Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

Позивач ПрАТ «Просто-страхування» звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача витрати по виплаті страхового відшкодування у розмірі 11198,87 грн та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн та на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.07.2021 ПрАТ «Просто-страхування» та [PERSON] уклали договір страхування PVP.S № 2102515 майнових інтересів власника автомобіля «Volkswagen Touran» реєстраційний номер [NUMBER] . 12.10.2021 в м. Харкові на вул. Ак. Білецького відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes-Benz Vito реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та застрахованого автомобіля «Volkswagen Touran» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 22.11.2021 встановлено, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху. Внаслідок цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до Звіту № 17-D/12/54 від 14.03.2023 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen Touran» реєстраційний номер [NUMBER] , становить 16330,98 грн, а відповідно до Висновку-калькуляції № 156269 від 26.10.2021 вартість відновлювального ремонту становить 11198,87 грн. Зазначена дорожньо-транспортна пригода визнана страховим випадком, про що 04.01.2022 працівниками АТ «Просто-страхування» складено страховий акт № 156269. Відповідно до платіжного доручення № 95 від 04.01.2022 АТ «Просто-страхування» сплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Volkswagen Touran» реєстраційний номер [NUMBER] в розмірі 11198,87 грн. Отже, позивач, як особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у розмірі 11198,87 грн. Позивач намагався здійснити досудове врегулювання спору шляхом направлення претензії № 04-161 від 30.01.2023 відповідачу, однак відповідач своє рішення щодо відшкодування шкоди не повідомив, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. 15.06.2023 ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова постановлено про направлення даної позовної заяви за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова (а.с.71-72). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.07.2023 справу передано в провадження судді Гаврилюк С.М. (а.с.80). 25.07.2023 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Призначено судове засідання (а.с.82-83). 19.10.2023 ухвалою суду, не виходячи до нарадчої кімнати, долучено до матеріалів справи відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву (а.с.92-93). У відзиві на позов відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що він, як учасник бойових дій, на підставі ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та в даному випадку відшкодування постраждалим здійснюватиме Фонд захисту потерпілих МТСБУ. Отже, в даній справі він не є належним відповідачем, та пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що він поніс витрати, пов`язані з розглядом даної справи, розрахунок яких надасть протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався. Представник позивача адвокат Синюк С.Л., який діє на підставі ордеру (а.с.80), подав до суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.89). Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач згідно з вимогами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2\~ст. 43 ЦПК України\~особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. \~ \~ \~ \~Частиною 3\~ст. 131 ЦПК України\~передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. \~ \~ \~ \~За змістом п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник\~справи або\~його представник\~були належним\~чином повідомлені\~про судове\~засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. \~ \~ \~ \~У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~ \~ \~ \~Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. \~ \~ \~ \~Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. \~ \~ \~ \~Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України, за змістом частин 1,2 якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша\~статті 16 ЦК України). \~ \~ \~ \~За змістом ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 12.10.2021 о 07 год. 30 хв. в м. Харкові по вул. Ак. Білецького, 34 [PERSON] керував автомобілем «Mercedes-Benz Vito реєстраційний номер [NUMBER] , при повороті ліворуч, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Touran» реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку праворуч попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Події даної дорожньо-транспортної пригоди відбулися в результаті порушення п.10.1 ПДР України водієм [PERSON] . Постановою Київського районного суду м. Харкова від 22.11.2021 у справі № 953/20156/21, яка набрала законної сили 03.12.2021, [PERSON] визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн на користь держави (а.с.11-12). \~ \~ \~ \~На час даної ДТП автомобіль «Volkswagen Touran» реєстраційний номер [NUMBER] був застрахований за договором PVP.S № 2102515 добровільного страхування наземних транспортних засобів, укладеним між страхувальником [PERSON] та страховиком ПрАТ «Просто-страхування», строком дії з 22.07.2021 по 21.07.2022 (а.с.6). \~ \~ \~ \~Відповідно до Звіту № 17-D/12/54 від 14.03.2023 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen Touran» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , становить 16330,98 грн (а.с.13-32). \~ \~ \~ \~Згідно з Висновком-калькуляцією № 156269 від 26.10.2021 вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Touran» реєстраційний номер [NUMBER] становить 11198,87 грн (а.с.33-35). \~ \~ \~ \~Вказана вище дорожньо-транспортна пригода визнана позивачем страховим випадком, про що 04.01.2022 АТ «Просто-страхування» складено страховий акт № 156269 (а.с.27). \~ \~ \~ \~ Відповідно до платіжного доручення № 95 від 04.01.2022 АТ «Просто-страхування» сплатило [PERSON] страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Volkswagen Touran» реєстраційний номер [NUMBER] в розмірі 11198,87 грн (а.с.38). Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки встановлено\~статтею 1188 ЦК України, відповідно до положень частини першої якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. \~ \~ \~ \~За положеннями ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, після виплати страховиком потерпілій особі страхового відшкодування, у страховика є право зворотної вимоги до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. \~ \~ \~ \~Згідно з наданим відповідачем копії посвідчення Управління персоналу штабу Командування Повітряних Сил Збройних Сил України серії [NUMBER] від 08.09.2017, [PERSON] має статус учасника бойових дій (а.с.94). \~ \~ \~ \~Відповідно до п.13.1. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю І групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Статтею 41 п. 41.1. п.п. «г» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія\~пункту 13.1\~статті 13 цього Закону. \~ \~ \~ \~Отже, на теперішній час та на час дорожньо-транспортної пригоди 12.10.2021, винуватцем якої є [PERSON] , останній мав має статус учасника бойових дій, та за законом відшкодування завданих ним збитків від даної дорожньо-транспортної пригоди проводиться МБСБУ. За положеннями частин 1, 2 ст. 51 ЦПК України залучення співвідповідача, заміна первісного відповідача здійснюється судом першої інстанції лише за клопотанням позивача. Відповідного клопотання позивачем не було заявлено. Лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.05.2023 у справі № 352/371/21. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Зазначений висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц Отже, в даному випадку позивачем не доведено, що відповідач [PERSON] повинен відповідати за пред`явленим позовом. Належним відповідачем у даній справі є МТСБУ. Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у зв`язку з тим, що позов пред`явлений до неналежного відповідача. Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених вимог, та у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору та на правничу допомогу, на відповідача не покладаються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed