Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

21.09.2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Хотинської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON] . При житті він за договором купівлі - продажу від 08 липня 1966 року став власником житлового будинку [ADDRESS] . Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, розташованих по [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок був збудований згідно будівельних норм і правил з додержанням архітектурних, санітарних, екологічних та протипожежних норм і правил. Згідно технічного паспорта КП «Хотинське бюро технічної інвентаризації» Хотинської міської ради житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, розташованих по [ADDRESS] складається з житлового будинку літ.А-1, загальною площею 63,2 м.кв. та житловою площею 29 м.кв., літ.а - тамбур, літ.а1 - ганок, літ.а2 - прибудова, літ.а3 - ганок, літ.І замощення, літ.В - гараж, літ.Г - сарай , літ.Д. - сарай, літ.Ж - навіс, літ. 3 - навіс, вбиральня літ.К, ПГ - погріб, № І - ворота, №2 - огорожа. [PERSON] проживав в [ADDRESS] та на день смерті спадкодавця в даному господарстві був зареєстрований позивач. Являючись спадкоємцем за законом він у встановлений законом строк прийняв спадщину та звернувся до державного нотаріуса Хотинської районної державної нотаріальної контори Чернівецької області Мартинюк Є.Р., про оформлення свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] . Нотаріусом був зроблений запит в Державний нотаріальний архів Чернівецької області з метою витребування оригіналу договору купівлі - продажу від 08 липня 1966 року. Однак, 13 грудня 2022 року державним нотаріусом Державного нотаріального архіву винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що у вказаному договорі купівлі - продажу будинку прізвище батька зазначено як [PERSON] замість [PERSON] . Вказана помилка була допущена нотаріусом при укладанні договору купівлі-продажу, оскільки паспорт батька був на російській мові і тому нотаріус помилково записав у договорі прізвище батька українською, як [PERSON] , а не [PERSON] . Тому на даний час він вимушений звернутись до суду з позовною заявою про усунення перешкод у реалізації права па спадкування та визнання права на житловий будинок, як спадкове майно за законом та встановлення факту належності документа - договору купівлі-продажу від 08 липня 1966 року спадкодавцю. Враховуючи вище викладене позивач просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документа договору купівлі - продажу від 08 липня 1966 року житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] , який помер [INFO] в м.Хотин Чернівецької області. Визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, розташованих по [ADDRESS] , який складається: житлового будинку літ.А-1, загальною площею 63,2 м.кв. та житловою площею 29 м.кв., літ.а - тамбур, літ.а1 - ганок, літ.а2 - прибудова, літ.а3 - ганок, літ.І замощення, літ.В - гараж, літ.Г - сарай , літ.Д. - сарай, літ.Ж - навіс, літ. 3 - навіс, вбиральня літ.К, ПГ - погріб, № І - ворота, №2 - огорожа. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 25.09.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 03.10.2023 року у справі витребувано докази. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача [PERSON] , в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить суд розглядати справу у його відсутності та без участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до п 1ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до довідки № 157 від 16.11.2022 року станом на 31.12.2012 року власником житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі продажу житлового будинку від 08.07.1966 року, посвідченого Хотинською державною нотаріальною конторою, реєстр № 1433. Відповідно до договору купівлі - продажу від 08.07.1966 року [PERSON] купив будинок за адресою: [ADDRESS] . Будинок одноповерховий житлова площа становить 15,4 кв.м. Договір посвідчено нотаріально та зареєстровано в реєстрі за № 1433. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , складається з житлового будинку літ.А-1, загальною площею 63,2 м.кв. та житловою площею 29 м.кв., літ.а - тамбур, літ.а1 - ганок, літ.а2 - прибудова, літ.а3 - ганок, літ.І замощення, літ.В - гараж, літ.Г - сарай , літ.Д. - сарай, літ.Ж - навіс, літ. 3 - навіс, вбиральня літ.К, ПГ - погріб, № 1 - ворота, №2 - огорожа. Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу вбачається, прізвище саме [PERSON] уклав шлюб 30.10.1966 року. Згідно до свідоцтва про смерті серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] , та [PERSON] 13.12.2022 року державний нотаріальний архів у Чернівецькій області постановив про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 462/02-03 в якій вказав, що відмовити [PERSON] у видачі дублікату договору купівлі - продажу житлового будинку посвідченого у Хотинський державній нотаріальній конторі 08.07.1966 року за реєстровим № 1433 у зв`язку із тим, що ним не надано доказів належності цього документу померлому [INFO] [PERSON] . Так як в договорі вказується покупець [PERSON] . На ухвалу суду про витребування доказів надійшов лист від Хотинської державної нотаріальної контори в якому вказується, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадкова справа не заводилась. Перевірку здійснено по спадковому реєстрі (копія додається) та по алфавітній книзі спадкових справ з 1994 року по 2000 роки. З приводу встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. У відповідності п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до ч. 1 п.6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається із п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року (з внесеними змінами) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановити факти, належності особі документів, які не належать до таких, що посвідчують особу, зокрема, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р.?передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних - осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки. В такому випадку особа може звернутися до суду для відновлення своїх прав. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Проте само по собі встановлення факту, що має юридичне: значення факт, не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Таким чином, в судовому порядку можливо встановити факт, належності правовстановлюючих документів. Отже, встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, а саме для оформлення своїх спадкових права. Крім того, не встановлення даного юридичного факту призводить до порушення прав позивача, а тому суд вважає, що слід задовольнити позовну вимогу позивача та встановити факт належності правовстановлюючого документа договору купівлі - продажу від 08 липня 1966 року житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] , який помер [INFO] в м.Хотин Чернівецької області. З приводу визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст. 1223 ЦК України - Право на спадкування мають особи визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина 1 ст. 1270 ЦК України - строки прийняття спадщини - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною першою статті 182 ЦК України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеним законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до частин першої, третьої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці другому пункту 23 постанови Пленумом Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 16 січня2019 року у справі № 2-390/2006 (провадження № 61-5088св18), від 26 серпня 2020 року у справі № 636/4329/16-ц (провадження № 61-22570св18). З матеріалів справи вбачається, що у позивача існують перешкоди в оформленні права власності в нотаріальному порядку на спадкове майно, яке належало покійному [PERSON] , який помер [INFO] , а саме: житлового будинку літ.А-1, загальною площею 63,2 м.кв. та житловою площею 29 м.кв., літ.а - тамбур, літ.а1 - ганок, літ.а2 - прибудова, літ.а3 - ганок, літ.І замощення, літ.В - гараж, літ.Г - сарай , літ.Д. - сарай, літ.Ж - навіс, літ. 3 - навіс, вбиральня літ.К, ПГ - погріб, № 1 - ворота, №2 - огорожа, що розташовані за адресою: [ADDRESS] Отже, вказані у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії підстави позбавляють нотаріуса можливості вчинити нотаріальну дію. З метою захисту своїх прав, позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволених позовних вимог у разі задоволення позовну на відповідача, таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved