Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

Позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з цивільним позовом до Маловільшанської селищної рада Білоцерківського району Київської області, треті особи: [PERSON] , Приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Губенко Тетяна Анатоліївна про визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтовуючи його тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина, яка складається, зокрема, із:земельної ділянка з кадастровим номером 3220482200:05:002:0151, площею 0,12 га., цільове призначення якої: 01.05 для індивідуального садівництва, місцезнаходження якої: [ADDRESS] .Позивачка є спадкоємцем померлого, інший спадкоємець дружина померлого [PERSON] відмовилась від спадщини на користь позивачки. Позивачка звернулась до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Губенко Т.А. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом,\~ у результаті чого вона отримала відмову в оформленні спадкового майна, а саме вищевказаної земельної ділянки, оскільки спадкодавець не зареєстрував своє право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку, з кадастровим номером 3220482200:05:002:0151, площею 0,12 га., цільове призначення якої: 01.05 для індивідуального садівництва, місцезнаходження якої: [ADDRESS] , яка належала її батьку [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 10 серпня 2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання\~ 28 серпня 2023 року\~ о 09:00 год. Ухвалою суду від 09 жовтня 2023 року підготовче провадження по даній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті\~\~ на 18 жовтня 2023 року о 09:00 год. Позивач в судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належним чином. 18.10.2023 року за вх. №45799 на адресу суду надійшло клопотання від представника позивачки адвоката Кузьменка Є.А., в якій останній просив проводити розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач Маловільшанської селищної рада Білоцерківського району Київської області в судове засідання свого представника не направила, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином,заяви та клопотання не надходили, причини неявки суду невідомі. Третя особа в судове засідання не зявилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином,заяви та клопотання не надходили, причини неявки суду невідомі. Зважаючи на належне повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи, неявки сторін у судове засідання та відсутність відзиву на позовну заяву, подану у встановлений законом строк, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , про що зроблений відповідний актовий запис №2550, що підтверджується копією свідоцтва по смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Позивачка, [PERSON] , [INFO] є дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про укладення шлюбу, відповідно до якого позивачка при одруженні змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », серії [NUMBER] (а.с.15). Відповідно до копії розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області №137 від 10.04.2006 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки садовому товаристві «Учитель» в межах Коженицької сільської ради Білоцерківського району та витягом з додатку до зазначеного розпорядження померлому [PERSON] була надана у власність земельна ділянка площею 0,1200 га, діл № [NUMBER] у межах Коженицької сільської рад (а.с. 7-8). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №652957, виданого на підставі розпорядження Білоцерківської райдержадміністрації №137 від 10.04.2006 року року, померлому [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,12 га., цільове призначення якої: 01.05 для індивідуального садівництва, місцезнаходження якої: [ADDRESS] (а.с.50). Згідно з копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, вказана земельна ділянка має кадастровий номер 3220482200:05:002:0151, площею 0,1200 га та розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-13). Також, належність зазначеної земельної ділянки померлому [PERSON] підтверджується розробленою технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 43-49).\~ На день смерті померлий не набув права власності на вказану земельну ділянку яка була йому передана у власність, він не провів державну реєстрацію прав на земельну ділянку. 16.11.2022 року померлий звернувся до центру ДЗК для внесення відомостей та йому повідомили, що необхідно виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (на місцевості), уклав договорі, та не встиг отримати технічну документацію та до оформити документи, оскільки помер [INFO] . Відповідно до частини 1 статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до статті 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Спеціальним законом, який регулює земельні відносини, є Земельний кодекс України (надалі - ЗК України). Згідно статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (стаття 126 ЗК України). У зв`язку з прийняттям Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI ЗК України було доповнено статтею 79-1, яка визначає, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Відповідно до положень цієї норми формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі, земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера, формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, а державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. З обставин справи установлено, що померлим [PERSON] \~\~ не були виконані вимоги закону щодо державної реєстрації його права власності на земельну ділянку. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 цього Кодексу\~ встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України). Відтак умовою для переходу в порядку спадкування права власності на земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Отже після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі і право власності на земельну ділянку. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Судом встановлено, що спадкоємцем за законом [PERSON] в установлений законом строк було прийнято спадщину після померлого [PERSON] , дружина померлого [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь позивачки. За приписами частини 1 статті 1268 цього Кодексу спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивачка звернулась до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Губенко Т.А. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом,\~ у результаті чого вона отримала відмову в оформленні спадкового майна, а саме вищевказаної земельної ділянки, оскільки спадкодавець не зареєстрував своє право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку, про що зазначено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.9-10). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, передбачає, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів на майно, яке зареєстроване у порядку, визначеному законодавством. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (глава 10, пункти 4.14, 4.15). З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку, що відсутність державної реєстрації спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та запису про реєстрацію права власності спадкодавця на неї у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є перешкодою для одержання його спадкоємцем - позивачем по справі, правовстановлювального документу на вищевказане успадковане нерухоме майно і тим самим порушує його право власності. Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу.\~ Одним з можливих способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно приписів статті 328 цього Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з визначених законом підстав набуття права власності є спадкування. Статтею 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК України). Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою… (стаття 392 ЦК України). Відповідно до закону право власності спадкоємця на успадковане нерухоме майно посвідчується свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно, при цьому частина 1 статті 1297 ЦК України зобов`язує спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Враховуючи п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2010 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, право власності на спадкове майно визнається в судовому порядку. Отже ураховуючи, що позивач на відповідно до закону успадкувала спірну земельну ділянку, але не може отримати правовстановлюючий документ на неї, і, відповідно, реалізувати набуте право власності щодо успадкованого нерухомого майна, та враховуючи, що іншим шляхом захистити її право на отримання спадщини неможливо, суд вважає, що право позивачки на спадкове майно підлягає судовому захисту, і тому позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved