Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

Від імені та в інтересах [PERSON] до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, звернулась адвокат Савицька Оксана Миколаївна. В обґрунтування позовних вимог представник зазначила, що між сторонами 09.06.2018 року було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1249. Від шлюбу у подружжя народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Представник зазначає, що шлюбні відносини є фактично припиненими, спільне господарство не ведеться. На підставі викладеного представник позивача просить: розірвати шлюб укладений між сторонами 09.06.2018 року, актовий запис 1249. Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, разом з цим, на адресу суду 17.10.2023 року (вх. № 29900) надійшла заява представника позивача адвоката Савицької Оксани Миколаївни про розгляд справи за відсутності сторони позивача, згідно якої адвокат зазначила, що позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.20). Відповідач [PERSON] до суду також не з`явився, представник відповідача адвокат Байло Євген Сергійович звернувся на адресу суду з заявою розгляд справи за його відсутності, згідно якої зазначив, що відповідач позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити (а.с.21). Таким чином, судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, представники сторін звернулись на адресу суду з заявами про підтримку та визнання позовних вимог, у зв`язку з цим, підстав для відкладення слухання справи відповідно до ст. 223 ЦПК України, не встановлено. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 09 червня 2018 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1249. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Свідоцтва про шлюб видане 09.06.2018 року, серія [NUMBER] (а.с.4). Згідно копії свідоцтва про народження, сторони у справі є батьками: [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб і створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Нормами Сімейного Кодексу України передбачена добровільність шлюбу. Так, згідно ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З урахуванням того, що позивач та відповідач на примирення не згодні, уповноважені представники сторін подали заяви про підтримку та визнання позовних вимог, за таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін у справі, а тому шлюб підлягає розірванню. Спорів з приводу розподілу визначенням місця проживання дітей та поділу спільного майна подружжя під час розгляду справи заявлено не було. Позивачем не заявлено вимог про відшкодування судових витрат, а відтак, у суду відсутні підстави стягнення витрат на користь позивача.

Outcome: approved