Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури звернувся з позовом в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України до [PERSON] про стягнення з останнього на користь держави в особі Національної служби здоров`я України коштів, витрачених на лікування неповнолітнього потерпілого від кримінального правопорушення - [PERSON] , в розмірі 23173,41 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.12.2021, близько 17 год. 40 хв., [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу будинку по [ADDRESS] , діючи з прямим умислом, на фоні попереднього конфлікту та неприязних відносин, підійшов до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та штовхнув його в ділянку грудей, одразу після чого, тримаючи у руці заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень ніж, умисно наніс не менше трьох ударів у область лівого стегна неповнолітнього [PERSON] , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді різано-колотих ран лівого стегна, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради 8 ліжко-днів, тобто з 07.12.2021 по 15.12.2021. За інформацією КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради від 31.01.2022 № 35-30/182 встановлено, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні з 07.12.2021 по 15.12.2021 - 8 ліжко-днів та вартість витрачених коштів, згідно довідки лікувального закладу, склала 23173,41 грн. Факт отримання потерпілим тілесних ушкоджень та його перебування на стаціонарному лікуванні знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із кримінальним правопорушенням та кримінально-караними діями [PERSON] . Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04.09.2023 року відкрито провадження у справі, призначено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасники справи у судове засідання не з`явились. Про час та місце його проведення повідомлялись у встановленому порядку. Прокурор надала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд просив здійснювати розгляд справи у її відсутність, проти заочного рішення не заперечує. Представник Національної служби здоров`я України надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність; позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить ї задовольнити. Причини неявки відповідача суду невідомі. Жодних заяв чи клопотань до суду від нього не надходило. Від третьої особи надійшла заява про проведення розгляду справи без участі їх представника. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19.12.2022, зміненим ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 16.05.2023 у справі № 751/486/22, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, призначено покарання у виді двох років обмеження волі та звільнено з-під варти в залі суду як такого, що відбув строк призначеного покарання (а.с. 8-11, 12-15). За результатами судового розгляду встановлено, що 07.12.2021, близько 17 год. 40 хв., [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу будинку по [ADDRESS] , діючи з прямим умислом, на фоні попереднього конфлікту та неприязних відносин, підійшов до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та штовхнув його в ділянку грудей, одразу після чого, тримаючи у руці заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень ніж, умисно наніс не менше трьох ударів у область лівого стегна неповнолітнього [PERSON] , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді різано-колотих ран лівого стегна, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Згідно інформації КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради від 31.01.2022 № 35-30/182 [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедо- травматологічному відділенні з 07.12.2021 по 15.12.2021 - 8 ліжко-днів та вартість перебування на стаціонарному лікуванні за вказані періоди становить 23173,41 грн. (а.с.16). Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Тобто, законодавство покладає обов`язок відшкодувати кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, саме на особу, яка вчинила злочин. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зокрема п. 3 передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Згідно пункту 3 Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Аналогічні роз`яснення також містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року за № 11 (із змінами і доповненнями) «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», в пункті 6 якої роз`яснено, що звернути увагу судів на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Оскільки витрати на лікування потерпілої обраховані закладом охорони здоров`я у відповідності до вимог Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день, тому суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача 23173 грн. 41 коп. в рахунок відшкодування витрат за стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України відповідачем не надано доказів на підставу своїх заперечень, при цьому фактично заперечення і не були заявлені. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved