Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

У липні 2023 року позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву обґрунтовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.06.2018. Від шлюбу спільних дітей подружжя не має. Позивачка вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з тим, що під час спільного подружнього життя в зареєстрованому шлюбі виявилась несумісність характерів, принципова відмінність поглядів на спільне життя в побутових питаннях, у сторін постійно виникали сварки, не могли дійти згоди щодо вирішення жодних питань внаслідок чого погіршилися сімейно-шлюбні відносини. Позивачка зазначає, що сторони не ведуть спільного господарства та проживають окремо з 2020 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 липня 2023 року матеріали позовної заяви було передано на розгляд судді Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 вересня 2023 року у справі про розірвання шлюбу відкрито провадження та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Разом з цим, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначено, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що просить позов задовольнити та розірвати шлюб. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 червня 2018 року Шевченківським районним в місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 918, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 02.06.2018 року. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Також суд враховує положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідно до яких у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як унормовано ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved