Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

Адвокат Марціновська Д.М. звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] та просить визнати за позивачкою право власності на житловий будинок, в генплані літ. «А», 1961 року побудови, загальною площею 79,8 кв.м, житловою площею - 42,9 кв.м., допоміжною площею - 36,9 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: стодолу, літ. «Б», 1960 р.п., стайню, літ. «В» 1960 р.п., курник, літ. «Г», 1961 р.п., курник, літ. «Д», 1961 р.п., курник, літ. «Ж», 1961 р.п., курник, літ. «З», 1961 р.п., стодолу, літ. «Л», 1988 р.п., літню кухню, літ. «М», 1980 р.п., гараж, літ. «Н», 1988 р.п., вбиральню, літ. «І», 1980 р.п., криницю, №1, огорожу, №2-5, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги представник позивачки мотивувала тим, що будинковолодіння по [ADDRESS] відносилося до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого був батько позивачки [PERSON] , [INFO] , про що виконкомом Городенківської районної ради 10.01.1989 було видано свідоцтво про право власності на домоволодіння. Право власності зареєстроване у Коломийському МБТІ 10.01.1989 в реєстровій книзі за № 171. Станом на 01.07.1990 в житловому будинку були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , заповіту не залишила. Станом на 15.04.1991 у спадковому житловому будинку були зареєстровані: голова двору [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] . Відповідно до технічного паспорта будинковолодіння по [ADDRESS] складається з: житлового будинку, в генплані літ. «А», 1961 року побудови, загальною площею 79,8 кв.м, житловою площею - 42,9 кв.м., допоміжною площею - 36,9 кв.м., та господарських будівель і споруд, а саме: стодоли, літ. «Б», 1960 р.п., 26,3 кв.м, стайні, літ. «В» 1960 р.п., 33,9 кв.м, курника, літ. «Г», 1961 р.п., 4,6 кв.м, курника, літ. «Д», 1961 р.п., 8,5 кв.м, курника, літ. «Ж», 1961 р.п., 4,9 кв.м, курника, літ. «З», 1961 р.п., 6,2 кв.м, стодоли, літ. «Л», 1988 р.п., 63,5 кв.м, літньої кухні, літ. «М», 1980 р.п., 51,3 кв.м, гаражу, літ. «Н», 1988 р.п., 12,1 кв.м, вбиральні, літ. «І», 1980 р.п., 1,4 кв.м, криниці, №1 4,8 кв.м, огорожі, №2-5, 57,1 кв.м. Згідно виписки з погосподарської книги Вікнянської сільської ради № 1 за 1986-1990 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , по [ADDRESS] (колишня [ADDRESS] , [ADDRESS] ) були зареєстровані: голова сім?ї [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] ; дружина [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] ; зять [PERSON] , [INFO] , вибув 12.05.1990; внука [PERSON] , [INFO] , вибула 03.07.1989; зять [PERSON] , [INFO] , вибув 03.07.1989; внук [PERSON] , [INFO] . На час смерті голови двору [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , в житловому будинку були зареєстровані: дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає там по даний час; внук [PERSON] , [INFO] , фактично не проживав з 1987 року, знявся з обліку у 1996 році. Відповідно до інформації, яка міститься у виписці з погосподарської книги Вікнянської сільської ради № 3 за 2016-2021 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , у житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані: голова двору [PERSON] , [INFO] ; чоловік [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . [PERSON] після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON] фактично вступила в управління спадковим майном, сплачує страхові та податкові платежі, обробляє присадибну земельну ділянку. За таких обставин [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Галян Г.М із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , проте постановою нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок у зв?язку з тим, що цей двір відносився до категорії «колгоспний двір», в якому частки в майні належали його членам на правах спільної сумісної власності. За таких обставин позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до звіту про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складеного ТОВ «Західзем», ринкова вартість спадкового господарства станом на 16.05.2023 становить 156807 грн. Ухвалою суду від 27.06.2023 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. 07.08.2023 представник позивачки - адвокат Марціновська Д.М. подала до суду заяву про зміну предмета позову та просила визнати за позивачкою право власності на житловий будинок, в генплані літ. «А», 1961 року побудови, загальною площею 79,8 кв.м, житловою площею - 42,9 кв.м., допоміжною площею - 36,9 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: стодолу, літ. «Б», 1960 р.п., стайню, літ. «В» 1960 р.п., курник, літ. «Г», 1961 р.п., курник, літ. «Д», 1961 р.п., курник, літ. «Ж», 1961 р.п., курник, літ. «З», 1961 р.п., стодолу, літ. «Л», 1988 р.п., літню кухню, літ. «М», 1980 р.п., гараж, літ. «Н», 1988 р.п., вбиральню, літ. «І», 1980 р.п., криницю, №1, огорожу, №2-5, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . За приписами ч.3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Крім цього, положеннями ч.5 ст.49 ЦПК України передбачено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. Заява про зміну предмета позову подана представником позивачки у строк, визначений ч.3 ст.49 ЦПК України, з доказами направлення її копії відповідачу. Суд прийняв заяву про зміну предмета позову до розгляду. Відповідач [PERSON] , скориставшись правом, передбаченим ч.1 ст.193 ЦПК України, 03.08.2023 подав до суду зустрічний позов до [PERSON] та просить визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку в генплані літ. «А», 1961 року побудови, загальною площею 79,8 кв.м, житловою площею - 42,9 кв.м., допоміжною площею - 36,9 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель та споруд: стодоли, літ. «Б», 1960 р.п., стайні, літ. «В» 1960 р.п., курника, літ. «Г», 1961 р.п., курника, літ. «Д», 1961 р.п., курника, літ. «Ж», 1961 р.п., курника, літ. «З», 1961 р.п., стодоли, літ. «Л», 1988 р.п., літньої кухні, літ. «М», 1980 р.п., гаражу, літ. «Н», 1988 р.п., вбиральні, літ. «І», 1980 р.п., криниці, №1, огорожі, №2-5, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Зустрічний позов мотивований тим, що будинковолодіння по [ADDRESS] відносилося до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого був батько позивачки [PERSON] , [INFO] . Станом на 15.04.1991 (час припинення колгоспних дворів) у даному господарстві були зареєстровані: голова двору [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] . Виходячи з вимог закону, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав трьом членам колгоспного двору по 1/3 частці кожному. Відповідачці за зустрічним позовом належала 1/3 частка даного господарства, як члену колгоспного двору. Також [PERSON] після смерті батька [PERSON] фактично успадкувала належну йому 1/3 частку будинковолодіння по [ADDRESS] , отже їй належить 2/3 частки спадкового господарства. Позивачу за зустрічним позовом належить 1/3 частка вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, як члену колишнього колгоспного двору. Він не претендує на свою частку у колгоспному дворі, розташованому за вищевказаною адресою, однак для того, щоб офіційно зареєструвати у державного реєстратора свою відмову від права спільної сумісної власності на це майно, повинен спочатку зареєструвати своє право на це майно. Ухвалою суду від 07 серпня 2023 р. зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою суду від 11.09.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Від представника позивачки-відповідачки [PERSON] - адвоката Марціновської Д.М. судом 03.10.2023 отримано заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивачки-відповідачки, зазначивши, що [PERSON] визнає вимоги відповідача-позивача [PERSON] за зустрічним позовом у повному обсязі, вимоги за первісним позовом просить задовольнити частково, а саме: визнати за позивачкою-відповідачкою [PERSON] право власності на 2/3 частини житлового будинку в генплані літ. «А», 1961 року побудови, загальною площею 79,8 кв.м, житловою площею - 42,9 кв.м., допоміжною площею - 36,9 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель та споруд: стодоли, літ. «Б», 1960 р.п., стайні, літ. «В» 1960 р.п., курника, літ. «Г», 1961 р.п., курника, літ. «Д», 1961 р.п., курника, літ. «Ж», 1961 р.п., курника, літ. «З», 1961 р.п., стодоли, літ. «Л», 1988 р.п., літньої кухні, літ. «М», 1980 р.п., гаражу, літ. «Н», 1988 р.п., вбиральні, літ. «І», 1980 р.п., криниці, №1, огорожі, №2-5, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач-позивач [PERSON] у зустрічному позові просив розгляд справи проводити без його участі на підставі поданих письмових доказів. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Із копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 10 січня 1989 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 241 від 14 грудня 1988 р., вбачається, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташоване в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . У с. Вікно вулицю Радянська було перейменовано на вулицю Грушевського, яку в наступному перейменовано на [ADDRESS] не змінювався, про що свідчить копія довідки № 3-52, виданої 08.02.2023 Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 75986 від 13.03.2023, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 171 за [PERSON] , як головою колгоспного двору, зареєстровано право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 10.01.1989 на підставі рішення цього ж виконкому № 241 від 14.12.1988. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період видачі вищезгаданого свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння (з 31.01.1966 по 19.01.1996) регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56. Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Копією витягу з погосподарської книги Вікнянської сільської ради за 1991-1995 роки, виданою Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради, стверджується, що суспільна група господарства, розташованого по [ADDRESS] , - «колгоспники». Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (раніше [ADDRESS] набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору. Станом на 15.04.1991 у житловому будинку по [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: голова домогосподарства [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] ; тип двору - колгоспний, що стверджується копією довідки № 3-91, виданої 10.03.2023 Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК України (в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення колгоспних дворів) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Частки всіх членів колгоспного двору є рівними (ст.123 цього ж Кодексу). Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Зі змісту ч.2 ст. 370 ЦК України вбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З наведеного слідує, що вищезгаданий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/3 кожному. Голова колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] у віці 85 років у с. Вікно Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 12 від 03.10.1992, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03.10.1992 Вікнянською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] помер до 01.01.2004, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Статтею 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) проживав та був зареєстрований у житловому будинку по [ADDRESS] ; разом з ним були зареєстровані: дочка [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією довідки № 3-91, виданої 10.03.2023 Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Родинні відносини між позивачкою-відповідачкою [PERSON] , [INFO] , та спадкодавцем [PERSON] , як дочкою та батьком, підтверджено копіями: свідоцтва про народження позивачки-відповідачки серії [NUMBER] , виданого 09 липня 1956 р., запис за № 45 від 09 липня 1956 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження; свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 07 лютого 1963 р. Вікнянською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, з якого вбачається, що прізвище позивачки-відповідачки до реєстрації одруження та після - « [PERSON] », запис за № 3 від 07 лютого 1963 р. в книзі записів актів громадянського стану про одруження. [PERSON] заповіту не вчиняв, що стверджується копією інформаційної довідки № 71362538 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданої 03.02.2023 приватним нотаріусом Галян Г.М. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дочка - позивачка-відповідачка [PERSON] , яка прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено, оскільки його дружина [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 22 липня 1969 р. Вікнянською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області) померла [INFO] , актовий запис № 3 від 15.02.1991, що стверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08 березня 2023 р. Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала йому як члену колишнього колгоспного двору. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи № 10/2023, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Галян Г.М., вбачається, що позивачка-відповідачка [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті батька [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, 03.02.2023 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно спадкодавця. Копією Витягу № 71363113 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 03.02.2023 приватним нотаріусом Галян Г.М., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 70221794 (номер у нотаріуса 10/2023), спадкодавець - [PERSON] , дата смерті: [INFO] . Підставою звернення позивачки-відповідачки [PERSON] до суду стало те, що постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Галян Г.М. від 12.05.2023 № 59/02-31 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що даний житловий будинок відносився до категорії «колгоспний двір», кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] вбачається, що житловий будинок споруджено в 1961 р., господарські будівлі та споруди - в 1960, 1961, 1980,1988 роках. Ринкова вартість даного житлового будинку з господарськими будівлями станом на 16.05.2023 становить 156 807 грн, що стверджується копією звіту про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складеного ТВО «Західзем». За вищезгаданим господарством рахуються земельні ділянки площею 2,77 га, а саме: для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,11 га, для ведення особистого селянського господарства - 1,12 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - 1,54 га, що стверджується копією довідки № 3-89, виданою 10.03.2023 Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 341193772, сформованої 01.08.2023, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом докази підтверджують, що [PERSON] , як голові колгоспного двору, 10.01.1989 був виданий документ, що посвідчував його право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Однак, даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав йому, позивачці-відповідачці [PERSON] та відповідачу-позивачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/3 кожному, як членам колишнього колгоспного двору. Позивачка-відповідачка [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, успадкувала після смерті батька [PERSON] 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , однак, через те, що спадковий житловий будинок відносився до колгоспного двору і частка померлого у ньому не визначена, немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на дану частку нерухомого майна. Крім того, [PERSON] належить 1/3 частки у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що разом становить 2/3 частки. Також встановлено, що відповідач-позивач [PERSON] правомірно набув право власності на 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , як член колишнього колгоспного двору, оскільки не вчиняв дій, що можуть свідчити про його відмову від права власності у порядку ст. 347 ЦК України. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд не знаходить підстав для визнання за позивачкою-відповідачкою [PERSON] права власності на спадковий житловий будинок в цілому та приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] за первісним позовом та повного задоволення позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення. На підставі ст.ст. 112, 120, 121, 123, 524-526, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 347, 392, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: partial