Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

15.08.2023 року представник заявника [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із заявою, яка в подальшому була уточнена, в порядку окремого провадження, зазначивши заінтересованими особами Самарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та [PERSON] , і просить суд скасувати рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.04.2004 року у справі №2-938/2004 р. про визнання [PERSON] , [INFO] , померлим. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що після повернення із заробітків у 2013 році, він продовжив своє життя та проживання на території України та більше за кордон не виїжджав. 05.09.2013 року ним було отримано паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії [NUMBER] , органом що його видав є орган №0525, в якому також відсутні відмітки про виїзд з України. У зв`язку із агресією рф та необхідністю захисту Батьківщини 07.04.2022 року [PERSON] був мобілізований на військову службу. В ході військових дій документи [PERSON] , а саме: паспорт громадянина України серії [NUMBER] був знищений в ході ворожого артилерійського обстрілу. Після цього [PERSON] звернувся за відновленням паспорту громадянина України до ГУ ДМС України в Харківській області, однак отримав висновок від 11.08.2023 року про відмову, в якій зазначено, що [PERSON] відмовлено в оформленні паспорта громадянина України згідно з п.п. 3 п. 100 постанови КМУ від 25.03.2015 року №302. Також зазначено, що під час проведення перевірок за заявою-анкетою № [NUMBER] було встановлено, що на [PERSON] складено актовий запис про смерть №2 від 09.06.2004 року, про що видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 09.06.2004 року на підставі рішення суду Самарського району м. Дніпропетровська від 13.04.2004 року. Отже оформлення паспортного документу неможливо, оскільки [PERSON] \~вважається померлим. Зазначена обставина стала повною несподіванкою для заявника, у зв`язку з чим він зв`язався із своєю колишньою дружиною, яка підтвердила вищевказану обставину та надіслала відповідні документи (свідоцтво про смерть та рішення суду). Встановлено, що рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.04.2004 року винесено на підставі заяви від 22.01.2004 року дружини [PERSON] - [PERSON] , яка у своїй заяві зазначила, що з 16.10.1994 року вона перебувала у шлюбі із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , від шлюбу подружжя має спільну доньку [PERSON] , [INFO] , з сім`єю вони проживали разом за адресою: [ADDRESS] строком до 1997 року. Влітку 1997 року [PERSON] поїхав, більше вони не спілкувались, місце його знаходження дружині не було відоме, тому остання звернулась до суду із заявою про визнання [PERSON] померлим. Таким чином, з 2013 року і до цього часу [PERSON] проживав, перебував та працював на території України, що підтверджує виданий на його ім`я паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Наразі він проходить військову службу, що підтверджено довідкою форми 5 від 14.12.2022 року, отримує грошове та інше забезпечення, виконує завдання щодо захисту Батьківщини внаслідок агресії рф. Тобто, заявник веде повноцінне життя, однак через те, що він не підтримував зв`язку із своєю родиною, йому не було відомо про рішення суду про оголошення його померлим У зв`язку з вищевикладеним заявник вимушений звернутися до суду з даною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.08.2023 року заяву [PERSON] , заінтересована особа: Самарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування рішення про визнання особи померлою - залишено без руху. Надано заявнику строк для усунення недоліків заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали. На виконання ухвали суду від 16.08.2023 року представником заявника вказані недоліки заяви усунуті, подана уточнена заява та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.08.2023 року прийнято заяву до розгляду, відкрито окреме провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: Самарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, [PERSON] про скасування рішення про визнання особи померлою. Призначено судове засідання. У судовому засіданні 10.10.2023 року заявник [PERSON] та його представник [PERSON] заяву підтримали, просили її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник заінтересованої особи Самарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу у відсутність представника відділу та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надав письмові пояснення, в яких, зокрема, просив розглянути справу у відсутність представника відділу. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повідомлена про дату, час та місце судового засідання належним чином, будь-яких заяв від неї на адресу суду не надходило. Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що вимоги заяви підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.04.2004 року у справі №2-938/2004 оголошено [PERSON] , [INFO] , померлим (а.с. 11-12, 31-32). На підставі вказаного рішення суду видано 09.06.2004 року свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №02 відділом реєстрації актів цивільного стану Самарського районного управління юстиції міста Дніпропетровська (а.с.13, 33). Заявник [PERSON] , [INFO] , проходить військову службу з 07.04.2022 року, що вбачається з довідки форми №5 від 14.12.2022 року, його особа підтверджується даними тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № [NUMBER] , копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.8-9, 15, 28-29, 35). Також заявником надані копії паспорту громадянина України [NUMBER] , виданого 05.09.2013 року органом 0525 на ім`я [PERSON] , [INFO] , строк дії до 05.09.2023 року і копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру [NUMBER] [PERSON] , [INFO] (а.с.5,6) Між тим\~ [PERSON] \~відмовлено в\~оформленні нового\~паспорта громадянина\~України \~листом ГУ\~ДМС України\~в Харківській\~області згідно з п.п. 3 п. 100 постанови КМУ від 25.03.2015 року №302 і вказано, що під час проведення перевірок за заявою-анкетою №9350464 було встановлено, що на [PERSON] складено актовий запис про смерть серії [NUMBER] від 09.06.2004 року згідно рішення суду Самарського району м. Дніпропетровська від 13.04.2004 року, у зв`язку з чим подальше оформлення документів вважається не можливим (а.с. 10, 30). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста\~статті 81 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦК України, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою. Копію рішення суд надсилає відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для анулювання актового запису про смерть. В даному випадку суд, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувавши обставини справи та надавши їм належну оцінку, з урахуванням того, що в матеріалах справи достатньо відомостей, що ідентифікують заявника [PERSON] та відомостей, що свідчать про його місце перебування, дійшов висновку щодо наявності правових підстав для скасування рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.04.2004 року у справі №2-938/2004 про визнання [PERSON] , [INFO] , померлим, з направленням вказаного рішення, після набрання ним законної сили, до органу реєстрації актів цивільного стану для анулювання актового запису №2 від 09.06.2004 року про смерть [PERSON] , [INFO] . Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). З огляду на викладене та

Outcome: approved