Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

У травні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 17.06.2006, актовий запис № 688. В обґрунтування позовних вимог вказано, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що сімейне життя з відповідачем не склалось, сторони мають різні характери, вподобання та погляди, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, втратили почуття любові, поваги та взаєморозуміння, шлюб має формальний характер. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 05.07.2023 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом)\~ учасників справи у відкритому судовому засіданні 05.09.2023, копії ухвали надіслані сторонам. 05.09.2023 позивачем подано через канцелярію суду заяву, в якому він просить розглядати справу без його участі, позов підтримує та не заперечує щодо заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, з відзивом (запереченням) на позов до суду не зверталась, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести по справі заочний розгляд. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 17.06.2006 сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 688, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 155. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. У даній справі суд враховує, що з позовом про розірвання шлюбу позивач звернувся у травні 2023 року та підтримав його в заяві від 05.09.2023, будь-яких інших заяв (клопотань) на час вирішення справи до суду не надходило. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved