Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту родинних відносин. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Як зазначає заявниця, з метою отримання належної їй частки спадкового майна, вона звернулась з відповідною заявою до нотаріальної контори. Однак, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснено про необхідність підтвердження факту родинних відносин між нею та матір`ю, оскільки в її свідоцтві про народження ім`я матері зазначено « [PERSON] », в той час, як у свідоцтві про смерть « [PERSON] ». Наявність вказаної неправильності перешкоджає їй в оформленні свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що на даний час виправити допущені помилки неможливо, заявник просить задовольнити її вимоги. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 26 травня 2023 року справу розподілено головуючому судді Митрофановій А.О. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14 червня 2023 відкрито провадження по даній справі та призначено її до розгляду в судове засідання. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник заінтересованої особи, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Вислухавши пояснення заявниці, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з копії свідоцтва про народження заявниці [PERSON] , її матір`ю вказано « [PERSON] ». Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.05.2023 року держаного нотаріуса Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Пічевської Н.В. заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки [PERSON] не може підтвердити свої родинні відносини з померлою, оскільки у свідоцтві про народження [PERSON] , у графі мати, зазначено « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть - « [PERSON] ». Допитані в ході судового розгляду свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що [PERSON] є донькою [PERSON] . У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п. 7 Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Заявниця просить встановити факт того, що вона є донькою [PERSON] , оскільки через неправильне написання імені матері вона не має можливості оформити свої спадкові права. Суд вважає, що доводи заявниці знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а факт родинних відносин підтверджується наявними доказами по справі, а саме копією свідоцтва про народження, копією заповіту, відповідно до якого [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] та заявниці [PERSON] , показами свідків. З огляду на вище викладене, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77, 78 УПК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст. 263 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, зокрема дозволить реалізувати право заявниці оформити спадщину. Таким чином, приймаючи до уваги те, що встановлення факту має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне їй для прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] , на думку суду, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. Можливість встановлення факту родинних відносин між заявницею та спадкодавцем в адміністративному порядку на час розгляду справи втрачена. Враховуючи встановлені судом обставини, зважаючи на неможливість оформлення заявницею спадщини без встановлення факту родинних відносин, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved