Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

Процесуальні дії по справі: [PERSON] звернулась до суду з заявою в порядку окремого провадження, за змістом якої просить: встановити, що [PERSON] , який помер [INFO] в селі Троковичі, Черняхівського району, Житомирської області є її батьком; - зобов`язати Черняхівський відділ ДРАЦС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) внести до державного акту цивільного стану про її народження наступні зміни, в графі "Батько" зазначити " [PERSON] ", у графі "Прізвище ім`я, по батькові" дитини зазначити " [PERSON] ". Ухвалою від 10.07.2023 суд заяву [PERSON] залишив без руху та надав заявнику строк для усунення виявлених недоліків. 27.07.2023 заявник на виконання вимог ухвали від 10.07.2023 надала уточнюючу заяву, якою усунула недоліки заяви. 09.08.2023 суд ухвалою прийняв заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за заявою [PERSON] , про встановлення факту батьківства. Розгляд справи постановив здійснювати у порядку окремого провадження.Судове засідання призначив на 18 вересня 2023 року об 10:00 год. Ухвалою від 18.09.2023, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання від 18.09.2023 суд замінив заінтересовану особу Черняхівський відділ ДРАЦС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на належну - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та відклав розгляд справи на 17.10.2023. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначає, що її батьком є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . На час її народження [INFO] батьки у зареєстрованому шлюбі не перебували. Запис про батька за відсутності спільної заяви батьків проведено в порядку ч.1 ст. 135 СК України, а саме за вказівкою матері. Тому у свідоцтві про її народження [PERSON] в графі батько значиться " [PERSON] ". Батьки одружились [INFO] . [INFO] її батько [PERSON] помер. Вказує, що після реєстрації шлюбу змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Заявник доводить, що на час смерті батька вона мала неповнолітній вік 14 років та до дня його смерті у зв`язку з малолітнім віком не мала можливості звернутись до суду для встановлення родинних відносин із батьком. Встановити факт батьківства їй необідно для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . 22.09.2023 заявник через канцелярію суду подала заяву за змістом якої просить долучити до матеріалів справи докази, які мають значення по справі, а саме листи її померлого батька адресовані їй та її матері з Раїківської виправної колонії №73 Бердичівського району Житомирської області, де батько відбував покарання, а також довідку про звільнення із зазначеної установи. 17.10.2023 учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча і були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. 17.10.2023 від представника заявника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутності заявника та її представника, заяву просить задовольнити (а.с. 53). Заінтересована особа 1 - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надійшло. Заінтересована особа 2 - [PERSON] про причини неявки суд не повідомила. В судовому засіданні від 18.09.2023 не заперечила проти задоволення заяви та вказала, що заявник її дочка, а встановлення факту батьківства необхідне для прийняття дочкою спадщини після смерті батька [PERSON] . За приписами ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Зважаючи, що заінтересовані особи про час та місце розгляду заяви повідомлені своєчасно та належним чином, враховуючи позицію заінтересованої особи 2, висловленої в судовому засіданні 18.09.2023 та заяву представника заявника про розгляд справи за його та заявника відсутності, суд здійснює розгляд за відсутності учасників справи на підставі наявних у матеріалах справи матеріалів. В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду. У судовому засіданні від 17.10.2023 відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд підписав вступну та резолютивну частину рішення суду. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.04.1991 року, виданого Житомирським міським відділом ЗАГС - 12.04.1991 року народилась [PERSON] , її батьками у свідоцтві про народження записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Запис про батька [PERSON] проведено за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записано за вказівкою матері. Заявник доводить, що її батьком є [PERSON] , який помер [INFO] та за життя визнавав себе її батьком, про що додала листи її померлого батька адресовані їй та її матері [PERSON] з Раїківської виправної колонії №73 Бердичівського району Житомирської області, де батько відбував покарання, а також довідку про звільнення із зазначеної установи (а.с. 43-52). Заявник вказує, що 17.02.1999 Шепетівським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області між її батьками [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, актовий запис №40, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.7). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 23.05.2005 виконкомом Троковицької сільської ради, [PERSON] помер [INFO] у віці 36 років, про що в Книзі реєстрації смертей 23 травня 2005 року зроблено відповідний актовий запис за №32 (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.09.2012 заявник після реєстрації шлюбу змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с.9). Мати заявника [PERSON] (заінтересована особа 2) після смерті [PERSON] змінила шлюбне прізвище із " [PERSON] " на " [PERSON] ". З метою встановлення факту батьківства заявник звернулась до суду з вказаною заявою. Необхідність встановлення зазначеного факту заявнику необхідний для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Вжите у зазначеній статті конвенції поняття "сімейне життя" має автономне значення і, виходячи із прецедентної практики ЄСПЛ, включає фактичні сімейні відносини, зокрема і ті, що виникли, або можуть виникнути між дітьми і їх біологічним батьком, а також ті, що виникають між партнерами, що підтримують фактичні шлюбні відносини. У разі встановлення існування сімейного зв`язку з дитиною, держава має діяти в порядку, розрахованому на надання можливості розвитку цього зв`язку і юридичні гарантії мають бути встановлені з моменту народження або якнайшвидше після інтеграції дитини до її сім`ї ( [ADDRESS] ; Kroon and Others v. the Netherlands, § 30, 32). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд роз`яснює, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 ) Конституції України норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до [INFO] , необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Статтею 53 КпШС визначено, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану . В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді цієї справи, слід виходити з дати народження дитини. Заявник народилась [INFO] , а тому слід з`ясовувати обставини, передбачені ст. 53 КпШС. За положеннями цієї норми для встановлення батьківства в судовому порядку необхідно, щоб батьки дитини не перебували в зареєстрованому шлюбі між собою та щоб відбулась реєстрація народження дитини в органах РАЦС, а запис про батька відсутній або здійснено за вказівкою матері. Встановлення батьківства в судовому порядку можливо як в порядку позовного провадження, так і в порядку окремого провадження (встановлення факту визнання батьківства та факту батьківства). Встановлення батьківства у позовному провадженні можливо лише за життя припустимого батька дитини. У випадку, якщо він помер, та дитина народилась від незареєстрованого шлюбу, то встановлення факту визнання або факту батьківства має відбуватись в порядку окремого провадження. Як зазначено в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», яка була діючою на час дії КпШС України, згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 «положення про встановлення батьківства, викладені у ч.3 ст.53 КпШС України, дають підстави для визнання ознаками сім`ї фактичних шлюбних відносин». Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження заявника [PERSON] запис про батька проведено за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записано за її вказівкою, тобто заявник народилася від осіб, що не перебували між собою у шлюбі. У заяві заявник пояснює, що її батьком є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] , які під час її народження проживали разом без реєстрації шлюбу, а коли їй виповнилось вісім років батьки одружились. Вказала, що при житті [PERSON] визнавав її своєю донькою, про що свідчать листи адресовані на її ім`я. Факт батьківства [PERSON] не заперечила і мати заявника [PERSON] в судовому засіданні від 18.09.2023. З урахуванням викладеного, суд встановив, що при житті [PERSON] здійснював обов`язки батька відносно [PERSON] , які відповідно до ст. 61 КпШС полягають у зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Краска проти Швейцарії» від 19 квітня 1993 року визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами. Встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації нею свого права на спадщину. Отже, з огляду на вищезазначене, беручи до уваги всі обставини справи, докази, надані заявником та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість вимог [PERSON] у зв`язку з чим її заява про встановлення факту батьківства підлягає задоволенню. Стосовно внесення змін до актового запису про народження заявника, суд уважає за необхідне зазначити про таке. Відповідно до ст. 134 Сімейного кодексу України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року N 52/2 із змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Враховуючи те, що наявні у справі докази у їх сукупності підтверджують факт батьківства померлого [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] по відношенню до дочки [PERSON] , з метою захисту прав та інтересів останньої щодо реалізації права на спадщину, суд дійшов висновку, що вказана вимога заявниці в частині внесення змін до актового запису про її народження, стосовно особи батька та зміни її призвища підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладених вище обставин суд дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved