Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

Адвокат Кучер Ю.В., діючи в інтересах [PERSON] , звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просила визнати [PERSON] рідним батьком [PERSON] та зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису № 537 про народження [PERSON] , [INFO] , складеного 03.04.1987 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції зазначивши в графі відомості про батька « [PERSON] , [INFO] , українець, громадянин України», змінивши прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В обгрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] народилась [PERSON] . Матір позивачки, [PERSON] , на момент народження дитини перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] , біологічним батьком позивача, в зв`язку з чим відомості про батька позивача були записані зі слів матері, відповідно до частини 1 ст. 135 СК України. 21.01.1993 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після укладення шлюбу мати позивачки взяла прізвище відповідача - [PERSON] . 06.11.2008 позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка - [PERSON] . Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.10.2020 у справі №711/4114/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано Після розірвання шлюбу позивачка залишила собі прізвище [PERSON] . Позивач вважає себе дочкою відповідача та просить суд визнати його батьківство щодо неї та внести відповідні зміни у актовий запис. Визнання батьківства має для позивача важливе і принципове значення та необхідне з метою ідентифікації родинного походження. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.09.2023 відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, до початку розгляду справи від її представника - адвоката Кучер Ю.В. надійшла заява, в якій остання підтримала позовні вимоги та просила проводити розгляд справи без участі позивача та її представника. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи подав заяву, в якій визнав позовні вимоги та просив проводити розгляд справи без його участі. Представник третьої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в підготовче судове засідання не з`явився, 21.09.2023 від начальника відділу Л. Літовкіної надійшло клопотання, в якому остання просила проводити розгляд справи без участі представника, при розгляді заяви покладалася на розсуд суд. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення в підготовчому засіданні виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [INFO] в м. Черкаси народилась [PERSON] , про що 03.04.1987 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 537 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , копія якого долучена до матеріалів справи. Батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 СК України № 00041101590, сформованого 23.08.2013, у актовому записі № 537 про народження [PERSON] відомості про батька записані відповідно до частини 1 статті 135 СК України (за вказівкою матері). Також встановлено, що на момент народження дитини мати позивачки - [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , реєстрація шлюбу між ними відбулась лише 21.01.1993, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . 06.11.2008 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 1782. Після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». В подальшому, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.10.2020 по справі № 711/4114/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу позивачка залишила собі прізвище « [PERSON] ». Звертаючись до суду із вказаним позовом позивачка стверджує, що вона є дочкою [PERSON] , а визнання його батьківства має для неї принципове значення. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пленум Верховного Суду України у пункті 3 постанови від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. З огляду на те, що позивач [PERSON] народилася [INFO] , то при розгляді справи необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України. Так, відповідно до статті 53 КпШС України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи запису актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Відповідно до статті 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з підпунктом 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства, зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Враховуючивстановлені судом обставини, а також те, що відповідач визнав позов і таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Оскільки позивач не вимагала відшкодування судових витрат, понесених нею при зверненні до суду з даним позовом, питання щодо розподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України суд не вирішує. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved