Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд визнати протиправними дії ОСББ «АРК ПАЛАС» щодо від`єднання квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] від системи електрозабезпечення та зобов`язати ОСББ «АРК ПАЛАС» за свій власний рахунок відновити електропостачання квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] та підключити квартиру до електричних мереж. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним: [PERSON] є власницею квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 174,9 м2, на підставі Свідоцтва про право власності [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради від 09.06.2008, та є споживачем електричної енергії. Будинок у якому знаходиться квартира Позивача перебуває на балансі Відповідача ОСББ «АРК ПАЛАС» (далі\~- ОСББ), яке знаходиться за адресою: 65009, м. Одеса, вул. Генуезька, 1-А. «29» січня 2023 року квартиру Позивача за адресою: [ADDRESS] було відключено від електропостачання. Про факт такого відключення Позивач дізналася шляхом отримання на телефонний номер повідомлення від представників ОСББ про відключення її квартири від електропостачання у зв`язку із заборгованістю за житлово-комунальні послуги. Позивач також зазначає, що ніяких офіційних повідомлень, листів та попереджень від ОСББ або АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» щодо відключення квартири від електропостачання Позивач не отримувала, а посилання ОСББ, як вказує Позивач, про наявність у неї заборгованості за житлово-комунальні послуги не відповідає дійсності. Позивач вважає, що у неї відсутня заборгованість як за отримані послуги із електропостачання так і за інші житлово-комунальні послуги. Окрім цього, Позивач вказує про наявність судового спору між Позивачем та Відповідачем, що розглядається у Приморському районному суді м. Одеси (провадження № 522/6214/23), предметом якого є визнання боргу за житлово-комунальні послуги та експлуатаційне утримання безпідставним та зобов`язання ОСББ здійснити перерахунок заборгованості. Ухвалою суду від 09.06.2023р. було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено строк для надання сторонами відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив, призначено дату судового засідання у справі. У судове засідання призначене на 03.08.2023 року з`явився представник Позивача, Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Розгляд справи відкладено на 10.10.2023. У судове засідання призначене на 10.10.2023 з`явилась представник Позивача та подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався. Відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 280\~ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до\~ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що Позивач на праві приватної власності володіє квартирою за адресою: [ADDRESS] , в якому створене ОСББ «АРК ПАЛАС». На членів ОСББ та мешканців цього будинку розповсюджується дія\~Закону України № 2866-ІІІ\~та\~Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII\~(далі - Закон України № 417-VIII). Закон України № 417-VIII, визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Вищезазначені норми також передбачені у\~Законі України\~№ 2866-ІІІ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі Закон України № 2866-ІІІ). Закон України № 2866-ІІІ, визначає правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку. Відповідно до\~ст. 10 Закону України № 2866-ІІІ, органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься питання про використання спільного майна. Для керівництва поточною діяльністю об`єднання обирається правління. Правління має право приймати рішення з питань діяльності об`єднання, визначених статутом. Здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно з законодавством відноситься до компетенції правління. Згідно\~ст. 12 Закону України № 2866-ІІІ, управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. Згідно\~ст. 14 Закону України № 2866-ІІІ\~спори щодо здійснення прав співвласників вирішуються за згодою сторін або в судовому порядку. Згідно\~ст. 16 Закону України № 2866-ІІІ, об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання: утворювати органи управління, визначати умови та розмір плати за їхню діяльність; визначати порядок користування спільним майном відповідно до статуту об`єднання та ін. Згідно\~ст. 17 Закону України № 2866-ІІІ, для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: робити співвласникам попередження про порушення ними статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання; вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим\~Законом\~та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим\~Законом\~та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів та ін. Згідно\~ст. 1 Закону України № 417-VІІІ, спільне майно багатоквартирного будинку - це приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Згідно\~ст. 4 Закону України № 417-VІІІ, власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно\~ст. 5 Закону України № 417-VІІІ, спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Згідно\~ст. 7 Закону України № 417-VІІІ, співвласники зобов`язані: виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги та ін. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Згідно\~ст. 10 Закону України № 417-VІІІ\~до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним. Закон України\~«Про ринок\~електричної енергії»\~ № 2019-VIII\~від 13\~квітня 2017\~року (далі\~ Закон\~України № 2019-VIII) визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище. Згідно\~ ст. 58 Закону України\~ № 2019-VIII споживач має право купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку, за умови укладення ним договору про врегулювання небалансів та договору про надання послуг з передачі електричної енергії з оператором системи передачі, а у разі приєднання до системи розподілу - договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу; або купувати електричну енергію на роздрібному ринку у електропостачальників або у виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії на об`єктах розподіленої генерації, за правилами роздрібного ринку. Побутові споживачі\~та малі\~непобутові споживачі\~мають право\~на отримання\~універсальних послуг (ст. 58 Закону України\~ № 2019-VIII). Відповідно до ч. 3 ст. 60 Закону України\~ № 2019-VIII відключення споживачів здійснюється виключно у порядку, визначеному цим Законом та правилами роздрібного ринку. Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, регулюються «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 року (далі- Правила роздрібного ринку електричної енергії). Правилами роздрібного ринку електричної енергії регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Пунктами 55 та 56 ч. 1 ст. 1 Закону України № 2019-VIII передбачено, що оператор системи передачі - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії; оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності. Згідно з п. 1.1.2. Правил роздрібного ринку електричної енергії, споживач електричної енергії - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання; побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність). Пунктом 4.17. Правила роздрібного ринку електричної енергії передбачено, що за несвоєчасну оплату передбачених договором (комерційною пропозицією) платежів понад обумовлений термін споживач сплачує неустойку (пеню) та інші платежі згідно з законодавством та договором. У такому випадку відключення електроустановки може застосовуватись лише у разі несплати використаної (спожитої) електроенергії. Оператор системи має право тимчасово припиняти розподіл (передачу) електричної енергії, обмежувати обсяг розподілу (передачі) електричної енергії або відключати споживача від мережі без його згоди у випадках та порядку, передбачених цими Правилами та Кодексом систем розподілу, зокрема у зв`язку із заборгованістю споживача за договором про користування електричною енергією та/або договором про постачання електричної енергії, які продовжують свою дію в частині регулювання відносин сторін щодо заборгованості (переплати) за цими договорами, нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо (п. п. 6 п. 5.1.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії). Припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється\~оператором системи або електропостачальником\~(п. 7.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії). Отже, відключення електроенергії у разі наявності заборгованості за спожиту електроенергію здійснюється працівниками електропостачальника з дотриманням відповідної процедури. Ураховуючи те, що Позивачка є споживачем електричної енергії, яка закуповується ОСББ у постачальника (суб`єкта господарювання, який отримав ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії), порядок припинення енергопостачання має проводитись у порядку, встановленому Правилами роздрібного ринку електричної енергії. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 12 грудня 2018 року у справі №766/22228/17, мотивуючи своє рішення суд касаційної інстанції вказав, що відповідно до статті 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» ОСББ має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодувати заподіяні збитки, а також у повному обсязі сплачувати встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі. Також Верховний Суд зазначив, що ОСББ не володіє повноваженнями енергопостачальної організації, тому не має права здійснювати відключення від енергопостачання приміщень споживачів. Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.04.2018 № 201/12451/16-ц. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відключення квартири позивача від електроенергії не є компетенцією ОСББ, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Частиною 1\~статті 2 ЦПК України\~визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом статей\~12\~та\~81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У\~статті 76 ЦПК України\~зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за\~законом\~мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припиненням дії, що порушує право власності. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; пункт 29).

Outcome: approved