Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

представник позивача - адвокат Стефківський Володимир Іванович в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом і просив стягнути із Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" на користь [PERSON] 78000 гривень страхового відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю потерпілого, 10140,01 гривню страхового відшкодування витрат на поховання, 171859,99 грн страхового відшкодування витрат у зв"язку із втратою годувальника, а всього 260000 гривень. Заявлені позовні вимоги обгрунтовані наступним. [INFO] близько 22 години 00 хвилин в Харківській області, м.Мерефа відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки "Ford Sierra" р.н. [NUMBER] не впорався з керуванням та здійснив наїзд на дорожнє огородження. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир [PERSON] , [INFO] від отриманих травм помер. За фактом дорожньо-транспортної пригоди Слідче управління ГУНП в Харківській області внесло матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1202222116000621. Постановою про закриття кримінального провадження від 19.09.2022 , що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1202222116000621, закрито у зв`язку із смертю водія [PERSON] . Сторона позивача, посилаючись на ч.2,5 статті 1187 ЦК України, вказує, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Оскільки матеріалами кримінального провадження підтверджено, що шкоду пасажиру [PERSON] (сину позивача) було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого, володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за ст. 1166,1187 ЦК України. Батько позивача як єдина близька особа загиблому претендує на стягнення із страховика вище вказаних сум згідно Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів" в межах ліміту відповідальності страховика (260000 гривень) за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР2378812 . У судовому засіданні представник позивач позов підтримав з підстав, зазначених у позові та просив позов задовольнити. Відповідач повідомлявся за адресою, зареєстрованою в Єдиному реєстрі юридичних осіб, згідно ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином. Участі свого представника у судовому засіданні не забезпечив. Згідно положення статті 223 ЦПК України підстави для відкладення судового засідання відсутні. Заслухавши представника позивача, дослідивши заявлені у справі письмові докази, зважаючи на відсутність заперечень від відповідача, визначившись з нормою права, яка підлягає застосуванню до правовідносин сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Доведено, що [INFO] близько 22 години 00 хвилин в Харківській області, м.Мерефа відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки "Ford Sierra" р.н. [NUMBER] не впорався з керуванням та здійснив наїзд на дорожнє огородження. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир [PERSON] , [INFO] від отриманих травм помер. Постановою про закриття кримінального провадження від 19.09.2022 , що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1202222116000621, закрито у зв`язку із смертю водія [PERSON] , який керуючи забезпеченим транспортним засобом (договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР2378812) спричинив дії, які призвели до смерті пасажира [PERSON] . Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.15) підтверджено, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у віці 42 роки у м. Харків, про що 16 серпня 2022 року складено актовий запис № 429 Мерев`янською міською радою Харківського району Харківської області. На час заподіяння шкоди у виді смерті пасажира був чинним поліс внутрішнього страхування № АР2378812 (а.с.26). Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Стаття 27 вказаного Закону до поняття «шкода, пов`язана зі смертю потерпілого» включає, зокрема: моральну шкоду; витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим мають однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Отже, для відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, достатньо лише трьох підстав: 1) наявність шкоди; 2) протиправна дія заподіювача шкоди; 3) наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною. Враховуючи те, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження стосовно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, суд дійшов висновку про те, що ДТП, внаслідок якої загинув син позивача, є страховим випадком, а тому у страховика виник обов`язок виплатити страхове відшкодування за завдану забезпеченим транспортним засобом шкоду, яка пов`язана зі смертю потерпілого. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому суд у цій справі застосовує правовий висновок КЦС ВС у постанові від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21), де Верховний Суд роз`яснив відповідальність страховика за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки та смертю фізичної особи. Пунктом 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. У судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що позивач (батько загиблого пасажира) це одна особа, якому належить згадана виплата. Згідно даних встановлених із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00041108461 від 24 серпня 2023 (а.с.62-63) [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2004 року та розірвали шлюб згідно актового запису № 233 від 22 травня 2007 року Відомості про дітей загиблого у суду відсутні. Не підтверджено в суді і належність до близьких осіб помилково залученої до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] . Таким чином, особою, яка має право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] є його батько (позивач). На день настання страхового випадку статтею 8 Закону України "Про державний бюджет України за 2022 рік" встановлено, у 2022 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 01 січня 6500 гривень. Тому загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 78000 гривень. Згідно п.27.4 статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника. за умови надання підтверджуючих документів. Згідно платіжних документів позивач поніс витрати на поховання потерпілого в сумі 10140,01 грн і така сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, за змістом абзацу 1 частини першої та частини другої статті 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Страховик (у випадках, передбачених ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Судом враховується, що факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. А відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи. Для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць, що має бути підтверджене належними і допустимими засобами доказування, як-то довідка про розмір пенсії, довідка про доходи тощо. Згідно довідки про доходи № 2838242556886818 вбачається, що дохід позивача - це тільки його пенсія у сумі меншій, ніж прожитковий мінімум для працездатної особи у відповідний період (а.с.25). ВС у постанові від 18.04.2018 у справі № 165/325/17 звернув увагу, що якщо предметом позову є відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, доказуванню підлягає не лише факт родинних відносин, а й факт перебування на утриманні померлого та потреба у матеріальній допомозі. Сам факт проживання за однією адресою із загиблим не може свідчити про перебування на його утриманні. Однак, довідкою представника вуличного комітету - депутата Городнянської міської ради Висоцької Т.В. (а.с.23) по справі підтверджується, що [PERSON] фактично прийняв всі витрати за ведення господарства за адресою: [ADDRESS] та опікувався матеріально незабезпеченим батьком (позивачем). Мінімальний гарантований розмір страхового відшкодування пов`язаного із втратою Позивачем годувальника становить 234000 гривень, однак з урахуванням ліміту відповідальності страховика та, діючи в межах заявлених у справі позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 171859,99 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Згідно положень ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача судовий збір.

Outcome: approved