Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

31 липня 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вимоги позову обґрунтовано тим, що в травні 2023 року в мережі Інтернет позивач побачила інформацію про відкриття щодо неї 30.11.2020 року виконавчого провадження №63762017 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. 21 вересня 2019 року позивачка одружилась з [PERSON] та змінила прізвище [PERSON] на прізвище [PERSON] . З тексту постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 30.11.2020 року, а також копії Виконавчого напису позивачу стало відомо, що 08 вересня 2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис № 29043 про стягнення з позивача заборгованості на загальну суму 67751,43 грн. З тексту Виконавчого напису №29043 від 08.09.2020 року, позивачу стало відомо, що стягнення відбувається за заявою відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», який пред`явив вимоги на підставі Кредитного договору № 009-29600-09113 від 09.11.2013 року, укладеного між [PERSON] та Публічним Акціонерним Товариством «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №379/к від 13.04.2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД». У вказаному виконавчому провадженні позивач [PERSON] необгрунтовано була визнана боржником. Позивач зазначає, що будь яких нотаріально завірених договорів з Публічним Акціонерним Товариством «Дельта Банк», Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» остання не укладала. Позивач ніколи та ні в який спосіб не отримувала будь-якого повідомлення (або виклику) від нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. та їй нічого не було відомо про вчинення ним вказаного вище виконавчого напису. Тобто Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. протиправно та незаконно вчинив виконавчий напис № 29043 виданий 08.09.2020 про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 67751,43 грн. Внаслідок цього 30.11.2020 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. з порушенням припису ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» відкрила виконавче провадження ВП №63762017, в рамках якого застосував примусові заходи виконавчого провадження а також вніс відомості в Єдиний реєстр боржників. Крім того позивач вказує на те, що виконавчий напис було вчинено 08 вересня 2020 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Кредитний договір № 009-29600-09113 від 09.11.2013 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З огляду на зазначене вище, позивач [PERSON] звернулась до суду із даною позовною заявою. Ухвалою суду від 04 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Однак, у визначені судом строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 29043, відповідно до якого звернуто стягнення з [PERSON] за Кредитним договором 009-29600-091113\~від 09\~листопада 2013\~року,\~укладеним з\~Публічне Акціонерне\~Товариство «Дельта\~Банк»,\~правонаступником усіх\~прав та\~обов`язків якого,\~на підставі\~Договору Відступлення\~Прав Вимоги\~за кредитними\~договорами 379/К\~від 13\~квітня 2018\~є Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Кредит-капітал»,\~правонаступником усіх\~прав та\~обов`язків якого,\~на підставі\~Договору Відступлення\~Прав Вимоги\~за кредитними\~договорами 11/08/2020-ФА\~від 11\~серпня 2020\~є Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «АЛАНД»,\~заборгованість за\~Кредитним договором\~009-29600-091113\~від 09\~листопада 2013\~року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року. Сума заборгованості складає 67 251 грн. 43 коп. Загальна сума, що підлягає стягненню 67 751 грн. 43 коп. (а.с. 7). 21 вересня 2019 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що складено відповідний актовий запис № 2540, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане 21 вересня 2019 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 13 зворотній бік). Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». На зазначений пункт посилався нотаріус у виконавчому написі. Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року на час їх застосування, а саме 08 вересня 2020 року, був визнаний судом незаконним та не чинним, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року: «…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду Постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» у простій письмовій формі, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 08 вересня 2020 року - в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору. Отже, враховуючи, що на момент вчинення виконавчого напису за реєстровим № 29043 від 08 вересня 2020 року приватний нотаріус керувався нечинними положеннями Закону, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп. за подання позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved