Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що її батько [PERSON] помер [INFO] . Після смерті останнього залишилось спадкове майно, яке складається з належного такому житлового будинку з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] . Зазначає, що позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті батька, звернувшись у встановлений законом строк до нотаріальної контори, їй було повідомлено, що оформити право власності на спірний житловий будинок неможливо, так як покійний батько не провів первинну реєстрацію такого. Тому просить суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та складається з: житлового будинку літера «А», котельні «Б», сарая «В», вбиральні «Г», огорожі «1-2, в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] . Учасники в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивачки позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Представник Свалявської міської ради просила розгляд справи проводити за наявними в матеріалах такої документами (а.с.41-48). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.01.2023 року [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 15 від 17.01.2023 року проведений Свалявським Відділом ДРАЦС у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.9). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.04.1992 року, батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.10.2012 року позивачка змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 11). Чинним рішенням Свалявського районного суду від 22.05.2023 року (справа №306/895/23) встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Відповідно до довідки Відділу «ЦНАП» Свалявської міської ради від 27.06.2023 року №666, [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] разом з [PERSON] ,, [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Згідно довідки КУП «Свалявське МБТІ» від 19.04.2023 року №65 житловий будинок за вищевказаною адресою не зареєстрований на паперових носіях згідно архівних даних та реєстрових книг (а.с. 14). Як убачається з будівельного паспорту земельної ділянки, Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат від 1 до 5 включно від 14.07.1978 року, рішення виконкому Свалявської міської ради депутатів трудящих №147 від 14.07.1977 року, Плану забудови земельної ділянки та акту №3 від 11.08.1977 року, [PERSON] надано в користування та виділено в натурі земельну ділянку для будівництва житлового будинку за адресою [ADDRESS] (а.с. 15-21). Відповідно до довідки Свалявської міської ради від 29.06.2023 року №02-16/2483, права власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано (а.с. 22). Згідно технічного паспорту (реєстраційний номер ТІ01:9351-5701-4868-9047, Інвентаризаційна справа №2364/2020) на житловий будинок садибного типу за адресою [ADDRESS] , такий складається з «А» - житловий будинок; «Б» - котельня; «В» - сарай; «Г» - вбиральня; №1,2 огорожа. Вартість такого відповідно до довідки ФОП [PERSON] від 19.07.22023 року № 113 становить 98470,00 грн (а.с. 23-30). Вищезгадані обставини стверджуються відповідними документами і ніким не оспорюються. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20). Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється. \~ \~ \~ \~ Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Згідно з нормою ст. 319 цього кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити з своїм майном,

Outcome: approved