Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

У серпні 2023 року представник позивача - адвокат Гунько О.Ю. звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог, представник позивача вказує, що [INFO] в селі Плоске Ніжинського району Чернігівської області померла [PERSON] . На день смерті вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Житловий будинок за вказаною адресою не відносився до типу колгоспних дворів, [PERSON] значилась головою домоволодіння. За життя [PERSON] заповіту не складала. Позивач та її рідна сестра [PERSON] подали до Носівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а отже, в розумінні ст. 1269 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину. 11 серпня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про поділ спадкового майна, який посвідчено державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Чернігівської області Киреєвою JI.M., зареєстрованого в реєстрі за № 810, згідно з яким спадщина [PERSON] поділена між спадкоємцями таким чином, що до [PERSON] переходять земельні ділянки надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а [PERSON] право на житловий будинок [ADDRESS] . Однак, державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий, оскільки в матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Представник позивача просив суд визнати за позивачем право власності на житловий будинок, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 17 серпня 2023 року відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого судового засідання на 11 вересня 2023 року. Ухвалою суду від 11 вересня 2023 року закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та представник позивача - адвокат Гунько О.М. не з`явилися. Представник позивача - адвокат Гунько О.Ю. подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача Мринської ОТГ в особі Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника Мринської сільської ради, вказала, що сільська рада позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказала, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що станом на 15 квітня 1991 року житловий будинок [ADDRESS] не відносився до типу колгоспного двору, що підтверджується довідкою Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівського області від 14 серпня 2023 року № 288/03-08 (а. с. 8). Згідно з довідкою Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 14 серпня 2023 року № 289/03-08 головою вказаного домоволодіння була [PERSON] (а. с. 9). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29 березня 2021 року (а. с. 6). З довідки Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 14 серпня 2023 року № 290/03-08 вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . На день смерті разом з нею були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а. с. 7). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з належного їй житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1258, ч. 1 ст. 1261, ч. 1 ст. 1267 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. [PERSON] була донькою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.11.1976 (а. с. 5). За життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 56). Отже, [PERSON] є однією з спадкоємців першої черги в порядку спадкування за законом. З копії спадкової справи заведеної Носівською державною нотаріальною конторою від 16.09.2021 за № 283/2021 вбачається, що у встановлений законодавством шестимісячний строк спадщину після померлої [PERSON] прийняли позивач [PERSON] та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] . Остання, отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки(а. с. 54). 11 серпня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про поділ спадкового майна, відповідно до якого спадщина [PERSON] поділена між спадкодавцями таким чином, що до [PERSON] переходять земельні ділянки площею 4,2455 га, кадастровий номер 74238873500:02:001:1603, площею 4,1147 га, кадастровий номер 74238873500:02:001:1604, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані та території Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, а [PERSON] право на житловий будинок [ADDRESS] (а. с. 53). Державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Киреєвою Л.М. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок, що підтверджується копією постанови від 11 серпня 2023 року № 734/02-31 (а. с. 14). Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 1268, ч. 1, ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК Україні у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Ураховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 536 грн. 80 коп.

Outcome: approved