Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

У серпні 2021 року ПрАТ «АК «Київводоканал» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, зазначивши, що відповідач [PERSON] отримувала послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою [ADDRESS] на підставі договору приєднання, оприлюдненого 05.08.2014 в газеті «Хрещатик» №110 (4510). Однак в порушення умов договору та вимог законодавства відповідач свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.05.2018 по 31.05.2021 житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не виконала належним чином, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у розмірі 15 801,04 грн. Оскільки вказану суму боргу відповідач добровільно не сплатила, позивачем у відповідності до ст. 625 ЦК України також було обраховано інфляційні втрати у розмірі 2 162,95 грн. та 3% річних у розмірі 886,89 грн. на вказану суму заборгованості, а тому він просив стягнути зазначені кошти із відповідача на його користь, а також стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору та витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2021 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 01.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 30.11.2022 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» та у Подільської районної в місті Києві державної адміністрації. 31.01.2023 ухвалою суду витребувано у Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації письмові докази відповідно до клопотання представника ПрАТ «АК «Київводоканал». Ухвалою суду від 08.05.2023 задоволено клопотання представника позивача про заміну неналежного відповідача [PERSON] на належних відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позов, а позивачу - для подання відповіді на відзив. 28.06.2023 ухвалою суду задоволено клопотання про витребування інформації від Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДПС у м. Києві, а також з ініціативи суду витребувано із Київського міського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції копію актового запису про смерть відповідача [PERSON] . Відповідачі у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надали, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. У судове засідання представник позивача не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, не заперечуючи щодо заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилися, заяву про розгляд справи за їх відсутності до суду не подали. Згідно із встановленими обставинами справи відповідач [PERSON] померла [INFO] . З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 05.08.2014 в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання позивачем як виконавцем житлово-комунальних послуг централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення. Повідомленням визначено, що фізична особа, що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору, у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення наданих послуг. Таким чином, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] отримували послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення з використанням внутрішньобудинкових мереж за адресою [ADDRESS] на підставі договору, оскільки після розміщення повідомлення та договору у вищевказаній газеті на адресу ПАТ «АК «Київводоканал» жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідачів не надходило. Разом з тим, факт реєстрації відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за вказаною вище адресою підтверджується наданою до суду відповіддю Подільської районної в місті Києві державної адміністрації. Згідно з п. 1.1 вказаного договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 3.1 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово- комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків ї правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово- комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є, зокрема, суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За приписами статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла на момент існування взаємовідносин), пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. З огляду на те, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг, відповідно до постанови Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13. Однак відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в порушення умов договору та вимог, що передбачені наведеними вище нормативними актами, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.05.2018 по 31.05.2021 житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не виконали належним чином, внаслідок чого у останніх виникла заборгованість у розмірі 15 801,04 грн., яка підтверджується довідкою та розрахунком заборгованості. Сумнівів щодо правильності проведення позивачем розрахунку заборгованості в суду немає. Статтею 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, до стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підлягають 2 162,95 грн. інфляційних втрат та 886,89 грн. як 3% річних. На час розгляду справи судом відповідачами не надано жодних даних, які б свідчили про сплату ними заборгованості у добровільному порядку, а наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачами не спростований. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, оцінивши всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в загальному розмірі 18 850,88 грн., що складається із основної заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 15 801,04 грн., інфляційних втрат у розмірі 2 162,95 грн. та 3 % річних у розмірі 886,89 грн., є обґрунтованими та доведеними, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню у повному обсязі. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 2 270,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3099 від 11.06.2021. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із урахуванням наведеного, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 2 270,00 грн., а саме - по 454,00 грн. з кожного з них. Крім того, матеріалами справи підтверджується факт понесення позивачем витрат, пов`язаних з отриманням відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 35,00 грн. Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Таким чином, вказана сума витрат також підлягає стягненню на користь позивача із відповідачів - по 7,00 грн. з кожного з них. Вирішуючи вимоги, пред`явлені позивачем до відповідача [PERSON] , суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. За змістом статей 46 та 47 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Виходячи зі змісту наведених статей, стороною у справі може бути лише особа, яка має цивільну процесуальну правоздатність і цивільну процесуальну дієздатність. Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у день її смерті. Як було з`ясовано судом, відповідач [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується актовим записом про смерть №15238 від 17.09.2018, складеним Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва. Приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] померла до відкриття провадження у справі, однак така обставина була встановлена судом в ході судового розгляду, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. При цьому суд також враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 05.04.2021 у справі №200/21020/15-ц (провадження № 61-9921св19), у якому зазначено наступне: «ЦПК України не містить норм, які б передбачали можливість здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні. Таким чином, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку статті 37 ЦПК України 2004 року можливе шляхом залучення правонаступника померлої сторони (учасника) та лише за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства, є порушенням прав, свобод та інтересів третіх осіб». Підсумовуючи вищенаведене, із урахуванням висновку суду про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] , позов ПрАТ «АК «Київводоканал» підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial