Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

Опікун вихованця Ананьївського дитячого будинку-інтернат Вужиловська В.В., за участю зацікавлених осіб: Ананьївського дитячого будинку-інтернат, органу опіки та піклування Ананьївської міської ради Одеської області звернулася до суду із заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатним. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що [PERSON] з 11.03.2020 року перебуває в Ананьївському дитячому будинку-інтернаті. Він є особою з інвалідністю з дитинства, має діагноз «важка розумова відсталість». Внаслідок свого психічного захворювання [PERSON] не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, він не говорить, не розуміє звернену мову, відстає у своєму розвитку, не може контролювати та координувати свої рухи, навичками самообслуговування не володіє, у зв`язку з чим потребує контролю та постійного догляду з боку обслуговуючого персоналу. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Заінтересовані особи: представник органу опіки та піклування Ананьївської міської ради Одеської області та представник Ананьївського дитячого\~будинку-інтернатудо судового засідання не з`явилися, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечували. Заслухавши доводи заявника, адвоката, вивчивши матеріали справи, дослідивши висновок судово-психіатричного експерта, суд встановив наступне. Згідно медичного висновку № 367 від 04.02.2020 року [PERSON] , [INFO] , має захворювання: важка розумова відсталість, дитячий аутизм, ураження ЦНС, недорозвиток мови. (а.с. 5, 7) Рішенням виконавчого комітету Ананьївської міської ради № 112 від 25.10.2018 року [PERSON] призначено державним опікуном над вихованцями Ананьївського дитячого будинку-інтернату. (а.с. 13) Як вбачається з довідки Ананьївського дитячого будинку-інтернату № 687 від 01.12.2022 року, [PERSON] , [INFO] , проживає в Ананьївському дитячому будинку-інтернаті з 11.03.2020 року по теперішній час на повному державному забезпеченні. (а.с. 11). Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 69 від 22.03.2022 року, [PERSON] , [INFO] , страждає на тяжкий стійкий психічний розлад у вигляді «Важкої розумової відсталості внаслідок раннього органічного ураження головного мозку, із значними порушеннями поведінки, які вимагають догляду та лікувальних закладів» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F72.1» за міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом потребує постійної сторонньої допомоги. (а.с. 65-67). Опікунська рада при виконавчому комітеті Ананьївської міської ради надала висновок від 26.01.2023 року про доцільність визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатним. (а.с.52-53) Відповідно до ч. 1 ст. 39, ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації. Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Частиною 3 ст. 297 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Враховуючи, що судом встановлено факт тяжкого стійкого психічного розладу у [PERSON] , внаслідок якого він не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд вважає за необхідне визнати його недієздатним. Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви про визнання [PERSON] недієздатним, в зв`язку з чим заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved