Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

17.08.2023 від Моторного (транспортного) страхового бюро України до суду надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про порядок повернення коштів від 25.03.2016 у розмірі 10\~989 грн 35\~коп.; судові витрати у розмірі 2\~684 грн 00\~коп. На обґрунтування позовної заяви зазначено, що 25.03.2016 між Моторним (транспортним) страховим бюро України та [PERSON] було укладено Договір про порядок повернення коштів. Відповідно до вказаного договору, [PERSON] , тобто відповідач, зобов`язаний компенсувати витрати, понесені кредитором, тобто позивачем, по справі № 28716 у зв`язку із виплатою відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.10.2015 приблизно о 14:00 годині в м. Змієві, за участю автомобіля "ЗАЗ", державний номерний знак " [NUMBER] ", під керуванням відповідача, та автомобіля "ВАЗ", державний номерний знак " [NUMBER] ", під керуванням [PERSON] . Відповідно до п. 2.1. Договору боржник приймає на себе зобов`язання сплатити кредитору 10\~989 грн 35 коп. протягом 12 місяців за графіком, з можливістю дострокового погашення боргу. Відповідно до п. 3 Договору у разі порушення боржником умов даного договору, кредитор має право у будь-який момент звернутися до суду із позовом про стягнення з боржника заборгованості за даним Договором, включивши при цьому санкції, передбачені положенням чинного законодавства. Оскільки, відповідачем не було проведено жодних дій щодо сплати заборгованості згідно договору, від виконання свого зобов`язання відповідач ухиляється, таким чином, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України (п. 8 ч. 2 ст. 16) (а. с. 1-4). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 30.08.2023 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 29.09.2023. 29.09.2023 у зв`язку з неявкою відповідача відкладено судовий розгляд. Представник позивача [PERSON] надіслав на електронну пошту суду клопотання, в якому просив проводити судовий розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] \~не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого не заперечував представник позивача. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №\~361/8331/18.) У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, тому вирішив спір по суті за відсутності відповідача. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними заяви від 16.01.2016, повідомлення про дорожньо-транспорту пригоду від 07.10.2015, підтверджується, що [PERSON] повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулася 04.10.2015 (а. с. 18-20). Постановою судді Зміївського районного суду Харківської області від 17.12.2015 встановлено, що 04.10.2015 о 14:00 годин, [PERSON] ,\~ керуючи автомобілем ЗАЗ-1102, державний номерний знак [NUMBER] , по вул. 50 років Комсомолу в м. Зміїв Харківської області,\~ зі сторони залізничного вокзалу, невірно вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного напрямку та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2102, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , чим порушив вимоги п.п. 12.1 Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.\~ Пасажиру автомобіля ВАЗ-2102 [PERSON] та пасажиру автомобілю ЗАЗ-1102 [PERSON] спричинено легкі тілесні ушкодження. На [PERSON] накладене стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців за правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП (а. с. 16-17). З копій наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України № 1474 від 26.02.2016 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, довідки МТСБУ № 1 від 12.02.2016 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, платіжного доручення № 1474 рв від 26.02.2016, вбачається, що відповідно ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", приймаючи до уваги довідки № 1 від 12.02.2016, про розмір відшкодування шкоди [PERSON] сплачено 9\~967 грн 15 коп. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 21-23). 25.03.2016 між Моторним (транспортним)\~страховим\~бюро\~України та [PERSON] укладено договір про порядок повернення коштів, відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язаний компенсувати понесені МТСБУ по справі № 28716 нз у зв`язку з виплатою відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.10.2015 в Харківській області за участі транспортного засобу "ВАЗ" (державний номерний знак [NUMBER] ), під керуванням [PERSON] , та "ЗАЗ" (державний номерний знак [NUMBER] ) під керуванням [PERSON] . Відповідно до п. 2.1. цього договору [PERSON] прийняв на себе зобов`язання оплатити МТСБУ 10\~989 грн 35 коп. протягом 12 наступних місяців за графіком (а. с. 6-13, 14-15). Доказів здійснення відшкодування відповідно до умов вказаного договору відповідачем суду не надано. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 10 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов`язаний внести страховику згідно з договором страхування. Згідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. п. 38.2.1. п. 38.2. ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.2.1. до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Представником позивача [PERSON] надані докази існування між Моторним\~(транспортним) страховим бюро України та відповідачем [PERSON] правовідносин у зв`язку з виникненням у Моторного (транспортного) страхового бюро України права вимагати від [PERSON] відшкодування витрат, понесених на відшкодування матеріальної шкоди, завданої з вини відповідача власникові транспортного засобу ВАЗ-2102, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] у розмірі 10 989 грн 00\~коп., передбаченому договором про порядок повернення коштів від 25.03.2016. Відповідачем [PERSON] будь-яких доказів на спростування обов`язку щодо виплати вказаної суми позивачеві не надано. За таких обставин, позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved