Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1. Позивачка просить визнати припиненою іпотеку за Договором іпотеки №122Д-1 від 19.04.2007, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник Акціонерне товариство «Сенс Банк») та нею, припинити обтяження майна та виключити з відповідних реєстрів записи про це, стягнути з відповідача судові витрати. Обґрунтовує тим, що заборгованість за Договором кредиту №122Д від 19.04.2007 стягнута згідно рішення суду №559/3619/14-ц від 04.02.2015, а постановою державного виконавця від 23.03.2023 виконавче провадження [NUMBER] закрито в зв`язку з повною оплатою боргу в солідарному порядку [PERSON] . Згідно п.3.2. Договору іпотеки право іпотеки припиняється виконанням зобов`язань за Договором кредиту №122Д від 19.04.2007. Але хоч кредитної заборгованості перед банком немає, банком не було вчинено дій щодо припинення іпотеки в зв`язку з повним погашенням боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою, що створює перешкоди в розпорядженні належними житловим будинком та земельною ділянкою. Державна реєстрація припинення цієї іпотеки не проведена та не знято заборони відчуження з предмета іпотеки, хоча згідно ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання. Банк не вживає заходів для здійснення державної реєстрації припинення іпотеки відповідно ст. 4 Закону. Тому звертається за судовим захистом. 1.2. Відповідач у відзиві заперечує проти позову і просить відмовити в його задоволенні внаслідок безпідставності. АТ «Сенс Банк» є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», який за Договором кредиту №122Д від 19.04.2007 надавав [PERSON] 6000 доларів кредиту під 18% річних, а з врахуванням додаткової угоди від 26.06.2009 - 6296 доларів кредиту під 15% річних. В якості забезпечення виконання зобов`язань було укладено Договір іпотеки №122Д-1 від 19.04.2007 з [PERSON] щодо будинку та земельної ділянки. За рішенням суду №559/3619/14-ц від 04.02.2015 стягнуто солідарно борг в сумі 133268,87 грн. Але виконання банк не вважає належним, бо перерахування коштів на рахунок кредитора відбувалось в гривні, в той час як між сторонами виникли невиконані зобов`язання в іноземній валюті. Згідно ст. 599 ЦПК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Тому право кредитора вимагати від позивача, як боржника, сплати певних сум - процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», в порядку ст. 625 ЦК України, продовжує забезпечуватись іпотекою, що виникла на підставі Іпотечного договору, а тому визнання її припиненою на час розгляду цієї спавши вважає неможливим. 1.3. Позивач у відповіді на відзив зауважує, що посилання відповідачем на практику ВС не релевантне. Крапку в цьому спорі, що давав можливість безкінечно нараховувати відсотки, поставила Велика палата ВС 28.03.2018 у справі №444/9519/12, виснувавши, що право кредитодавця нараховувати передбачені за договором кредиту проценти припиняються після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Банк звернувся до суду і таким чином змінив на власний розсуд умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а суд з цим погодився і задовольнив позов, ухваливши стягнути заборгованість в гривневому еквіваленті в чітко зазначеному розмірі. Банк не оскаржував рішення суду ні щодо валюти стягнення боргу, ні щодо розміру заборгованості. Доказів існування заборгованості відповідач не подав, заборгованість спростована постановою про закриття ВП. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 03.07.2023 справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідач клопотав про розгляд справи без його участі. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що сторони не оспорюють, що за Договором іпотеки №122Д-1 від 19.04.2007, укладеним між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником останнього є відповідач Акціонерне товариство «Сенс Банк», тому цей факт не потребує доказування згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України. Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 04.02.2015 стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Укрсоцбанк`заборгованість за кредитним договором №122Д від 19.04.2007 в сумі 133268,87 грн та судові витрати (а.с.52-53). Згідно з постановою старшого державного виконавця Дубенського відділу державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рикун Н.М. від 23.03.2023, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №559/31619 від 03.03.2015 закінчено, борг сплачено в солідарному порядку [PERSON] (а.с.18). Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.06.2023, іпотека, реєстраційний номер 4837845, зареєстрована 26.06.2009 приватним нотаріусом Бадаліс Ж.П., об`єкт обтяження: будинок з господарськими будівлями: [ADDRESS] та земельна ділянка кадастровий номер 56:216:854:00:01:005:0001, не припинена, та заборона на нерухоме майно №4837779 від 19.04.2007, а саме земельну ділянку з кадастровим номером 56:216:854:00:01:005:000, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] накладену приватним нотаріусом Бадаліс Ж.П. на підставі договору іпотеки №2052 від 19.04.2007, не припинена (а.с.19-21). IV. Норми права, які застосував суд. Відповідно ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ч.1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч.5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону. Згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац другий ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку»). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (ст. 599 ЦК України). Законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості, припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. За ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п. 5.1. Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 296/5 від 22.02.2012, в чинній на час припинення іпотеки редакції, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики, про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки). Тобто до нотаріуса може звертатись з заявою про зняття заборони як іпотекодержатель, так і іпотекодавець, за умови подання безспірних доказів виконання зобов`язання. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому, під час застосування вищенаведених норм права підлягає врахуванню також правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц, провадження № 14-88цс19 (пункти 54, 68-70): оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то суди в даній категорії справ мають ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження нерухомого майна та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», пп. 2 пункту 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу було доповнено пунктами 18 і 19, згідно з якими: - у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від: 1) відповідальності, визначеної статтею 625 ЦКУ (частина друга статті 625 ЦКУ передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом); 2) обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Підпунктом 8 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2120-ІХ Прикінцеві положення Закону «Про іпотеку»доповнено пунктом 5-2, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія: - статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), - статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), - статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), - статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону. Згідно з пунктом 11 частини першої статті 1 Закону «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно з ч. 5 та ч. 6 ст. 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень"відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача. Відповідно до ст. 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень"після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 1.1. Позивач надав суду докази відсутності заборгованості за основним кредитним зобов'язанням, валюта якого була трансформована внаслідок звернення до суду кредитора і ухвалення рішення суду на його користь про стягнення конкретного розміру заборгованості. Рішення суду було повністю виконане в солідарному порядку одним з боржників і відповідне виконавче провадження закрито. Натомість відповідач не надав суду будь-яких доказів існування непогашеної заборгованості, щоб виправдувало продовження існування обтяжень на нерухоме майно позивача. На підставі досліджених доказів та проаналізованих норм права, суду доведено, що кредитне зобов`язання за кредитним договором №122Д від 19.04.2007 та за іпотечним договором, укладеним з метою забезпечення виконання кредитного договору, припинене в зв`язку з його повним виконанням. 1.2. Таким чином, оскільки кредитний договір №122Д від 19.04.2007, який був підставою для обтяження будинку та земельної ділянки позивача, виконано та кошти повернуто, обтяження досі не знято, його наявність створює перешкоди у здійсненні позивачем його права власності, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Порушені права позивача як власника підлягають судовому захисту шляхом зняття обтяження у вигляді заборони відчуження будинку і земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , з виключенням відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, та як наслідок позов підлягає задоволенню. 1.3. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 2147,20 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved