Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 08 червня 2013 року з відповідачем перебуває у шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . З початку створення сім`ї позивач гідно виконував свої зобов`язання, як чоловік: фінансово забезпечував сім`ю, піклувався про дитину, створював умови для гарної атмосфери у родині. Останній рік стосунки між сторонами погіршилися, постійні сварки та непорозуміння призвели до повного розриву відношень. Сторони підтримують стосунки лише стосовно утримання та виховання їх неповнолітньої дитини. З червня 2022 року, сумісне домогосподарство не ведеться, у кожного з подружжя своє особисте життя. Відповідач окремо мешкає від сім`ї та мають окремий бюджет. Позивач вважає неможливим відновлення відносин з відповідачкою оскільки впевнений, що проживати разом, як чоловік та дружина вони не можуть через різні погляди на життя, сімейні цінності, норми моралі. Ухвалою суду від 18 вересня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 29 вересня 2023 року, позивач в судове засідання не з`явився, надав при цьому заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. 18 жовтня 2023 року до канцелярії Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд позовні вимоги [PERSON] до неї про розірвання шлюбу не задовольняти та надати їм час на примирення. Крім того, зазначила, те, що стосунки погіршилися це вина подружжя, як з одного боку так і з іншого. Вона як дружина гідно виконувала свої обов`язки та і надалі бажає це робити не дивлячись на те, що її чоловік бажає розлучитися, а також дитині потрібен батько. Відповідач впевнена, що можливо відновити стосунки. 20 жовтня 2023 року позивач через канцелярію Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надав заяву, в якій просив суд строк на примирення не надавати та наполягав на розірванні шлюбу. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Згідно свідоцтва про шлюб, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2013 року (а.с. 14). Від даного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Згідно зі\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно до п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», відмічено, що зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в ст. 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч. 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує його добровільний характер. Відповідно до ч. 3, 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст.114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3\~ст.115 СК України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, сімейні відносини не поновлювали, а тому суд у відповідності до\~ст. 112 СК України, прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи сплату позивачем при зверненні з позовом судового збору, задоволення позову, суд вважає за необхідне розподілити судові витрати у справі, понесені позивачем при сплаті судового збору 536,80 грн. з відповідача та відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у сумі 536,80 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved