Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

Зміст позовних\~вимог та\~позиції учасників\~справи У серпні 2023 року Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Фінтраст Україна»\~(далі ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Позовна заява мотивована тим, що 05 листопада 2021 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі- ТОВ «Авентус Україна» ) за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір № 5028147 про надання споживчого кредиту, який було підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором «М852197». Відповідно до умов кредитного договору клієнту було надано кредит у сумі 20 000 грн, строк кредиту- 30 днів, зі сплатою процентів визначених у договорі. Строк кредиту був продовжений у порядку пролонгації та автопролонгації на умовах визначених в Розділі 4 кредитного договору на 90 календарних днів поспіль. 18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, укладено договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту відповідача зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення. Таким чином до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідач не виконувала належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість за договором, яка станом на 10 серпня 2023 року становить 65\~415,12 грн, з яких: сума заборгованості 52 300 грн, інфляційні втрати - 10 983 грн, три відсотки річних 2\~132,12 грн. З урахуванням\~викладеного,\~позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Представник позивача - адвокат Столітній М.М. направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнала, що дійсно отримала від ТОВ «Авентус Україна» кредит у розмірі 20\~000 грн, проте згодом втратила роботу та звернулась до товариства з метою реструктуризації боргу, проте її заява не була задоволена. Вже у 2023 році після отримання позовної заяви, їй стало відомо про перехід права вимоги за договором до позивача. Підтвердила, що нею було оплачено в рахунок погашення боргу кошти у сумі 3078 грн. Процесуальні дії у справі 24 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Фактичні обставини справи, встановлені судом 05 листопада 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 5028147 (далі Договір), який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М852197 (05.11.2021 o 20:38:58), відповідно до умов якого товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки передбачені договором (пункт 1.2 Договору) (арк. спр. 8-12). Сума кредиту (загальний розмір) складає 20\~000,00 гривень. Тип кредиту кредит. Строк кредиту 30 днів. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 цього Договору (п. п.1.3, 1.4 Договору). Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 договору (п. п. 1.5, 1.5.1 Договору). Метою кредиту є споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 24079,41% річних, за зниженою ставкою 582,51% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою- 31 400 грн, за зниженою ставкою- 23 420 грн (п.п. 1.6 - 1.8.2 Договору). Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту (п. 2.1 Договору). Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п. 3.1 Договору). Строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою Споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п.п.4.2.(пп. 4.2.1.-4.2.4.) Договору; або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (пп. 4.3.1 - 4.3.2) Договору (п. 4.1 Договору). Сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до п.п.4.2.2- 4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (п. 4.3.1 Договору). Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах, передбачених в п.п.4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, у порядку передбаченому п.4.2.Договору (п. 4.3.2 Договору). Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором М852197(арк. спр. 13-15). Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором доведено до відома [PERSON] інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом, таблиця підписана електронним підписом - одноразовим ідентифікатором М852197 (арк. спр.31). ТОВ «ФК «Контрактовий дім» повідомило ТОВ «Авентус Україна» про успішність операцій по здійсненню перерахування коштів, в тому числі 05 листопада 2021 року о 20 год. 39 хв. перераховано на платіжну карта № [NUMBER] суму 20 000 гривень (арк. спр. 32-33). Зазначені реквізити банківської карти № [NUMBER] в повідомленні ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 04 травня 2023 року співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними у п.2.1 Договору № 5028147 від 05 листопада 2021 року. Згідно з наданого ТОВ «ФК « Фінтраст Україна» розрахунку заборгованості за договором № 5028147 від 05 листопада 2021 року, загальна заборгованість за договором складає 52 300 грн. Всього [PERSON] в період дії договору було повернуто 3 078 грн (арк. спр.17-30). 18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україн» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Про що також був складений акт прийому передачі Реєстру Боржників (арк. спр. 50-54). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 18.04/2023 від 18 квітня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 5028147, в загальному розмірі 52 300,00 гривень, з яких: 20 000 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 32\~300 грн заборгованість за відсотками (арк. спр. 16). Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором було повідомлено відповідача, шляхом направлення відповідного листа на електрону адресу, зазначену останньою при укладенні кредитного договору (арк. спр. 34). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Досліджені судом докази підтверджують, що ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за своїм правовими статусами відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договір відступлення права вимоги на підставі\~статті 204\~ЦК України є обов`язковими для виконання. Також матеріалами\~справи підтверджується\~та сторонами\~не оспорюється\~факт \~переходу права\~грошової вимоги первісного кредитора ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відносно боржника [PERSON] за договором №5028147 від 05 листопада 2021 року. Відповідно до частин першої, третьої статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з статтею 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з\~частиною першою\~статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд установив, що між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 5028147 від 05 листопада 2021 року в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). У подальшому позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набув права грошової вимоги до боржника [PERSON] \~за кредитним договором № 5028147 від 05 листопада 2021 року, укладеним між ТОВ «Авентус\~Україна»та [PERSON] . Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кошти в сумі 20 000 грн, а остання забов`язалась повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними у розмірі - 1,90% в день за стандартною ставкою та 0,57 % в день за зниженою процентною ставкою. Пунктом 1.4 Договору визначений строк кредитування 30 днів. Водночас пунктом 4.3.1 Договору сторонами погоджено, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп.4.2.2- 4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. З досліджених судом доказів, видно, що станом на 05 грудня 2021 року відповідач заборгованість за кредитом не погасила, тому відбулась автопролонгація договору ще на 90 календарних днів відповідно до пунктів 1.4, 4.3.1 Договору. Отже, сторонами погоджено суму кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами\~статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі\~статтею 629\~ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. В ходу судового розгляду справи об`єктивно, на підставі наявних доказів, встановлено укладення відповідачем кредитного договору та отримання нею кредитних коштів, а також неналежне виконання нею умов договору, існування заборгованості у виді тіла кредиту у розмірі 20\~000 грн та відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 32 300 грн, а всього- 52 300 грн, що відповідачем визнається. Таким чином позовні вимоги в цій частині є цілком обґрунтованими, підтверджені доказами, а тому підлягають задоволенню. Стосовно стягнення із відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних за Договором. Позивач, покликаючись на норми частини 2 статті 625 ЦК України, вказав, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просив стягнути із відповідача суму інфляційних втрат за період з квітня 2022 року по червень 2023 року в загальному розмірі 10\~983 грн, а також стягнути 3 відсотки річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 01 квітня 2022 року по 10 серпня 2023 року в загальному розмірі 2\~132,12 грн. Суд вважає, що позивач при заявлені даних вимог не врахував положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який продовжений Указом Президента України № 451/2023 від 26 липня 2023 року до 15 листопада 2023 року. Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача не підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних, оскільки такі були нараховані позивачем в період дії правового режиму воєнного стану,\~що прямо\~суперечить пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України,\~а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. На підставі частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Розподіл судових витрат Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~000 грн та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в електронній формі з використанням системи «Електронний суд» у розмірі 2\~147,20 грн, а всього - 12\~147,20 грн. Позивачем ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» в особі директора Леонова В.В. 10\~липня 2023\~року укладено договір про надання правової допомоги №10/07/2023 з адвокатом Столітнім М.М. (арк.спр. 61-62). Відповідно до звіту про надання правової допомоги згідно Договору №10/07/2023 від 10 липня 2023 року від 10 серпня 2023 року, адвокат Столітній М.М. надав клієнтові ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» послуги, пов`язані з збором та аналізом доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, складання позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором, подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта, на що витрачено 10 годин. Вартість послуг - 10\~000 гривень (арк.спр.63). Згідно з рахунком на оплату замовлення №783/10/08 від 10 серпня 2023 року, ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» сплатило на користь адвоката Столітнього М.М. в рахунок оплати правничої допомоги по Договору № 10/07-2023 від 10 липня 2023 року суму в розмірі 10 000 гривень (арк. спр. 64). Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться документально підтверджені витрати позивача ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» на професійну правничу допомогу на загальну суму 10 000 гривень, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача таких витрат пропорційному розміру задоволених позовних вимог. Суд зауважує, що відповідач із клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не зверталась, натомість суд самостійно вирішити таке питання позбавлений можливості, що узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 907/357/16, від 18.12.2018 у справі №910/4881/18, від 08.04.2019 у справі № 922/619/18. Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» слід стягнути витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 79,95% ( 52300 х 100 : 65\~415,12 грн), відтак судовий збір підлягає компенсації позивачу у розмірі 1716,68 грн, з урахуванням коефіцієнта 0,8\~для пониження\~відповідного розміру\~ставки судового\~збору (2684 х 0,8 = 2147,20 х 79,95%), а витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 995 грн (10 000 грн х 79,95%).

Outcome: partial