Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

14 червня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що з 25 червня 1993 року він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них народилася дочка, яка на даний час є повнолітньою. Зазначає, що причиною розірвання шлюбу є різні характери та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, почуття любові, довіри та поваги. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Вказує, що відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага, взаємодовіра, піклування про створення в сім`ї доброзичливої, сприятливої морально-психологічної атмосфери. Зазначає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, а тому просить суд шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 25 червня 1993 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 750 розірвати. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 15 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, судове засідання призначено 05 липня 2023 року о 10 год 00 хв. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 28 серпня 2023 року сторонам призначено строк для примирення терміном 1 (один) місяць та зупинено провадження по справі. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 29 вересня 2023 року провадження по справі поновлено та призначено судове засідання 23 жовтня 2023 року о 13 год 30 хв. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Вказала, що призначений судом строк на примирення жодного результату не дав. Наголосила, що позивач з квітня 2023 року намагається розірвати шлюб з відповідачем спочатку через органи РАЦСу, а в подальшому в судовому порядку і таке його рішення є повністю виваженим і категоричним. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. 23 жовтня 2023 року о 13 год 00 хв подав суду клопотання про перенесення справи у зв`язку з його зайнятістю у невідкладних слідчих діях. Представник позивача заперечувала щодо відкладення розгляду справи і наголосила, що ця справа є малозначною і повинна бути розглянута судом в строк не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи відмовлено у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження обставин викладених у ньому та можливістю вирішити спір у відповідному судовому засіданні на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, суд доходить такого висновку. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] судом установлено, що 25 червня 1993 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що було зроблено актовий запис № 750. Під час шлюбу народилася дочка, яка на даний час є повнолітньою. Згідно листа-пропозиції від 07 квітня 2023 року позивач [PERSON] пропонував відповідачу [PERSON] з`явитись 14 квітня 2023 року о 12 год 00 хв до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у [ADDRESS] для подання спільної заяви про розірвання шлюбу. Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернувся до суду з вказаним позовом за захистом порушених прав. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в\~главі 11 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу сторін є різні характери та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, почуття любові, довіри та поваги. Відповідно до пояснень представника позивача, [PERSON] категорично заперечує можливість подальшого збереження шлюбу та наполягає на його розірванні. За змістом п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом вживалися заходи щодо примирення сторін, однак в термін наданий судом для примирення сторони не примирились. В судовому засіданні представник позивача наголосила, що позивач так і наполягає на розірванні шлюбу. Ураховуючи вищенаведене та відповідно до вимог ст. 112 СК України, встановивши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, обставини життя подружжя, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, у зв`язку з чим позов необхідно задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн, який необхідно стягнути з відповідача на його користь. На підставі ст. 24, 55, 56, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved