Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визначити розмір ідеальних часток кожного із співвласників житлового будинку: визначити за [PERSON] , право на частку в спільній сумісній власності в розмірі 1/2 частини земельної ділянки кадастровий номер 211080000:01:058:0165 площею 0,0512 га та 1/2 частини розташованого на цій земельній ділянці житлового будинку літ. А, з належними господарськими будівлями та спорудами (літня кухня, Б; альтанка, В; вбиральня, Г; ворота, 1; хвіртка, 2; забор, 3; забор, 4; колодязь,5) за адресою [ADDRESS] ; визначити за [PERSON] , право на частку в спільній сумісній власності в розмірі 1/2 частини земельної ділянки кадастровий номер 211080000:01:058:0165 площею 0,0512 га та 1/2 частини розташованого на цій земельній ділянці житлового будинку літ. А з належними господарськими будівлями та спорудами (літня кухня, Б; альтанка,В; вбиральня, Г; ворота, 1; хвіртка, 2; забор, 3; забор, 4; колодязь,5) за адресою [ADDRESS] . Позовну заяву обґрунтовує тим, що позивачка, [PERSON] , перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] з 08 травня 2014 року до 24 липня 2023 року. За час перебування у шлюбі ними за спільні кошти і спільною працею збудовано житловий будинок за адресою [ADDRESS] , на земельній ділянці кадастровий номер 211080000:01:058:0165 площею 0,0512 га, яку вони придбали за договором купівлі- продажу 09 травня 2014 року. Договір було оформлено на ім`я відповідача 06.06.2014 року відповідач зареєстрував повідомлення про початок виконання будівельних робіт, а 08.12.2017 року будинок був зданий в експлуатацію. Право власності на житловий будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.05.2018 року на ім`я відповідача, що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Будинок складається з п`яти житлових кімнат, кухні-їдальні, ванної, душової, кладової, двох коридорів, котельної, кухні, підвалу. Загальна площа будинку - 183 кв. м, житлова площа - 87,5 кв. м. До будинку належать господарські будівлі і споруди: літня кухня , літ Б, альтанка, літ В, вбиральня, літ. Г, ворота, літ. 1, хвіртка, літ. 2, забор, літ. 3, 4, колодязь, літ 5 (технічний паспорт № 26 на житловий будинок [ADDRESS] ). Оскільки земельна ділянка для будівництва житлового будинку та житловий будинок, збудований на ній, набуті ними у шлюбі, згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу України вони належать їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користуваня, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно зі ст. 70 Сімейного кодексу України частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. На підставі вказаних правових норм позивачу як одному з подружжя, належить\~\~ 1/2 частка у праві власності на земельну ділянку та збудований на ній житловий будинок, що набутий нею та відповідачем у власність під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Проте оскільки правовстановлюючий документ - договір купівлі-продажу земельної ділянки виданий на ім`я відповідача, право власності як на земельну ділянку, так і на житловий будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень одноособово на відповідача, він вважає себе одноосібним власником майна Як співвласник житлового будинку позивачка не може ні заповісти, ні відчужити (подарувати тощо) свою частку в праві на будинок, ні розділити особові рахунки з оплати комунальних послуг з водовідведення, газо-та електропостачання будинку між нею та відповідачем, ні зареєструвати місце свого постійного проживання в будинку або підключити будинок до якихось загальних мереж чи комунікацій, тощо. Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 2) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Незареєстроване право на нерухомість не надає можливості цивільного обороту цього об`єкту. Отже для визнання і підтвердження факту набуття позивачкою речового права на нерухоме майно вона повинна здійснити його державну реєстрацію. Тобто без визнання її ідеальної частки вона не може реалізувати своє конституційне право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. З метою захисту своїх майнових прав на житловий будинок та земельну ділянку для його обслуговування, зокрема, одержання можливості державної реєстрації права власності на частину набутого у шлюбі нерухомого майна, позивачка змушена звернутись до суду для визначення своєї частки у спільному майні, що ним є житловий будинок та земельна ділянка для його розміщення та обслуговування за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частиною 3 цієї статті встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами статей 370, 372 ЦК України встановлено, що у разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, та його поділу вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Отже, з вказаних норм права убачається, що кожен із співвласників має право вимагати визначення його ідеальної частки у спільній сумісній власності. У цьому випадку це по 1/2 частини земельної ділянки та збудованого на ній житлового будинку з належними господарськими будівлями і спорудами за кожним, оскільки учасників спільної сумісної власності двоє. В результаті визначення ідеальних часток між позивачем і відповідачем припиняється право спільної сумісної власності та виникає право спільної часткової власності. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. В позовній заяві просила розглянуи справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін, без фіксування судового процесу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved