Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Трун О.В. звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із позовом до відповідача ТОВ «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі, яку уточнила 28.08.2023 року, в якій остаточно просила суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період з 13.03.2018 року по 30.11.2020 року в розмірі 287628,91 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач в період з 13.03.2018 року по 30.11.2020 року працював у ТОВ «Краснолиманське». 30.11.2020 року позивач [PERSON] був звільнений за власним бажанням. Однак, з моменту звільнення до подачі позовної заяви до суду, з позивачем не проведений розрахунок заборгованості з заробітної плати. Позивач в день звільнення, перебував на підприємстві, отримав трудову книжку, однак остаточного розрахунку заборгованості із заробітної плати проведено не було. Враховуючи наведене, посилаючись на вимоги ст.ст.115, 116\~КЗпП України позивач просить стягнути вказану заборгованість по заробітній платі. Ухвалою суду дану справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Від сторін не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Згідно з\~ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ст.174\~ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Судове засідання проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони повідомлялись про відкриття провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що в матеріалах справи маються відповідні довідки про доставку електронних документів. Відповідачі не надали заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористались правом надання відзиву на позовну заяву. Представник відповідача ТОВ «Краснолиманське» надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника відповідача та винести рішення по суті справи у відповідності до норм чинного законодавства. Також долучив довідку про наявну заборгованість з заробітної плати перед позивачем. Беручи до\~уваги,\~що справа\~розглядається за\~правилами спрощеного\~позовного провадження\~за відсутності\~учасників справи,\~відповідно до\~ч.\~2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено,\~що позивач\~з 13.03.2018\~року по\~30.11.2020\~року перебував\~у трудових\~відносинах з\~відповідачем та\~30.11.2020\~року його\~звільнено з\~підприємства за\~власним бажанням\~на підставі\~ч.1ст.38 КЗпП України, відповідно до наказу № 334/к, що підтверджується долученою до матеріалів справи трудовою книжкою. Згідно долученої представником відповідача до матеріалів справи довідки № 247 від 21.08.2023 року, сума заборгованості із заробітної плати [PERSON] за період з листопада 2019 року по листопад 2020 року на дату надання довідки складає 287628,91 грн., до складу яких входить: заробітна плата у сумі 240273,30 грн. та компенсація за 62 к.дн. невикористаної відпустки при звільненні у сумі 47355,61 грн. Сума заборгованості зазначена після утримань всіх обов`язкових податків та зборів. За приписами ст.47\~КЗпП (в редакції, що діяла станом на день звільнення позивача, а саме станом на 30.11.2020 року) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені вст.116 цього Кодексу. Відповідно до\~ч.1ст.116\~КЗпП (в редакції, що діяла станом на день звільнення позивача, а саме станом на 30.11.2020 року) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Стаття 233\~КЗпП (в редакції, що діяла до 19.07.2022 року) передбачала, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. З 19.07.2022\~року набрали\~чинності зміни\~внесені вКЗпП Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» N 2352-IX від 01.07.2022 року. Відповідно до ст.233 КЗпП (в\~редакції,\~що діє\~після 19.07.2022\~року),\~працівник із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать йому при звільненні, має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Редакція вказаної частини набрала чинності 19.07.2022 року. Таким чином,\~починаючи з\~19.07.2022р.,\~уКЗпП України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком. Прикінцеві та\~перехідні положенняЗакону України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо оптимізації\~трудових відносин»\~від 01.07.2022\~№ 2352-IX не передбачають\~особливої дії\~норм права\~для зміненої\~ним частини\~другоїстатті 233 КЗпП України,\~не містять\~жодних застережень\~щодо застосування\~цьогозакону, а тому він застосовується за загальними правилами дії у часі, у просторі та на коло осіб. Стаття 58\~Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. Враховуючи наведене,\~а також\~те,\~що позивач\~був звільнений\~в 2020\~році та\~мав право\~звернутися до\~суду з\~позовом про\~стягнення належної\~йому заробітної\~плати без\~обмеження будь-яким\~строком,\~суд вважає,\~що нормист.233\~КЗпП (в редакції, що діє після 19.07.2022 року) не розповсюджуються на нього. Таким чином, суд вважає, що позивач своєчасно звернувся до суду з вказаним позовом і строки звернення до суду з цим позовом ним не порушені. Оскільки відповідачем жодним чином не заперечувався та не спростовувався факт працевлаштування позивача та наявності заборгованості по заробітній платі як такої, а навпаки підтвердив наявну заборгованість надісланою довідкою, з урахуванням обставин справи та уточнених позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по не виплаченій заробітній платі при звільненні у розмірі 287628,91 гривень. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно доЗУ «Про судовий збір», станом на день звернення позивачем до суду, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою підлягав сплаті судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1073,60 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (13420,00 грн.). Розмір задоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості по заробітній платі становить 287628,91 грн., 1% ціни позову становить 2876,29 копійок (287628,91 грн. / 100% = 2876,29), що є більшою від визначеного ЗУ «Про судовий збір» мінімального розміру судового збору. Таким чином\~за подання\~цього позову\~до суду\~позивач повинен\~був сплатити\~судовий збір\~в розмірі\~2876,29\~грн.,\~але відповідно\~до п.2\~ч.1ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору позивач звільнений. Враховуючи наведене та правила ст.141 ЦПК України, сума в розмірі 2876,29 грн. (судовий збір за заявлену вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно з\~п.2\~ч.1ст.430ЦПК України рішення суду в частині виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, підлягає негайному виконанню. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення суду в частини стягнення заробітної плати за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved