Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28.07.2011 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов договору, відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконав в результаті чого утворилась заборгованість за кредитом станом на 17.07.2023 року в сумі 56471,04 гривень, яка складається з наступного: - 46201,99 грн. - заборгованість за кредитом; - 10269,05 грн.- заборгованість за відсотками за користування кредитом. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.08.2023 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах. 20.10.2023 року від [PERSON] до матеріалів справи надійшов відзив на позовну заяву, в яком вона вказала, що дійсно 28.07.2011 року підписала заяву про приєднання до "Умов та правил надання банківських послуг" та "Тарифів банку", згідно з яким вона отримала у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок на платіжну картку. Після закінчення строку дії платіжної картки, вона була перевипущена банком та вона продовжила нею користуватись. Згодом кредитний ліміт був збільшений до 42000,00 грн., відповідачка вказує, що користувалась кредитними коштами, погашала кредит і так тривало до початку воєнних дій. З лютого 2022 року відповідачка вказує, що не має доходів, займається волонтерською діяльністю без вихідних, а тому не мала можливості звернутись до банку та просити відстрочити сплату кредиту або укласти договір реструктуризації. Відповідачка вказала, що до теперішнього часу її платоспроможність не відновилась, вона перебуває в зоні активних бойових дій. Також зазначила, що нею не заперечується факт укладення кредитного договору. Проте вважає, що форс-мажорні обставини, а саме - активні бойові дії, не дають можливості виконати взяти на себе грошові зобов`язання, від яких вона не відмовляється, але просить відстрочити погашення заборгованості до закінчення бойових дій. Також, просить зафіксувати суму боргу на момент 01.03.2022 року, а саме в розмірі 43444,66 грн. і зупинити нарахування відсотків. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника позивача за довіреністю Дашка В.М. про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якій він підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення суду. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, 23.10.2023 року через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. Відповідно до кредитного договору від 28.07.2011 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] . Банк надав Позичальникові кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. В заяві зазначено, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Відповідно до Умов кредитування з використанням кредитку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», які також підписані відповідачкою, остання зобов`язалася щомісяця сплачувати грошові кошти у розмірі 7% від суми заборгованості (але не менше 50,00 грн та не більше залишку заборгованості). В порушення умов кредитного договору, відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 17.07.2023 року утворилась заборгованість, які до цього часу не погашена. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що шляхом підписання Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку між банком та [PERSON] 28.07.2011 року укладено кредитний договір, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В подальшому суми кредитного ліміту змінювались: 04.09.2013 року - до 2000,00 грн.; 30.07.2014 року - до 3500,00 грн.; 05.11.2016 року -до 7000,00 грн.; 22.09.2017 року - до 12000,00 грн.; 21.01.2020 року -до 22000,00 грн.; 20.05.2020 року - до 22000,00 грн.; 21.07.2020 року - до 32000,00 грн.; 18.05.2021 року - до 37000,00 грн.; 25.08.2021 року - до 42000,00 грн.; 26.12.2022 року - до 0,00 грн., що підтверджено довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] та Випискою за договором. Крім того, з наданої позивачем Виписки за договором б/н, вбачається, що відповідачка весь період часу дії кредитного договору систематично користувалася кредитними коштами. Однак, відповідачка належним чином свої зобов`язання не виконувала, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснила, внаслідок чого у відповідачки перед позивачем станом на 17.07.2023 року утворилась заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 56471,04 грн., яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вже було зазначено, відповідачка ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку та погодилася з ними, що засвідчила своїм підписом. Відповідно до ч. 1 ст. 1056 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно з ч. 3 ст. 1056 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У ч. 4 указаної ст. 1056 ЦК України передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, за користування кредитом і овердрафтом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, якщо інше не встановлено п. 2.1.1.12.13. Матеріалами справи підтверджено, що відповідачка була обізнана про розмір процентної ставки за користування кредитом, тому позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача 10269,05 грн. процентів за користування кредитом підлягають задовленню. Також, відповідачка в своєму відзиві просила суд зафіксувати суму боргу та призупинити нарахування процентів, проте, згідно приписів чинного законодавства до компетенції суду не входять такі повноваження. Стосовно заяви відповідачки про відстрочення погашення заборгованості, суд звертає увагу на можливість звернення з відповідною заявою про відстрочення виконання рішення суду в порядку ст. 435 ЦПК України. Згідно платіжного доручення № PROM7ВL121 від 07.08.2023 року при пред`явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідачки на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved