Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати виконавчий напис, вчинений 20.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. та зареєстрований в реєстрі за №16272, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 20.07.2023 з додатку «Дія» вона дізналася про наявність виконавчого провадження №68374094, відкритого за виконавчим написом нотаріуса, яке перебуває на примусовому виконанні у Знам`янському відділі державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). За допомогою ідентифікатору доступу до Автоматизованої системи виконавчих проваджень, їй стало відомо, що вказане виконавче провадження відкрито на підставі заяви про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 20.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Г.В., зареєстрованого в реєстрі за №16272. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки вчинений на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений. Крім того, вказує, що від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» вона не отримувала документів, вимог чи претензій з приводу наявності у неї заборгованості з зазначенням деталізованої суми боргу, та взагалі не була проінформована про наявність у неї заборгованості та її розмір. А тому, вона вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не переконався у безспірності заборгованості. Вказує, що заборгованість по кредиту має спірний характер, а тому виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак подав суду заяву, у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував щодо їх задоволення. Представник третьої особи - Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої вирішення питання залишив на розсуд суду. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, пояснення щодо позову не подала. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. Ухвалою суду від 12.09.2023 у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. витребувано матеріали, на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис, проте станом на день ухвалення цього рішення матеріали нотаріальної справи суду не надані, зокрема не надано копій документів, на підставі яких вчинено оскаржуваний виконавчий напис. У зв`язку з тим, що приватним нотаріусом Солонець Т.М. не надано суду витребуваних документів, відтак суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів справи. Позивачкою до позовної заяви додані копії документів, які нею отримані у державного виконавця, а саме: заява про примусове виконання рішення; виконавчий напис, вчинений 20.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., зареєстрований в реєстрі за №16272; постанова про відкриття виконавчого провадження №68374094; постанову про арешт коштів боржника. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. 20.12.2021 вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №16272,про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 19054 грн. 54грн. Державним виконавцем Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Пісаревим О.М., з метою виконання вказаного виконавчого напису, прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №68374094 від 26.01.2022 та постанову про арешт коштів боржника від 26.01.2023. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.3.1 вказаної Глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документів згідно з Переліком, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З урахування приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості по спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Як вбачається з наданого суду позивачкою копії оскаржуваного виконавчого напису, при його вчиненні нотаріус посилається на п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 (далі - Постанова). Однак, вказана Постанова не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яку в свою чергу Київським апеляційним адміністративним судом постановою від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною, зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів. Таким чином до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п.2 Розділу. Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 20.12.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 в редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватися до кредитного договору, по заборгованості за яким вчинено виконавчий напис. За вказаного, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 20.12.2021 застосував не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі. Відтак зазначене свідчить про недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, що є безумовною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи викладене, відповідачем не доведено, що він подав нотаріусу всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За відсутності засвідченої виписки з рахунка боржника сума нарахованої заборгованості нічим не підтверджується. За відсутності належного повідомлення боржника про розмір заборгованості не підтверджується її безспірність. У зв`язку з неподанням учасником справи без повідомлення причин доказів, витребуваних судом (копій матеріалів нотаріальної справи про вчинення виконавчого напису), суд відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України визнає обставину, на яку посилається позивачка, а саме вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису за відсутності належних документів, які підтверджують безспірність заборгованості. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене та враховуючи, що кредитна заборгованість позивача перед відповідачем не є безспірною, виконавчий напис був вчинений на договорі, який нотаріально не посвідчений, що є порушенням вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999, а відтак суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, у розмірі 536 грн. 80 коп. З урахуванням повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачкою судового збору в сумі 536 грн. 80 коп. за звернення до суду із позовною заявою. На підставі викладеного, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.18, 256, 257, 258, 261, 266, 267 ЦК України,

Outcome: approved