Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] , звернулись до Деснянського районного суду м. Києва позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та встановлення участі у вихованні та спілкуванні з онуком посилаючи на те, що позивачі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.05.2012 року. Від першого шлюбу у [PERSON] був син [PERSON] . [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] - онук [PERSON] та [PERSON] . 26.11.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було підписано договір про встановлення місця проживання, виховання та утримання дитини, яким був встановлений час спілкування батька з дитиною та під час даного спілкування з дитиною могли спілкуватися і баба з дідом. 13.12.2019 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [INFO] син позивачів - [PERSON] помер. Після смерті батька дитини, відповідач почала перешкоджати спілкуванню позивачів з онуком. Відповідач змінила номер телефону та почала переховувати онука від баби та діда, знехтувала законним правами позивачі на спілкування з онуком. Позивачі неодноразово намагалися домовитися з відповідачем з приводу матеріальної допомоги онуку та встановлення часу спілкування з ним, через підписання нотаріального договору, але відповідач перестала відповідати на дзвінки та взагалі контактувати з позивачами. Позивачі не бачили онука з 29.03.2020 року, але на протязі всього часу намагалися домовитися з відповідачем щодо спілкування з дитиною та виїзду дитини за кордон на час літніх канікул. Фактично відповідач своїми діями позбавила позивачів можливості, як баби та діда, який не позбавлені прав, бачити, спілкуватися, приймати участь у вихованні онука, займатися духовним розвитком онука, матеріально підтримувати його. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 09.12.2020 року позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та встановлення участі у вихованні та спілкуванні з онуком передано для розгляду до Дніпровського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01.03.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01.03.2021 року в забезпеченні позову було відмовлено. 24.03.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, який долучений до матеріалів справи. 09.04.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, яка долучена до матеріалів справи. 09.06.2021 року надійшли заперечення на відповідь на відзив, які долучені до матеріалів справи. Постановою Київського апеляційного суду від 09.06.2021 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01.03.2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким задоволено заяву про забезпечення позову частково та зобов`язано [PERSON] надати [PERSON] можливість безперешкодного спілкування зі своїм онуком [PERSON] , [INFO] , кожної першої суботи з 12-00 год. по 18-00 год. в присутності матері за місцем проживання дитини. Ухвалою Верховного Суду від 28.07.2021 року відкрито касаційне провадження за заявою про забезпечення позову [PERSON] та [PERSON] на постанову Київського апеляційного суду від 09.06.2021 року. Витребувано цивільну справу. 29.07.2021 року цивільна справа направлена до Верховного Суду. Постановою Верховного Суду від 22.09.2021 року постанову Київського апеляційного суду від 09.06.2021 року скасовано. Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01.03.2021 року залишено в силі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.01.2022 року закрито підготовче провадження. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.08.2022 року позов позивачі залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання представника позивачів. Постановою Київського апеляційного суду від 26.01.2023 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02.08.2022 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В судовому засіданні представник позивачів на позові наполягала з підстав викладених в позовній заяві та заперечень на відзив та просить суд зобов`зати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] та [PERSON] у спілкуванні з онуком - [PERSON] , [INFO] та встановити для участі у вихованні та спілкуванні з малолітній онуком таки способи участі: щомісяця, першій, третій та за наявності п`ятий тиждень з п`ятниці до понеділка проводити час з дитиною за місцем свого проживання за місцем знаходження та проживання позивачів; один тиждень під час зимових канікул, весняних канікул, 45 днів під час літніх канікул та один тиждень під час осінніх канікул. Представник відповідача в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Направила до суду висновок щодо визначення способів участі баби та діда у вихованні онука. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, [PERSON] народився [INFO] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис № 23957 від 18.12.2014 року та видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] . Батько дитини - [PERSON] , мати дитини - [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 13.07.2013 року, який розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.12.2019 року. 26.11.2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про встановлення місяця проживання, виховання та утримання дитини. Даним договором визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] з матір`ю, встановлено участь батька у вихованні та спілкуванні з сином та порядок утримання дитини. [INFO] [PERSON] помер, про що Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) складено актовий запис № 5492 від 02.04.2020 року та видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . [PERSON] є матір`ю [PERSON] , та бабусею [PERSON] , [INFO] , що сторонами не заперечується та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. [PERSON] не є батьком [PERSON] , дана обставина не заперечується жодною із сторін. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22.05.2012 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис № 230 від 22.05.2012 року та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Відповідно до ч. 2 ст. 2 СК України, сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, від чумом та падчеркою, пасинком. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей 1989 року, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями 12-15 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошено у практиці ЄСПЛ, яка застосовується судами України на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК України та положень Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року (Рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі "Нойлінгер і Шурук проти Швейцарії", п. 135; Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", п. 100; Рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2017 року "М. С. проти України", п. 77). На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України "Про охорону дитинства", згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участь одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Із системного тлумачення вказаних статтей Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватись передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 р. року по справі «Хант проти України»). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] та [PERSON] вказували про те, що не відповідаючи на їх звернення стосовно встановлення графіку спілкування з онуком, [PERSON] порушує їх права на спілкування та виховання онука, а тому просять суд зобов`язати відповідачку не чинити перешкоди у спілкуванні з онуком. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України). Баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні (частина перша статті 257 СК України). Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення (частина друга статті 257 СК України). Тлумачення статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення. Спори щодо участі баби, діда, прабаби, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу (стаття 263 СК України). Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частина друга статті 159 СК України). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина п`ята та шоста статті 19 СК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] вказує про те, що вона не чинить перешкод у спілкуванні позивача [PERSON] з онуком, але вважає, що зустрічі з бабою повинні відбуватися з урахуванням режиму дитини та в присутності матері. Щодо участі діда у спілкуванні та вихованні онука, заперечує, оскільки відповідно до норм Сімейного законодавства [PERSON] не є дідом [PERSON] , [INFO] . Суд погоджується з позицією позивача щодо того, що [PERSON] не є батьком чи усиновлювачем померлого [PERSON] , а тому не може вважатися дідом [PERSON] за походженням за правилами глави 12 розділу Ш СК України, а тому не має законних підстав вимагати усунення перешкод у спілкуванні з онуком та встановлення участі у спілкуванні з онуком . Позивачем [PERSON] також не доведено факту, що [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні з онуком [PERSON] . Під час слухання справи, судом не встановлено наявності перешкод у спілкуванні з онуком з боку відповідача. Слід зазначити, що позов був поданий до суду ще в грудні 2020 року. В судовому засіданні представник відповідача повідомила, що після 24.02.2022 року відповідач разом із дитиною виїхала за кордон, зі слів представника відповідача відповідач та дитина перебувають у Польщі. Перебування дитини разом із матір`ю за кордоном не може бути враховано як чинення перешкод у спілкуванні з онуком. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року в справі № 607/13092/16-ц (провадження № 61-1713св17) зазначено, що: «будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. За змістом статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Вирішуючи спір у цій справі, апеляційний суд встановив характер спірних правовідносин сторін у справі, норми матеріального права, які їх регулюють, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передумов вважати, що відповідач чинить позивачам будь-які перешкоди у спілкуванні з їх онукою. Жодних доказів вчинення відповідачем перешкод в спілкуванні [PERSON] з онуком позивач суду не надано, відтак, в зазначеній частині позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з підстав їх недоведеності. В ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати нормальному її розвитку, у зв`язку з чим, суд прийшов до переконання, що спілкування позивача із дитиною буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню життєво важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю як батьків, так і баби, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації , орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити спосіб участі [PERSON] , у вихованні та спілкуванні з малолітнім онуком, [PERSON] , [INFO] : кожну першу, третю, п`яту неділю місяця з 15.00 год. до 19.00 год.; два тижні під час літніх канікул. Зустрічі проводити враховуючи інтереси дитини та бажання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається зі змісту позовних вимог, [PERSON] просить суд встановити графік спілкування з онуком наступним чином: щомісяця, першій, третій та за наявності п`ятий тиждень з п`ятниці до понеділка проводити час з дитиною за місцем свого проживання за місцем знаходження та проживання позивачів; один тиждень під час зимових канікул, весняних канікул, 45 днів під час літніх канікул та один тиждень під час осінніх канікул. Таким чином, вирішуючи спір щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, приймаючи до уваги малолітній вік [PERSON] , [INFO] , необхідності дотримання розпорядку дня та відпочинку, не виходячи за межі позовних вимог, суд доходить висновку про часткове задоволення вимог позивачів щодо визначення способу їх участі у вихованні онука, шляхом встановлення таких способів участі бабусі у вихованні та спілкуванні з онуком: -особисті побачення кожну першу, третю, п`яту неділю місяця з 10-00 до 19-00 години, за місцем проживання дитини. -два тижні протягом літніх канікул за місцем поживання дитини або за адресою місця проживання [PERSON] , якщо це не шкодить здоров`ю, правам та інтересам дитини. У разі перебування дитини за місцем проживання [PERSON] , на останню покладається обов`язок забезпечувати дитину окремим спальним місцем, належним санітарно-гігієнічним доглядом та харчуванням, а також медичним доглядом, у разі необхідності, про що негайно повідомляти [PERSON] . Визначений час - два тижні протягом літніх канікул, має бути погоджений [PERSON] із [PERSON] у письмовому вигляді, за допомогою, в тому числі але не виключаючи, месенджерів телефонного зв`язку (Viber, WhatsApp, Telegram), електронної пошти та інших засобів, які дозволяють фіксування переписки, до 01 червня кожного року. При вирішенні питання щодо встановлення вказаного вище способу участі у вихованні та спілкуванні малолітньої дитини з бабусею суд враховує малолітній вік дитини, тривалість проживання з матір`ю, відсутність тривалого спілкування з бабусею, на момент ухвалення рішення проживання дитини за кордоном, а тому на думку суду буде сприяти якнайкращим інтересам малолітньої дитини. Крім того, судом враховується, що позивач та малолітня дитина тривалий час знаходилися у розлуці та відповідно у дитини могли дещо знизитись прихильність, емоційний зв`язок та довірчі стосунки з нею, у зв`язку з чим зустрічі у визначений судом час позивач з малолітньою дитиною мають бути спрямовані у першу чергу на встановлення і налагодження довірчих стосунків з онуком. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку що позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та встановлення участі у вихованні та спілкуванні з онуком підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача [PERSON] 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial