Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія договору купівлі-продажу нерухомого майна від 07.05.2023р.; копія акту прийому-передання майна за договором купівлі-продажу від 07.05.2023р.; витяг № 15375086 від 25.12.2013р. з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ; копія договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.12.2013р. посвідчений державним нотаріусом Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 2112; витяг № 15351803 від 25.12.2013р. з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,25, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5124180500:02:001:0419, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); копія договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.12.2013р., посвідчений державним нотаріусом Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 2111; копія технічного паспорту на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачка [PERSON] , в обґрунтування якого зазначає, що 07.05.2023 р. між ним та [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю належного відповідачу житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 0,25 га за цією же адресою, кадастровий номер 5124180500:02:001:0419. Того ж дня сторони уклали між собою відповідний письмовий договір, позивач передав відповідачу обумовлену суму, а відповідач передала документи на земельну ділянку, будинок, та саму нерухомість в натурі, ключі від будинку. На підтвердження виконання умов договору сторони склали та підписали прийому-передання майна за договором купівлі-продажу від 07.05.2023р. У майбутньому відповідач пообіцяла позивачу укласти договір купівлі-продажу нерухомості в нотаріальному порядку. Після вчинення правочину позивач організував догляд за будинком, по теперішній час доглядає за придбаною житлоплощею, зробив ремонт, сплачує всі необхідні комунальні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину позивач неодноразово звертався до відповідача, однак [PERSON] від посвідчення договору ухиляється, на прохання позивача про зустріч не реагує, мотивуючи матеріальними труднощами та ін. При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на нерухомість на себе, позивачу було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. У відповідності до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, покупець передав продавцю обумовлену суму, продавець передала документи, нерухомість (будинок та земельну ділянку) в натурі. Позивач фактично вступив у володіння і розпорядження нерухомістю, після укладання правочину користується будинком та земельною ділянкою за призначенням, сплачує всі комунальні платежі, - тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо житлового будинку і земельної ділянки та встановленні права на них у позивача, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності на нерухомість за позивачем. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки у своїй заяві позивач просив залишити судові витрати за ним, питання про стягнення судових витрат з відповідача судом не розглядається.

Outcome: approved