Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У вересні 2023 року заявник [PERSON] звернулася до суду зі заявою, в якій просить суд: встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що прізвище [PERSON] (зазначено в оригіналі російською) належить [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ; встановити факт, що трудова книжка, видана 15 серпня 1974 року на ім`я [PERSON] (зазначено в оригіналі російською), де має місце виправлення на прізвище [PERSON] (оригінал російською) належить [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . В обгрунтування заявлених вимог заявник вказує, що з 24 вересня 1999 року є пенсіонером безстроково.3 січня 2012 року була вимушена проживати в РФ (м. Твер) по догляду за престарілими батьками, тому пенсійна справа була передана в УПФ м. Твер (Калінін) та пенсію вона отримувала в РФ. 3 квітня 2021 року заявник повернулася та постійно знаходиться на території України, виплати пенсії в РФ припинені з січня 2022 року. 3 моменту початку війни та до 12 серпня 2022 року заявник знаходилась в м. Херсоні, в окупації, тому була позбавлена можливості вирішити питання з отриманням пенсії. 12 серпня 2022 року заявниця виїхала з окупації в м. Київ та стала на облік ВПО. Стверджує, що неодноразово зверталася до органів пенсійного фонду, однак безрезультатно. 05 липня 2023 року в черговий раз [PERSON] звернулася до ГУ ПФ України в м. Києві та отримала рішення про відмову в призначенні пенсії, яке обгрунтоване виправленнням прізвища власника на титульній сторінці трудової книжки та те, що завірено неналежним чином в 1973 році, з огляду на що не врахований стаж з трудової книжки. Вказує, що для подальшого призначення пенсії необхідно встановити, що трудова книжка видана 15 серпня 1973 року спочатку на прізвище [PERSON] (російською мовою), а потім виправленої на [PERSON] (російською мовою) дійсно належить заявнику. Встановлення факту належності трудової книжки має для неї юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації права на пенсійне забезпечення. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 вересня 2023 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13 вересня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 03 жовтня 2023 року. 03 жовтня 2023 року судове засідання відкладено через неявку сторін до 17 жовтня 2023 року. Заявник та її представник у судовому засдінні 17 жовтня 2023 року вимоги заяви підтримали, просили заявлені вимоги задовольнити. Представники заінтересованих осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Оболонський відділ державної актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання 17 жовтня 2023 року не з`явилися, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. Заяв та клопотань про відкладення суду не надано. Суд вважає можливим провести розгляд справи без участі осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило, інші процесуальні дії судом не вчинялись. Встановлені судом обставини справи Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм правову оцінку в сукупності, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим на її ім`я (а.с. 13). З свідоцтва про шлюб вбачається, що 07 грудня 1974 відділом ЗАГС м. П`ятигорськ Ставропольського краю зареєстровано шлюб [PERSON] з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 14). 28 липня 1997 року Дніпровським РВ ХМУ України в Херсоніські області на ім`я [PERSON] видано паспорт громадянина України, серії [NUMBER] . З посвідчення, виданного 17 грудня 1999 року Дніпровським УПСЗН м. Херсона, на ім`я [PERSON] , вбачається, що вона являється пенсіонером безстроково. 27 червня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. З відривної частини бланка повідомлення про підтвердження проживання іноземного громадянина або особи без громадянства в російській федерації вбачається, що [PERSON] надано вид на проживання/дозвіл на тимчасове проживання [NUMBER] з 23 січня 2012 року по 21 грудня 2021 року. Відповідно до довідки № 3005-5002699775 від 10 квітня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Калінін, зареєстроване місце проживання якої: [ADDRESS] , взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою : [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно трудової книжки, [PERSON] , 1952 року народження, 15 серпня 1973 року прийнята на посаду виклададча музики та того ж дня заповнено на її ім`я трудову книжку (а.с.9-12). 29 серпня 2022 року заявник звернулася до ГУ ПФУ в м. Києві. Листом від 01 вересня 2022 року ГУ ПФУ в м. Києві відмовило [PERSON] , оскільки через дію воєнного стану фонд позбавлений можливості направити запити до органів пенсійного фонду російської федерації. 14 червня 2023 року заявник знову звернулася до ГУ ПФ України в м. Києві та отримала відмову в призначенні пенсії. Зокрема, згідно Рішення ГУ ПФ України у Львівській області № 213050033564 від 21 червня 2023 року причиної відмови стало виправлення прізвища власника на титульній сторінці трудової книжки та завірено неналежним чином в 1975 році. 05 липня 2023 року заявник звернулася до ГУ ПФ України в м. Києві та отримала рішення про відмову в призначенні пенсії. Так, згідно рішення ГУ ПФ України у Івано-Франківській області № 213050033564 від 13 липня 2023 року причиною відмови стало виправлення прізвище власника на титульній сторінці трудової книжки та завірено неналежним чином в 1973 році. Судом досліджено трудову книжку, заповнену 15 серпня 1973 року, в ній значиться вказане російською мовою прізвище « [PERSON] », що потім виправлено російською мовою на « [PERSON] » (російською мовою). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). За приписами ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідно до ст. 48 КЗпП України (в редакції, що діяла на час оформлення трудової книжки і внесення записів до неї) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Згідно пункту 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. № 637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Судовим розглядом встановлено, що у трудовій книжці, заповненій 15 серпня 1973 року значиться вказане російською мовою прізвище « [PERSON] », що потім виправлено російською мовою на « [PERSON] » (російською мовою). Згідно відомостей, що містяться в свідоцтві про шлюб, 07 грудня 1974 відділом ЗАГС м. П`ятигорськ Ставропольського краю зареєстровано шлюб заявниці з [PERSON] , внаслідок чого остання змінила прізвище на « [PERSON] ». Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що трудова книжка дійсно належить заявниці, проте остання позбавлена можливості в позасудовому порядку довести належність їй трудової книжки. Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази підтверджують факт належності [PERSON] трудової книжки, що видана 15 серпня 1973 року на ім`я [PERSON] . Стосовно вимоги заявника про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що прізвище [PERSON] (зазначено в оригіналі російською) належить [PERSON] , суд не вбачає підстав для їх задоволення з огляду на наступне. Тлумачення частини першої статті 293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів. Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Наведене свідчить про те, що у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень вищезазначеної норми. При розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. У зв`язку із вище викладеним, суд приходить до висновку, що вимоги заяви підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial