Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

у травні 2022 року [PERSON] звернулася до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2019 року. На даний час разом не проживають, сімейно-шлюбні відносини припинені. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка стверджує, що на сьогодні діти проживають з нею та перебувають на її утриманні і вихованні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не приймає участі у їх вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Ухвалою від 20.06.2022 Машівський районний суд відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.24). 08.08.2022 суд зупинив провадження у справі до припинення перебування на військовій службі відповідача (а.с.41), натомість своєю постановою Полтавський апеляційний суд 07.08.2023 ухвалу Машівського районного суду від 08.08.2022 скасував та направив справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.68-69). У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце повідомлені належним чином та завчасно, зокрема відповідач за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки (а.с.31, 75-76), позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі (а.с.7 ). Виходячи з викладеного, суд вирішив розглянути справу за відсутності сторін, дослідивши письмові докази. Так, сторони перебувають в шлюбі з 21.09.2019 року, проте як стверджує позивачка, разом не проживають (а.с.2). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.19). Позивачка та відповідач є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.9,10). У ч. 2 ст.\~51\~Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Частиною 1 ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ст.\~141\~СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Згідно із ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Нормами ч. 3 ст.\~181\~СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст.\~182\~СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 2 статті 183\~СК України визначено обов`язок суду у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей визначити єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи наведене, суд уважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] про стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей сторін, які проживають із позивачкою та перебувають на її утриманні. Стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, відповідає наведеним вище нормам закону. Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави потрібно стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved