Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

Представник позивача Комунального підприємства «Жилкомсервіс» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь КП «Жилкомсервіс» заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що виникла за адресою: [ADDRESS] за період з 01.11.2016 року по 01.12.2021 року у сумі 7688,75 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Між КП «Жилкомсервіс», як управителем житлових будинків комунальної власності територіальної громади м. Харкова, та відповідачем, як споживачем послуг з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, був укладений публічний договір про надання житлово-комунальних послуг, шляхом його опублікування в офіційному виданні Харківської міської ради спецвипуску газети «Слобода» від 28.11.2006 року №95/1 зі змінами, внесеними в 2007 і 2009 роках. Позивач належним чином виконує свої зобов`язання щодо надання послуг з утримання багатоквартирних будинків і споруд та прибудинкових територій. В свою чергу, відповідач за спожиті житлово комунальні послуги належним чином не сплачує, внаслідок чого за адресою: [ADDRESS] за період з 01.11.2016 року по 01.12.2021 року утворилась заборгованість у сумі 7688,75 грн. В зв`язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою та просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у сумі 7688,75 грн. Відповідач [PERSON] , скориставшись своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, надав суду заяву із запереченнями проти позовних вимог та застосуванням судом позовної давності до позовних вимог КП «Жилкомсервіс». В обгрунтування заперечень проти позовних вимог посилається на те, що позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з нього на користь КП «Жилкомсервіс» заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.11.2016 року по 01.12.2021 року у сумі 7688,75 грн. При цьому, оскільки позовні вимоги заявлені позивачем за період з 01.11.2016 року, то їх частина знаходиться поза межами строку позовної давності, яка становить три роки, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, а відтак, він вважає необхідним подати заяву про застосування строку позовної давності. Зважаючи на звернення позивача до суду 22.12.2021 року з позовними вимогами за період з 01.11.2016 року по 01.12.2021 року, що загалом складає 61 місяць або 100 %, їх частина з 01.11.2016 року по 01.12.2018 року, що складає 25 місяців або 41 % або 3152,39 грн. знаходиться поза межами позовної давності, решта з яких складає 36 місяців або 59 %, що становить 4536,36 грн. Крім того, як вважає відповідач, розмір судового збору, оплаченого позивачем у сумі 2270,00 грн. підлягає зменшенню на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України до суми 1339,30 грн., що становить 59 % від сплаченої суми 2270 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, призначено судове засідання у справі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши доводи сторін, викладені у письмових заявах по суті справи, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, та підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.12.2021 №290386050, що власником об`єкту житлової нерухомості 1 - кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 32,6 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м. є [PERSON] , тип права власності: право власності, форма власності: приватна, розмір частки: 1, що в свою чергу підтверджує, що він за цією адресою є споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Рішенням Харківської міської ради № 1186 від 20.12.2006 р. КП «Жилкомсервіс» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова з управління будинком, спорудою або групою будинків. 28.11.2006 року у спецвипуску газети «Слобода» №95/1 (з подальшими змінами в 2007 і 2009 роках) було опубліковано публічний типовий договір про надання житлово-комунальних послуг, яким передбачено предмет договору, права та обов`язки сторін, строк дії договору, оплата спожитих послуг. Відповідач [PERSON] протягом місяця з дня опублікування договору не звертався до КП «Жилкомсервіс» з відмовою укласти вказаний договір та фактично користувався наданими позивачем послугами. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 893 від 20.12.2011 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що знаходяться в комунальній власності територіальної громади міста Харкова» (в редакції рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 11.05.2018 № 328 «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова») затверджено тариф на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій згідно з економічно обгрунтованими витратами підприємств - виконавців послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а також з 23 видів послуг, які передбачені методикою формування тарифу, затверджено 12 мінімально необхідних для забезпечення санітарно-гігієничних вимог проживання та перебування в приміщеннях, забезпечення технічних вимог до експлуатації будинку, підтримки несучої здатності конструкції та експлуатаційних характеристик внутрішньобудинкових мереж та систем. Згідно Довідки про нарахування та оплати житлово - комунальних послуг, наданих за адресою: [ADDRESS] , сума заборгованості за отримані відповідачем послуги за період з 01.11.2016 року по 01.12.2021 року складає 7688,75 грн. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, з подальшими змінами. Статтею 3\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону про «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст.\~12\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Пунктом 1 частини 1 статті 7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами укладених договорів. Відповідно до ч. 1 статті 9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Статтями 319 та 322 ЦК України, закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не передбачено законом. Згідно ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15\~Цивільного кодексу\~України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Відповідно частини 1 статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2статті 77 ЦПК України. Згідно частини 1 статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 82 ЦПК України\~встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається з положень частини 1статті 89\~ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, оскільки не спростовано сторонами, що [PERSON] є власником об`єкту житлової нерухомості 1 - кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 32,6 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м., та, відповідно, є споживачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за цією адресою. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів в спростування обставин, на які посилається позивач, щодо ненадання взагалі або надання неналежної якості послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за вищезазначеною адресою, не надано доказів того, що він відмовився у встановленому законом порядку від послуг позивача. Доказів в спростування наявності заборгованості у відповідача по сплаті за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій відповідачем суду також не надано, в зв`язку з чим розрахунок заборгованості, наданий позивачем, сумніву не викликає та приймається судом. На підставі вищевикладеного суд вважає, що відповідач є побутовим споживачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, які надаються позивачем КП «Жилкомсервіс» за вищезазначеною адресою. Не укладення письмового договору про надання послуг не є підставою для звільнення відповідача, як споживача, від оплати відповідних послуг. Враховуючи те, що відповідач належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконав, не сплачував вартість наданих послуг за спірний період, у зв`язку із чим утворилась заборгованість в сумі 7688,75 грн., з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню. Однак, суд вважає необхідним застосувати позовну давність до спірних правовідносин. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем подано до суду заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, в якій останнім зазначено, що частина періоду, за який позивач просить стягнути заборгованість з 01.11.2016 року по 01.12.2018 року, що складає 25 місяців або 41 % або 3152,39 грн. знаходиться поза межами позовної давності, тому, відповідач просить позовну давність до цього періоду застосувати, решта строку з 01.12.2018 року по 01.12.2021 року (36 місяців або 59 %, що становить 4536,36 грн.), за який позивач проситься стягнути заборгованість заявлена в межах позовної давності. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Разом з тим, ч. 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п.6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 по справі №911/3681/17). Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20.09.2011 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії", та від 22.10.1996 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Згідно довідки про нарахування та оплати житлово - комунальних послуг, наданих за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що за період з 01.11.2016 року по 01.12.2021 року позивач нарахував щомісячно плату за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, але відповідач оплату за послуги сплачував нерегулярно, в зв`язку з чим, існує заборгованість за період з 01.11.2016 року по 01.12.2021 року у розмірі 7688,75 грн. Разом з цим, з цією позовною заявою про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду 24.12.2021 року . З огляду на зазначене позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску строку позовної давності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в межах строку позовної давності, а саме за період з 01.12.2018 року по 01.12.2021 року (36 місяців) у розмірі 5005,28 грн. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Згідно з частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень статті 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (65,09 %), та стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 1477,54 грн.

Outcome: partial