Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що її батько [PERSON] помер [INFO] . Після смерті останнього залишилось спадкове майно, яке складається з належного такому житлового будинку з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] . Зазначає, що покійний батько залишив заповітне розпорядження, яким все своє майно заповів їй. Посилається на те, що її мама відмовилася від прийняття спадщини за померлим чоловіком [PERSON] . Вказує на те, що позивач є єдиною спадкоємицею після смерті батька, звернувшись у встановлений законом строк до нотаріальної контори, їй було повідомлено, що оформити право власності на спірний житловий будинок неможливо, так як покійний батько не провів первинну реєстрацію такого. Тому просить суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] . Учасники в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Представник Керецьківської сільської ради просив розгляд справи проводити за наявними в матеріалах такої документами (а.с.30, 32). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.05.2020 року [PERSON] , помер [INFO] , актовий запис № 45 (а.с.3). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.09.1984 року, батьком позивача [PERSON] , [INFO] є батько- [PERSON] та мати- [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.09.2008 року позивачка змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 7). Матеріалами справи встановлено, що померлий [PERSON] , який помер [INFO] , був власником дворогосподарства за адресою [ADDRESS] (а.с.9-12). Довідкою № 132 від 01.08.2023 року, встановлено, що у зв`язку із зміною нумерації будинків у 1990 році, дворогосподарству за адресою [ADDRESS] , присвоєно адресний номер 59 (а.с.23) Згідно довідки № 850 від 22.10.2023 року, на день смерті [PERSON] у двогоросподарстві за адресою [ADDRESS] , були зареєстровані та проживали померлий [PERSON] , його дружинна [PERSON] , та дочка [PERSON] (а.с.21) Згідно технічного паспорту (Інвентаризаційна справа №299/2020) на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , такий складається з «А» - житловий будинок; «Б» - літньої кухні; «В» - сарай; «Г» - вбиральня; «Д» - сарай; №1,2 огорожа. Вартість такого відповідно до довідки ФОП [PERSON] від 16.10.2020 року № 264 становить 111 001,00 грн (а.с.13-20, 22). Вищезгадані обставини стверджуються відповідними документами і ніким не оспорюються. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20). Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється. \~ \~ \~ \~ Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Згідно з нормою ст. 319 цього кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити з своїм майном,

Outcome: approved