Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначала, що 09 червня 2007 року вона та [PERSON] уклали шлюб. [INFO] у шлюбі вона народила дочку [PERSON] , яка проживає разом із матір`ю, батьком цієї дитини є [PERSON] , шлюб між нею і відповідачем був розірваний у лютому 2008 року. Згідно із рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року у справі № 362/5811/18 за позовом [PERSON] про зменшення розміру аліментів, із нього на її (позивача) користь стягуються аліменти на їхню дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Проте протягом 13 років дитину вона виховує самостійно, незважаючи на те, що сторони проживають в одному селі, відповідач із дочкою не спілкується, життям дитини він не цікавиться. Від народження дочки [PERSON] батько бачив дитину лише один раз під час забору генетичного матеріалу для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи під час розгляду Васильківським міськрайонним судом Київської області справи № 362/2254/18 за його позовом про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини. Навіть після того як судова експертиза підтвердила батьківство відповідача відносно його дочки [PERSON] , [INFO] , ставлення відповідача до дитини не змінилося, він продовжує уникати зустрічей із дочкою. Таке ставлення [PERSON] до своєї дитини свідчить про його свідоме ухилення від виконання ним своїх батьківських обов`язків щодо дитини, небажання відповідача приймати учать в житті дочки, виховувати, розвивати її та матеріально утримувати дитину до досягнення повноліття. Будь-яких перешкод у спілкуванні з дочкою відповідачу ніхто не чинив та не чинить. Зазначені факти свідчать про ухилення відповідача як батька від виховання дитини, свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, що є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] . Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Шумило Н.М. у судове засідання не з`явилися, остання подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за відсутності сторони позивача, позов підтримують повністю, просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та будь-яких заперечень проти позову до суду не подавав. Третя особа у справі Служба у справах дітей та сім`ї Гребінківської селищної ради Білоцерківського району Київської області у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Третя особа Орган опіки та піклування Гребінківської селищної ради Білоцерківського району Київської області у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що із 09 червня 2007 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, який розірваний, про що 01 лютого 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області зроблено актовий запис № 31. У період цього шлюбу [INFO] позивач [PERSON] народила дочку [PERSON] , батьком якої є відповідач [PERSON] , про що 20 грудня 2007 року виконавчим комітетом Ксаверівської сільської ради Васильківського району Київської області складено актовий запис за № 16. У травні 2018 році відповідач [PERSON] звертався до суду із позовом до [PERSON] про виключення відомостей про нього як батька цієї дитини з актового запису про народження [INFO] [PERSON] . 22 вересня 2020 року рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі № 362/2254/18 у задоволенні цього позову [PERSON] було відмовлено, біологічне батьківство відповідача щодо цієї дитини підтверджено молекулярно-генетичним дослідженням, вірогідність батьківства становить 99,99 %. 22 листопад 2019 року рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі № 362/5811/18 зменшено розмір аліментів, що стягуються із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на дочку [PERSON] , [INFO] , із на частку від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття. Відповідно до акта обстеження умов проживання від 30 липня 2021 року, складеним начальником Служби у справах дітей та сім`ї Гребінківської селищної ради Білоцерківського району Київської області [PERSON] та головним спеціалістом цієї Служби [PERSON] було проведено обстеження умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , помешкання складається із шести кімнат, умови проживання задовільні. У будинку наявне газо-, водо-, електропостачання. Дотриманні санітарно-гігієнічні умови проживання. Дитина має окрему кімнату, яка повністю облаштована для повноцінного розвитку і дозвілля дитини. За цією адресою проживають: [PERSON] - матір дитини, [PERSON] - дитина, [PERSON] - дідусь, [PERSON] - тітка, [PERSON] - брат. Стосунки в сім`ї дружні. Всі члени родин поважають один одного. Згідно із характеристикою учениці Ксаверівської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів [PERSON] , 2007 року народження, дівчинка закінчила 7 клас цієї школи. За час навчання учениця виявила в основному достатній рівень навчальних досягнень з усіх предметів. Матір учениці [PERSON] виховує дочку одна, приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини. За час навчання у школі батько дитини жодного разу не був присутнім на батьківських зборах, інтересу до навчання дочки [PERSON] він не виявляв. Із копії із інформаційної довідки № 146 від 05 липня 2021 року, виданої Комунальним некомерційним підприємством "Васильківський центр первинної медико-санітарної допомоги Київської області" видно, що [PERSON] регулярно з`являється за місцем проживання до сімейного лікаря у Ксаверівську амбулаторію загальної практики сімейної медицини зі своєю дочкою [PERSON] , [INFO] , яка стоїть на диспансерному обліку для отримання лікування, санітарно-курортних довідок, отримання нею щеплень. Батько [PERSON] із дитиною на прийом не з`являвся жодного разу, станом здоров`я дочки він не цікавився. У ч. 1 ст. 5 ЦПК України встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч. 1 ст. 77, ч. 1 ст. 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У ч. 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 150, ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із ч. 1 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Рішенням виконавчого комітету Гребінківської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 07 вересня 2021 року № 108 затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дочки [PERSON] , [INFO] , та визначення місця проживання дитини разом із матір`ю [PERSON] 07 вересня 2021 року Органом опіки та піклування в особі виконавчого комітету Гребінківської селищної ради Білоцерківського району Київської області надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, у якому зазначено, що на засідання комісії з прав захисту дитини запрошувалися батьки, однак батько дитини [PERSON] на засідання комісії не з`явився. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , висловила свою думку про те, що батько не виконує своїх батьківських обов`язків, не спілкується із нею та участі в її житті взагалі не приймає. Виходячи з інтересів дитини, Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , із матір`ю [PERSON] , [INFO] . Також враховуючи вказану інформацію, вважає доцільним позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи те, що [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дочки Б [PERSON] , [INFO] , ухиляється, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] доведений у суді, ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved