Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, визначення місця проживання неповнолітньої дитини та участі батьків у її вихованні, вказавши в позові, що 17 червня 2010 року він уклав шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 756. 30 листопада 2016 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області було прийнято рішення про розірвання шлюбу. В шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу по теперішній час малолітня дитина залишилась проживати разом із ним. Він повністю опікується інтересами і потребами доньки, піклується про неї, займається вихованням, слідкує за розвитком та її здоров`ям і має змогу забезпечити її всім необхідним. На даний час його колишня дружина має намір виїхати на постійне місце проживання до рф, де вже протягом тривалого часу офіційно проживає її мати. В нещодавній розмові вона порушила тему подальшого виховання та місця проживання спільної доньки. У зв`язку з цим він звернувся до органу опіки та піклування в особі Чагорської сільської ради Чернівецької області із заявою про надання висновку щодо визначення місця проживання дитини із ним по [ADDRESS] та визначення порядку участі батьків у вихованні доньки. Рішенням виконавчого комітету Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 08 лютого 2023 року № 11-2/2023 визнано за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із ним та залишити доньку на його самостійному вихованні.Просить суд стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; визначити місце проживання дитини [PERSON] разом із ним - [PERSON] за адресою [ADDRESS] , залишивши її на самостійному виховані та утримані [PERSON] .. В судовому засіданні [PERSON] підтвердив обставини, викладені в позові, просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомила і не просила суд відкласти розгляд справи. Представник органу опіки та піклування в особі Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі їх представника. В судовому засіданні неповнолітня [PERSON] пояснила, що вона проживає разом з батьком [PERSON] , який повністю опікується нею та забезпечує всім необхідним. Також вказала, що і надалі хоче проживати разом із татом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 червня 2010 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 756. Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 листопада 2016 року у справі №715/2219/16 позовні вимоги [PERSON] задоволено, шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] , 17 червня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 756, розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання №102 від 06 лютого 2023 року та довідки №145 від 06 лютого 2023 року, виданих Чагорською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] , разом з ним у житловому будинку проживає його донька - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , мати неповнолітньої [PERSON] , не проживає за вище вказаною адресою. Як вбачається з характеристики №103 від 06 лютого 2023 року, виданої Чагорською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] проживає в [ADDRESS] . Освіта вища, розлучений, непрацевлаштований, має на утриманні неповнолітню доньку. За характером добрий, щирий, привітний, користується авторитетом між своїми друзями. У спілкуванні завжди доброзичливий, ввічливий і чемний. Зауважень з боку Чагорської сільської ради немає. Відповідно до довідки №18/01-38 від 06 лютого 2023 року, виданої КНП «Міська дитяча клінічна лікарня» [PERSON] , 2012 року народження, з 09 січня 2023 року по 21 січня 2023 року знаходилася на амбулаторному лікуванні в лікаря-педіатра МДКЛ, з діагнозом - гострий обструктивний бронхіт. Дитину під час огляду і в процесі лікування супроводжував батько [PERSON] . Згідно висновку органу опіки та піклування від 08 лютого 2023 року №11/2 третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Чагорська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області, встановивши факт самостійного виховання та утримання в повній мірі батьком малолітньої дитини, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , за адресою його проживання в [ADDRESS] . На підставі описаних вище доказів судом встановлено, що на даний час [PERSON] повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, займається її вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Крім того, як вбачається з позовної заяви, між сторонами є спір щодо місця проживання дитини та їх участі в подальшому вихованні доньки. Відповідно до частин другої, восьмої та дев`ятої статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами четвертої, п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно зі статтею 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тлумачення частини другої статті 171 СК України свідчить, що вона закріплює випадки, коли думка дитини має бути вислухана обов`язково. До таких випадків належить: вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її виховання (стаття 159 СК України); вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її місця проживання (стаття 161 СК України); вирішення спору про позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України); вирішення спору про поновлення батьківських прав (стаття 169 СК України); вирішення спору щодо управління її майном (стаття 177 СК України). Разом з тим, з огляду на вік малолітньої дитини, в даному конкретному суд не вбачає можливості заслуховування її думки щодо суті спору. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливим. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У рішенні від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» Європейського суду з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у спорі, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до вимог ст. 182 цього Кодексу при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності і справедливості, майновий стан сторін та розмір їх доходів, отримані судом в ході розгляду справи, стан здоров`я дитини та відповідачки, умови розвитку дитини, а тому, за таких обставин, суд дійшов висновку визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2000 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Також суд бере до уваги те, що на даний час психоемоційний зв`язок дитини із батьком є тісним, [PERSON] належним чином самостійно забезпечує духовний та фізичний розвиток дитини, її виховання та навчання. З огляду на викладене, суд вважає, що визначення місця проживання дитини на даному етапі її розвитку разом з батьком та визначення участі останнього у вихованні дитини відповідатиме її якнайкращим інтересам та забезпечить сталий емоційний, фізичний та духовний розвиток, не порушуватиме звичний спосіб життя малолітньої [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved