Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Позивачкою, [PERSON] , 04.07.2023 року, подано до суду відповідну позовну заяву. Позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5026 від 02.11.2020 року, який виданий приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, щодо стягнення з [PERSON] на користь відповідача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК» заборгованість за кредитним договором № 490074579 від 03.06.2008 року за період з 01.07.2017 року до 01.07.2020 року, у розмірі 3382,72 доларів США, що за офіційним курсом становить 96238,38 та 1500,00 гривень. В обґрунтування позову позивачкою зазначено, що дійсно, 03.06.2008 року між нею та ЗАТ «АЛЬФА-БАНК» (правонаступником якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АЛЬФА-БАНК») було укладено кредитний договір № 490074579. Кредит був взятий нею для придбання легкового автомобіля із строком повернення кредиту до 03.06.2018 року Цим же договором, вона передала відповідачу придбаний нею автомобіль у заставу, у якості забезпечення належного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. У серпні 2016 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АЛЬФА-БАНК» звертається до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із позовними вимогами щодо дострокового стягнення з неї кредиторської заборгованості, у зв`язку із неналежним виконанням (неповним виконанням) своїх зобов`язань за кредитним договором, вона була вимушена 15.09.2016 року передати (повернути) банку придбаний частково за кредитні кошти автомобіль для його реалізації і погашення її заборгованості перед відповідачем. Пізніше, банк зменшує розмір позовних вимог та просить стягнути з неї 2 463,90 доларів США заборгованості за кредитом та 3,49 доларів США заборгованості за процентами. Саме такий же розмір моєї заборгованості за тілом кредиту зазначений у виконавчому напису нотаріуса, що був виданий через 4 (чотири) роки з моменту звернення до суду банку. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 року у справі № 644/6119/16-ц у задоволені позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК» було відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 21.04.2017 року апеляційну скаргу банку було задоволено, рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове рішення про стягнення з мене заборгованості. На рішення Апеляційного суду Харківської області від 21.04.2017 року мною було подано касаційну скаргу, в результаті якої. Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23.09.2019 року, касаційна скарга була задоволена, рішення апеляційного суду скасоване, а справу передано на новий розгляд до апеляційної інстанції. У свою чергу, 26.02.2020 року, Харківський апеляційний суд ухвалив постанову у справі 644/6119/16-ц, у якій, з урахуванням висновків суду першої інстанції, обгрунтування позивачем моєї заборгованості визнанні недоведеними. Вважала, що такий виконавчий напис не підлягає виконанню, у зв`язку із допущеними при його вчиненні порушеннями нормативно-правових актів. Зазначав, що згідно статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» має бути встановлено, що боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Тобто, питання заборгованості є спірним. Вказувала, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Зазначена сукупність обставин свідчить про спірність характеру заборгованості, приватний нотаріусу перед вчинення виконавчого напису не пересвідчився в її безспірності, не дотримався процедури вчинення виконавчого напису та за таких обставин є підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. 06.07.2023 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду провадження у справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та було зобов`язано приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича, місце здійснення нотаріальної діяльності 76000, Івано-Франківський р., м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, буд. 12, тел.: [NUMBER] ; [INFO], надати суду копії матеріалів нотаріальної справи за вчиненням виконавчого напису від 02.11.2020 року, зареєстрованого за № 5026, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АТ "Альфа-Банк" заборгованості за кредитним договором, посвідчених у встановленому законом порядку. 24.10.20223 року позивачкою подано заяву про розгляд справа за її відсутності. Представники відповідача АТ «СЕНС-БАНК», у судове засідання не з`явились, жодних заперечень, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надсилали. АТ "АЛЬФА-БАНК" змінено назву на АТ "СЕНС БАНК", про що свідчить єдиний код ЄДРПОУ: 23494714 відповідних юридичних осіб. 3-я особа Приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, в судове засідання не з`явилась. Жодних заяв, пояснень та витребуваних ухвалою доказів на адресу суду не надсилав . 3-я особа Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович, в судове засідання не з`явився, жодних заяв, пояснень на адресу суду не надсилав. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали, судом встановлено наступне. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172». У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, а також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Проте характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Позивачкою надано суду копію кредитного договору №490074579 від 03.06.2008 року, відповідно до якого між нею та АТ "Альфа-Банк" укладено відповідний договір, кредит був взятий для придбання легкового автомобіля CHERY TIGGO, 2008 року випуску із строком повернення кредиту до 03.06.2018 року. Цим же договором, вищевказаний автомобіль визначено предметом застави, у якості забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором. Та, одночасно, надано графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Договору про відступлення права вимоги за кредитним договором від 03.06.2008 року за № 490074579 до матеріалів справи долучено не було. Як вбачається з наданої позивачкою копії виконавчого напису, виданого Приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем № 5026 від 02.11.2020 року, було запропоновано стягнути з [PERSON] на користь АТ "Альфа-Банк" суму заборгованості за кредитним договором, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 2463 доларів 90 центів США, простроченої заборгованості за відсотками та комісією 899 доларів 27 центів США, строкової заборгованості за відсотками та комісією 19 доларів 55 центів США, суму плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису 1500 гривень, у загальній сумі 3382,72 доларів США, що за офіційним курсом становить 96238,38 та 1500,00 гривень. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2020, провадження відкрито на підставі виданого Приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем виконавчого напису № 5026 від 02.11.2020 року, щодо стягнення суми заборгованості за кредитним договором, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 2463 доларів 90 центів США, простроченої заборгованості за відсотками та комісією 899 доларів 27 центів США, строкової заборгованості за відсотками та комісією 19 доларів 55 центів США, суму плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису 1500 гривень, у загальній сумі 3382,72 доларів США, що за офіційним курсом становить 96238,38 та 1500,00 гривень. Як вбачається зі змісту постанови Харківського апеляційного суду від 26.02.2020 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 року було відмовлено в задоволенні позовних вимог АТ «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 490074579 від 03.06.2018 року. Постановою апеляційної інстанції апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк» було задоволено частково, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 року було змінено, викладено мотивувальну частину судового рішення в іншій редакції, в іншій частині рішення суду залишено без змін. Також, в постанові наведено мотиви відмови в задоволенні позову, а саме, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів про обставини та ціну, за якою було реалізовано отриманий від [PERSON] автомобіль, що був придбаний за кредитні кошти. Фактично, не зважаючи на наявність судового рішення, яким в задоволенні позову про стягнення заборгованості було відмовлено, 26.02.2020 року, банк звернувся до нотаріуса про стягнення спірної суми шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. З урахуванням вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій, сама по собі процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Сукупність зазначених обставин, безспірність суми, наявність судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису після відмови в задоволенні позову відповідно до судового рішення та відсутність даних про повідомлення боржника про існування нібито заборгованості, унеможливлювала учинення виконавчого напису. З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При зверненні до суду з цим позовом [PERSON] сплатила 1073,60 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією про сплату № 0.0.3079135803.1 від 04.07.2023 року. Сума судового збору, сплаченого згідно квитанції про сплату № 0.0.3079135803.1 від 04.07.2023 року, у розмірі 1073,60 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved