Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Позивач ТОВ «УМ Факторинг»\~ звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. У позовній заяві просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 1731280 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.03.2021 р. у розмірі 31190 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 26.03.2021 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] було укладено договір № 1731280 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримала позику в сумі 10 000 грн. строком на 30 днів шляхом перерахунку на платіжну картку. 20 жовтня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «УМ Факторинг» укладено договір факторингу № 1 та підписано реєстр прав вимог № 1 від 20.10.2021 року Позивачем вказано, що на підставі вищевикладеного він став новим кредитором та отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідач ухиляється від виконання зобов`язання, у зв`язку із чим заборгованість за кредитним договором на дату подання позовної заяви до суду становить 31190 грн. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Петрової Н.М. від 07 грудня 2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Савченко Л.І. від 27 січня 2023 року вказану справу прийнято до провадження, призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справу без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.85). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток про виклик до суду рекомендованим листом , з повідомленням про вручення (а.с. 35,49,55-56,62, 83-84) . Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.03.2021 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] було укладено договір № 1731280 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримав позику в сумі 10000 грн. строком на 30 днів шляхом перерахунку на платіжну картку № [NUMBER] (а.с.12-16). Згідно графіку платежів дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів 25.04.2021 року, сума кредиту 10 000 грн., сума нарахованих процентів 1140 грн., разом до сплати 11140 грн.(а.с.17) Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або на іншу платіжну картку Клієнта, реквізити якої надані відповідачем з метою отримання кредиту. Згідно з п.п. 2.4. п. 2 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 2.1. п. 2 Кредитного договору. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (п.п. 9.9. п. 9 Кредитного договору), які розміщені на веб-сайті. Клієнт підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил (а.с.12-16). Згідно квитанції за сплату № 84295697 від 26.03.2021 року ТОВ «Лінеура Україна» перераховано кошти в сумі 10000 грн. на карту\~№ [NUMBER] (а.с.7). Також відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 1 від 20.10.2021 року наданого позивачем суд вбачає, що до ТОВ УМ «Факторинг», як до нового кредитора, перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 1731280, боржником за яким є [PERSON] . Згідно вказаного Витягу на умовах договору факторингу № 1 від 20.10.2021 року Клієнт відступив Фактору право вимоги до [PERSON] в сумі 31190 грн.(а.с.9) На підтвердження переходу прав вимоги до боржників від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «УМ Факторинг» позивачем також надано платіжне доручення № 666 від 20.10.2021 року, згідно якого Позивач сплатив згідно договору факторингу № 1 від 20.10.2021 року на користь ТОВ «Лінеура Україна» 179 007 грн.42 коп. (а.с.11) З урахуванням вказаного, суд вважає встановленим, що право вимоги за договором 1731280 перейшло до ТОВ «УМ Факторинг», як правонаступника відповідно до ст. 512 ЦК України. Як зазначалось та підтверджується Витягом з реєстру прав вимог № 1 від 20.10.2021 року станом на день передачі права вимоги ТОВ «УМ Факторинг», заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Лінеура Україна» становила 31190 грн, з них: 10000 грн заборгованість по основному боргу та 21190 грн - сума заборгованості за відсотками. З матеріалів позовної заяви вбачається, що розрахунок заборгованості здійснювався позивачем в період з 26.03.2021 року по 23.07.2021 року, тобто за 120 днів. Відтак встановлено, що відповідач отримала у позику на умовах фінансового кредиту від ТОВ «Лінеура Україна» грошові кошти, проте зобов`язань за цим договором не виконувала ні перед ТОВ «Лінеура Україна», ні перед новим кредитором ТОВ «УМ Факторинг», чим порушила права останнього та продовжує ухилятися від виконання договору й надалі. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Враховуючи те, що ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило право вимоги ТОВ «УМ Факторинг» за Договором факторингу № 1 до боржника [PERSON] , у позивача наявне право на пред`явлення позову про стягнення заборгованості за цим Договором. За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язанні з нею. Ч. 8 ст. 11 цього Закону встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, із вказаного вбачається, що кредитний договір був укладений в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20) Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушила зазначені вище норми законодавства, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договорами факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, а тому суд дійшов висновку, що позов у вказаній частині є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та стягує із відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2 481 грн. (а.с.1).

Outcome: approved