, виходить із такого. Приписами ст. 129 Конституції України передбачено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (частина перша статті 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина перша статті 1218 ЦК України). Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як судом встановлено, спадщина відкрилася в зв`язку зі смертю [PERSON] а саме [INFO] . \~ \~ \~ \~Спадкове майно [PERSON] фактично прийняла, оскільки проживала на час відкриття спадщини із спадкодавцем більше п`яти років, що підтверджується довідкою виданою Монастириською міською радою 11.05.2023 року №112/13-15. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів Державного акту на право приватної власності на землю, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, так як згідно ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства, що підтверджується постановою нотаріуса Монастириської Державної нотаріальної контори від 18.08.2023 року за вих.№208/02-31. Як слідує з матеріалів справи оригінал Державного акту був втрачений. \~ \~ \~ \~З 01.01.2013 року, на виконання законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно є не державний акт на право власності на земельну ділянку, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме, Державні акти на право власності на земельну ділянку з 01.01.2013 року не видаються, а право власності посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Окрім цього, на даний час виготовити (отримати) правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті, а отримати дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку міг лише її власник. Згідно п.4.19 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін`юсту України від 22.02.2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину доументів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. VІ. Висновки за результатами розгляду справи. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту її проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем однією сім`єю протягом п`яти років до часу\~відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 1 ст. 1264 ЦК України. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту проживання [PERSON] зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Беручи вищевказане до уваги та аналізуючи всі подані представником заявника докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимога представника позивача про встановлення факту проживання [PERSON] \~зі спадкодавцем\~ [PERSON] \~однією сім`єю\~не менш\~як п`ять\~років до\~часу відкриття\~спадщини підставна та підлягає до задоволення, оскільки факт проживання [PERSON] та [PERSON] доведено належними і допустимими доказами. Також, судом встановлено, що відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стали причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну ділянку згідно закону після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі. На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на земельні ділянки.

Outcome: approved