Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Позивачка звернулася до Рокитнянського районного суду Київської області з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до повноліття дітей. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 23 листопада 2022 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рокитнянського районного управління юстиції у Київській області 12 вересня 2014 року, сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції у Київській області 26 серпня 2010 року та доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції у Київській області 07 жовтня 2008 року. Діти знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, тому вона змушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 14 липня 2023 року позивачкою подано заяву про збільшення розміру позовних вимог та зміну предмету позову. Відповідно до зазначеної заяви позивачка просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня пред"явлення позову - 18 квітня 2023 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідач відзиву на позов не подав та будь-яким іншим чином свою позицію щодо заявленого позову не висловив. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Позовна заява надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області 18.04.2023. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 18.04.2023, зазначена справа передана у провадження судді Чорненької О.І. На виконання вимог частини 6 статті 187 ЦПК України, 20.04.2023 надано запит органу реєстрації Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. 26.04.2023 до суду надійшла інформація про те, що відповідач з 18.04.2023 знятий з реєстрації за адресою зазначеною у позовній заяві. З огляду на викладене, судом надано запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління державної міграційної служби в м. Києві та Київській області про надання відомостей про реєстрацію місця проживання відносно відповідача [PERSON] . Відповідно до інформації, наданої Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління державної міграційної служби в м. Києві та Київській області, [PERSON] 18.04.2023 знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 01.06.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 09 годину 00 хвилин 11 липня 2023 року. Повідомити відповідача про постановлення ухвали про відкриття провадження шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Викликати відповідача [PERSON] у судове засідання судовою повісткою за адресою останнього відомого місця проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті судової влади за посиланням: https://rk.ko.court.gov.ua.Учасникам справи надіслати копії ухвали про відкриття провадження у справі (в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення) протягом двох днів з дня її складення. Зазначена ухвала поштовим зв`язком направлена сторонам у справі. Відповідачеві разом з ухвалою направлено копію позовної заяви з доданими документами. Одночасно відповідачеві роз`яснено його право подати відзив на позов. Позивачка на судовий розгляд справи призначений на 11.07.2023 не прибула. Натомість, 14 липня 2023 року через канцелярію суду подала заяву про збільшення розміру позовних вимог та зміну предмету позову. Відповідача [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено шляхом надіслання на адресу останнього відомого місця його реєстрації поштового відправлення. Однак, вказане поштове відправлення №0960102014468 було повернено відправнику з відміткою "за закінченням терміну зберігання" 20 червня 2023 року. Крім того, відповідача було викликано у судове засідання шляхом розміщення повідомлень про виклик на офіційному сайті судової влади за посиланням: https://court.gov.ua/unknown/sud1021. Вказані повідомлення були опубліковані 05 червня, 14 липня та 02 серпня 2023 року. Таким чином суд доходить до висновку що відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляд справи. Однак відповідач у судове засідання не прибув та про причини свої неявки суд не повідомив. Крім того, він своїм правом на надання відзиву на позов не скористався та будь-яким іншим способом не висловив свою позицію щодо нього. За таких обставин суд розглядає справу за наявними письмовими матеріалами. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин З матеріалів справи судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 23 листопада 2022 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рокитнянського районного управління юстиції у Київській області 12 вересня 2014 року, сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції у Київській області 26 серпня 2010 року та доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції у Київській області 07 жовтня 2008 року. Діти знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не приймає участі у їх вихованні. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 3 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі статтею 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 183 СК України визначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 частини1 статті 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Висновки суду Між сторонами склалися правовідносини з обов`язку батьків утримувати дітей, і врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Згідно до частини другої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Водночас, доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки законодавець передбачив обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, з урахуванням стану здоров`я та майнового становища сторін, можливості у відповідача надавати таку допомогу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки та малолітніх дочки і сина, підлягають задоволенню. Безспірних доказів, які б свідчили про те, що відповідач є неспроможним надавати таку допомогу, суду не надано. З огляду на це, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Тому за вказаних обставин, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки про стягнення із відповідача на її користь аліментів на утримання дітей: малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 18 квітня 2023 року, і до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Визначений судом розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Також, враховуючи положення пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд доходить висновку про наявність підстав для допуску негайного виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Щодо судових витрат Згідно з вимогами частини першої статті 140 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до частини 6 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на дату подання позову. Таким чином сума судового збору, яка підлягає сплаті становить 1073,6 гривень. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 гривень 60 копійок. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved