Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

[PERSON] звер нувся до суду із заявою в порядку окремого провадження про визнання особи недієздатною та встановлення опіки над недієздатною особою. Заявник [PERSON] в обгрунтування вимог посилається на те, що він є племінником [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . [PERSON] має психічні розлади, а також є такою, що потребує постійного стороннього догляду. Причиною необхідності у сторонньому догляді є хронічне психічне захворювання, яке призводить до того, що вона має обмеження у життєдіяльності до самообслуговування, до орієнтації, до спілкування, контролю за своєю поведінкою, до трудової діяльності, до навчання, здобуття освіти. [PERSON] не\~може повною\~мірою усвідомлювати\~значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю. Стверджує, що весь цей час за [PERSON] доглядав він. Має добрий стан здоров`я, спиртними напоями або наркотичними засобами не зловживає, і на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває. Має можливість і бажання доглядати за своєю тіткою [PERSON] і бути її опікуном. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 29.06.2023 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Козівського\~районного суду\~Тернопільської області\~від 29.06.2023замінено неналежну заінтересовану особу. Ухвалою Козівського\~районного суду\~Тернопільської області\~від 11.07.2023призначено судово-психіатричну експертизу, провадження у справі зупинено. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 06.09.2023 провадження у справі поновлено. У судовому засідання заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав у повному обсязі з підставЮ викладених в заяві та висновку судово-психіатричного експерта, просив такі задоволити. Представник заінтересованої особи Органу опіки і піклування (опікунської ради) Козівської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області Кутнів Л. Є. у судовому засіданні щодо задоволення заявлених вимог не заперечила, надала суду подання про призначення опікуна. Підтвердила, що перед винесенням висновку органу опіки і піклування про доцільність призначення опікуна опікунською радою установлено ступінь споріднення заявника та [PERSON] та відсутність інших осіб, які могли би стати її опікунами. Заслухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що [PERSON] народився [INFO] , відповідно до паспорта громадянина України № [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] є тіткою [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. Як убачається із висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І-ІІ групи внаслідок психічного розладу №57 від 03.05.2023 [PERSON] проживає разом із [PERSON] . За рівнем обмеження життєдіяльності: обмеження самообслуговування; обмеження здатності до орієнтації; обмеження здатності контролювати свою поведінку. Згідно виписки з історії хвороби №38 у [PERSON] від 16.12.2022 встановлений діагноз олігофренія в стадії імбецильності. Відповідно до відомостей, що містяться у посвідченні № [NUMBER] [PERSON] , [INFO] є інвалідом дитинства другої групи. У матеріалах справи міститься висновок судово-психіатричного експерта № 434 від 25.07.2023 у якому, серед іншого, відображено психічний стан [PERSON] , відповідно до якого у під експертної мовний контакт малопродуктивний. Не завжди розуміє, що її запитують, відповідає вибірково. Словниковий запас обмежений. Дезорієнтована в часі та місці перебування. Грубо орієнтована у власній особі, знає своє ім`я. Мислення сповільнене по темпу, торпедне. Емоції прості, лабільна. Навички самообслуговування розвинені слабо. Трудові навички відсутні. Увага не стійка. Пам`ять знижена. Вольові процеси недорозвинені. Критика до свого стану відсутня. Підсумовано, що на теперішній час [PERSON] страждає на вроджене слабоумство у вигляді помірної розумової відсталості. Дане захворювання є хронічним , стійким психічним розладом, що сягає рівня вираженого недоумства, тому на теперішній час [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У суду відсутні підстави ставити під сумнів вказаний вище висновок експертів, які згідно покладених на них обов`язків зобов`язані були провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок, при цьому також були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Відповідно до частини першої\~статті 29 Конституції України\~кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених\~Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (стаття 32 Конституції України). Статтею 30 ЦК України\~передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч. 1\~ст. 39 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Приписами ч. 1\~ст. 40 ЦК України\~передбачено, що фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги (ч. 1\~ст. 296 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Частиною 3\~ст. 297 ЦПК України\~передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про стійкий психічний розлад, внаслідок якого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу (стаття 298 ЦПК України). У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-384цс16 викладено правову позицію про те, що за положеннями частини першої\~статті 39 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою\~статті 39 ЦК України\~передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється\~ЦПК України. Відповідно до\~статті 239 ЦПК України\~суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» від 28 березня 1972 року роз`яснено, що даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами. Згідно зі\~статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 вказаного Закону\~визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню діяльність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь - яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч.1 ст. 7 Закону). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та вивчивши надані суду документи, суд дійшов до висновку, що подана заява про визнання особи недієздатною є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною. Відповідно до вимог ч. 6\~ст. 300 ЦПК України\~строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. При вирішенні питання призначення недієздатній особі опікуна, суд виходить з наступного. Правилами\~ст. 41 ЦК України\~передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 67 ЦК України\~опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна Відповідно до ч. 1\~ст. 60 ЦК України\~суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно зі\~ст. 63 ЦК України\~фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Частиною 4\~ст. 63 ЦК України\~передбачено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. В силу приписів ч. 1\~ст. 300 ЦПК України\~суд ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Судом встановлено, що [PERSON] є племінником [PERSON] , згідно наведених вище матеріалів. Відповідно до подання Виконавчого комітету Козівської селищної ради № 01-1958/3-09 від 19.10.2023 затвердженого рішенням виконавчого комітету №225 від 03.10.2023 виконавчий комітет вважає за доцільне призначити опікуном [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , з боку виконавчого комітету зауважень до останнього немає. За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити [PERSON] , [INFO] опікуном [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2\~ст. 299 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved