Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

07.09.2023\~ позивачка\~ [PERSON] \~звернулася \~до \~судучерез свого представника - адвоката Якименка О.В. з указаним позовом, мотивуючи тим, що після блокування її банківських карток, зокрема і тієї, на яку вона отримує заробітну плату, з Єдиного реєстру боржників їй стало відомо про наявність відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин О.С. виконавчого провадження за № 68661607 про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН»» коштів в розмірі 13 117,50 грн. В подальшому це виконавче провадження було передано на виконання приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Говорову П.В. у зв`язку із зупиненням діяльності приватного виконавця Микитин О.С. відповідно до наказу МЮУ № 2783/5 від 02.08.2023 та укладенням договору № 2 про її заміщення. Стягнення коштів відбувається на підставі виконавчого напису № 174617, який 15.06.2021 був вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.. Вищевказаний виконавчий напис набрав законної сили з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій - 15.06.2021. Позивачка вважає, що вказаний виконавчий напис є неправомірним і таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що розмір заборгованості є спірним, так як будь-яких кредитних договорів з фінансовими компаніями, в тому числі з ТОВ «ГОУФІНГОУ» та з ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН»», не укладала, жодних коштів не отримувала. Крім того, укладення 18.02.2020 кредитного договору № 244715 в односторонньому порядку з ТОВ «ГОУФІНГОУ» та з ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН»» без участі позивача порушує її права як споживача згідно з нормами ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». При вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом Остапенком Є.М. не дотримано вимог статей 87 та 88 Закону України «Про нотаріат». Вчинення неправомірного виконавчого напису порушує права та інтереси позивачки, а тому вона просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 174617, вчинений 15.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з неї коштів на користь ТОВ «ФК\~«ДЕБТ КОЛЛЕКШН»»в сумі 13\~117,50 грн та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. 08.09.2023 суд постановив ухвалу, якою залишив позовну заяву [PERSON] без руху та надав позивачці десятиденний строк з дня вручення ухвали на усунення вказаних у ній недоліків (а.с.43-47). 13.09.2023\~ на виконання ухвали суду від 08.09.2023 від представника позивачки надійшла позовна заява в новій редакції разом із клопотанням про витребування письмових доказів та заявою про забезпечення позову (а.с.50-62). 15.09.2023 суд постановив ухвалу, якою задовольнив заяву представника позивачки [PERSON] - адвоката Якименка О.В. про забезпечення позову, подану ним одночасно із позовною заявою у новій редакції, та зупинив стягнення на підставі виконавчого напису № 174617, вчиненого 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення\~з [PERSON] \~аталії Володимирівнина користь ТОВ «Фінансова компанія\~«ДЕБТ КОЛЛЕКШН»» коштів у розмірі 13\~117, 50 грн (а.с.71-75). Того ж дня, 15.09.2023 суд постановив ухвалу, якою прийняв позов у новій редакції до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання на 05.10.2023; задовольнив клопотання представника позивачки про витребування доказів і витребував у приватного нотаріуса\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенка Є.М.\~та приватного\~виконавцявиконавчого\~округу Київської\~області Говорова П.В. належно засвідчену копію виконавчого напису № 174617 від 15 червня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН»» коштів у розмірі 13 117,50 грн. Строк для подання витребуваних доказів встановлено до 04.10.2023 (а.с.78-81). 23.10.2023 на виконання\~ухвали суду\~від 15.09.2023\~через електронну\~пошту від\~приватного виконавцявиконавчого\~округу Київської\~області Говорова П.В. надійшов лист, в якому останній повідомив, що згідно наказу Міністерства юстиції України № 2371/7 від 11.10.2023 діяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С. зупинена. На виконання вимог ч.5 ст.42 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» № 1403, 12.10.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин О.С. укладено договір № 3 про її заміщення приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В.. Згідно бази даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, встановлено, що ВП № 68661607 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН»» перебуває на виконанні у приватного виконавця Микитин О.С.. Додатково зазначив, що внаслідок військової агресії російської федерації, офіс приватного виконавця Микитин О.С., що знаходився за адресою: вул. Соборна, 193, оф.7, м. Ірпінь Київської області, повністю знищено, в тому числі згоріли всі оригінали виконавчих документів, матеріали виконавчих проваджень, архіви, номенклатури справ, тощо. До вказаного листа додав докази, що містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень (а.с.106-142 ). В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Якименко О.В. не з`явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства (а.с.84-86). 19.09.2023 до суду надійшло клопотання від позивачки [PERSON] про розгляд справи без її участі, позов повністю підтримує та просить задовольнити (а.с.89). Відповідач ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН»» свого представника в судове засідання двічі не направив; про день, час і місце судового розгляду справи щоразу були повідомлені належно та завчасно згідно вимог чинного законодавства: рекомендоване поштове відправлення суду з ухвалою про відкриття провадження у справі, копією позову та додатків і судовою повісткою про виклик в судове засідання на 05.10.2023 вручене представнику товариства Волошко 25.09.2023, що підтверджується відомостями зворотного повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.93). Судову повістку про виклик в судове засідання на 25.10.2023 також отримали рекомендованим листом (а.с. 104). Відзив на позовну заяву [PERSON] , заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В. в судове засідання не з`явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися\~ належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства. Рекомендоване поштове відправлення суду отримано уповноваженою особою [PERSON] - Балабановим 22.09.2023 (а.с.92). В матеріалах справи міститься конверт з відміткою про його повернення у зв`язку з відсутністю [PERSON] за вказаною адресою, що згідно положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК є днем вручення судової повістки (а.с.90). Процесуальним правом подачі письмових пояснень на позовну заяву у встановлений судом строк не скористались. За положенням частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Стаття 280\~ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН»» двічі (05.10.2023 та 25.10.2023) не з`явився в судове засідання (свого представника до суду не направив); не повідомив суду про поважність причини неявки в судове засідання; відзив не надав; водночас, позивач не висловлював заперечень щодо заочного розгляду справи, - суд вважав за необхідне провести заочний розгляд даної справи. Ухвалою суду від 25 жовтня 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, на підставі положень ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Витребувані ухвалою суду від 15.09.2023 у третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. докази у встановлений судом строк не подані. Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. витребувані докази надано частково. Відтак, на підставі ч.10 ст. 84 ЦПК України суд здійснює розгляд справи за наявними в ній доказами. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин. Так, суд установив, що 16.02.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин Оксаною Степанівною було винесено постанову у ВП № 68661607 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 174617 від 15.06.2021 про стягнення з позивачки [PERSON] , як боржниці за кредитним договором № 244715 від 18.02.2020, укладеним з ТОВ «ГОУФІНГОУ», правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 1-31/05/2021 від 31.05.2021 є ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП»», правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 1-03/06/2021 від 03.06.2021 є ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН»». Сума заборгованості складає 11\~917,50 грн, в тому числі: 3\~500,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 8\~417,50 грн прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 1 200,00 грн плата за вчинення цього виконавчого напису. Крім цього, постановлено стягнути з боржниці виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1\~311,75 грн (а.с.29 та на звороті, 110, 111, 116, 117). З копії матеріалів виконавчого провадження, наданих приватним виконавцем на виконання ухвали суду, встановлено, що того ж\~дня,\~16.02.2022 приватним виконавцем Микитин О.С. винесено постанову, якою визначено для боржника [PERSON] загальну суму мінімальних витрат 263,80 грн (а.с.113, 114). Також, 16.02.2022 приватний виконавець Микитин О.С. винесла постанову про арешт коштів боржниці [PERSON] , яку було направлено сторонам виконавчого провадження для відома та до банківських, інших фінансових установ для виконання (а.с.120, 121). 18.05.2023 приватним виконавцем Микитин О.С. винесено постанову, якою визначено для боржниці [PERSON] розмір додаткових витрат виконавчого провадження на загальну суму 1\~230,79 грн (а.с.123-126). 03.10.2023 приватний виконавець Микитин О.С. винесла постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Остапенка Є.М. № 174617, виданого 15.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН»» заборгованості в сумі 13\~117,50 грн, до набрання законної сили рішенням суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с.128, 129). На адвокатський запит представника позивачки [PERSON] від 22.08.2023, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В. листом від 31.08.2023 № 68661607/40205 повідомив, що згідно наказу Міністерства юстиції України № 2783/5 від 02.08.2023 діяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С. зупинена. На виконання вимог ч.5 ст.42 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» № 1403, 04.08.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин О.С. укладено договір № 2 про її заміщення приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В.. Внаслідок військової агресії російської федерації, офіс приватного виконавця Микитин О.С., що знаходився за адресою вул. Соборна, 193, оф.7, м. Ірпінь, Київської області, повністю знищено, у тому числі згоріли всі оригінали виконавчих документів, матеріали виконавчих проваджень, архіви, номенклатури справ, тощо. А тому, приватним виконавцем Говоровим П.В. до вказаного листа було додано лише копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 68661607 від 16.02.2022, копію акту про пожежу від 10.06.2022 та копії фотографічних зображень знищеного офісу (а.с.25-28). Крім того, з 01.07.2021 приватну нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича зупинено, що вбачається з копії наказу № 1075/6 від 30.06.2021 (а.с.30). Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» до переліку нотаріальних дій, що вчиняють нотаріуси, належить, у тому числі, вчинення виконавчих написів. Так, згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При вчиненні виконавчих написів до застосування нотаріусами підлягає Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (далі Перелік № 1172). Вказаний Перелік № 1172 було доповнено пунктом 2 згідно\~ Постанови КМУ від 26.11.2014 року за №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».\~ Зокрема, пункт 2 Переліку № 1172 було доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, що була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язати Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.». Отже, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Згідно з положенням п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Оскільки приватним виконавцем Остапенком Є.М. не було виконано ухвалу суду про витребування доказів та не надано копію оскаржуваного виконавчого напису, а приватний виконавець Говоров П.В. не надав копію цього виконавчого провадження з об`єктивних причин (знищення матеріалів виконавчого провадження під час бойових дій), - суд позбавлений можливості перевірити, якими положенням законодавства керувався нотаріус при вчиненні 15.06.2021 виконавчого напису № 174617 та які документи для цього перевіряв. Суду також не надано ні відповідачем, ні третіми особами того кредитного договору /його належно засвідченої копії/, на підставі якого було вчинено оспорюваний виконавчий напис. Велика Палата Верховного Суду неодноразово викладала правову позицію про те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (постанови від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19). В цій справі судом не встановлено існування безспірної заборгованості боржника перед стягувачем, а також не встановлено існування кредитної заборгованості взагалі, оскільки ні кредитного договору, ні розрахунку заборгованості по ньому, на підставі яких вчинено оспорюваний виконавчий напис, матеріали справи не містять. Конституція України у статті 129 визначає однією із основних засад судочинства змагальність сторін та свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказаний принцип закріплено також і в Цивільному процесуальному кодексі України. Так, згідно ч.3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін, що полягає у рівності прав учасників справи щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.1 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.2 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України). Частинами 5,7 статті 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосується предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконані обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За положенням ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. За положеннями ч.ч. 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин\~ суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним у справі доказам, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, а також беручи до уваги відсутність заперечень відповідача щодо викладених у позові доводів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд виходить із наступного. Положеннями статті 59\~Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно зі ст. ст. 26, 30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно зі ст.\~137\~ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн позивачкою подано: - копію Договору про надання правничої допомоги адвокатом № 67/23, укладений 22.08.2023 між [PERSON] , як замовником, та [PERSON] , як адвокатом, предметом якого є надання правової допомоги в обсязі та на умовах передбачених договором. В пункті 3.1. цього договору сторони обумовили, що сума винагороди, яку замовник зобов`язується сплатити за надання правничої допомоги становить 10\~000,00 грн (а.с.32); - копію Акту виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги адвокатом № 67/23-1 від 07.09.2023 за яким виконавець адвокат Якименко О.В. надав, а [PERSON] , як замовник прийняла юридичні послуги згідно договору № 67/23 від 22.08.2023 про надання правничої допомоги адвокатом. Загальна вартість послуг становить 10\~000,00 грн. Виконано повністю, претензій та зауважень щодо надання правничої допомоги немає (а.с.33); - копію квитанції № 67/23 від 07.09.2023, якою підтверджено сплату [PERSON] адвокату Якименку О.В. гонорару в сумі 10 000 грн по договору про надання правничої допомоги (а.с.35). Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19, розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу та часу, витраченого представником позивача, а отже, є визначеним. Адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару іншими письмовими доказами, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі. Надані представником позивача документи відповідно до положень ст.ст. 12, 81\~ЦПК України є належними доказами понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу і сплати грошових коштів за надання такої адвокату Якименку О.В. у цій справі, що визначені у фіксованому розмірі в сумі 10 000,00 грн. Водночас, суд враховує правовий висновок, сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19\~лютого 2020 року в справі №\~755/9215/15-ц (провадження №\~14-382цс19), відповідно до якого з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Такий же правовий висновок сформовано Верховним Судом в додатковій постанові від 31 серпня 2023 року у справі № 824/20/23 (провадження № 61-6611ав23). Суд вважає, що заявлена позивачем до відшкодування вартість правничої допомоги в розмірі 10 000,00 грн є неспівмірною зі складністю цієї справи, характером правовідносин, обсягом наданих адвокатом послуг та витраченим ним часом на цю справу, а тому підлягає зменшенню до 5 000,00 грн. Такий розмір відшкодування позивачці витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, рівню її складності та обсягу необхідних процесуальних дій сторони позивача. Також, положеннями статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, у даному випадку при повному задоволенні позовних вимог з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 1073,60 грн та заяви про забезпечення позову в сумі 536,80 грн, всього 1610,40 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved