Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

В вересні 2023 року до суду звернулась позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі 1/2 частини від усіх видів доходу відповідача. Але не менше 50 % прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною 23 років за умови продовження навчання. Вобґрунтування позову зазначає, що вона з відповідачем є батьками повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час їх син досяг повноліття та навчається на четвертому курсі групи ТА-20 денної, форми навчання бюджетного фінансування ОС бакалавр КНУКіМ, термін навчання з 15 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року. Їй одній тяжко утримувати сина, який навчається, забезпечувати його одягом та харчуванням, проїздом до місця навчання і назад, оплачувати проживання в м. Києві. Відповідач має постійний регулярний дохід та можливість надати матеріальну допомогу на утримання сина. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалась, але 12.10.2023 подав заяву якій зазначив, що позовні вимоги визнає частково та згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини від його доходів. Він є військовим пенсіонером та має інвалідність ІІІ групи, проживає в орендованій квартирі. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Згідно довідки № 0487 від 16.08.2023 [PERSON] навчається на четвертому курсі групи ТА-20 денної форми навчання бюджетного фінансування ОС бакалавр, Київського Національного Університету Культури і [PERSON] . Термін навчання з 15.09.2020 до 30 червня 2024 (а.с.11). Частина третя\~статті 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Так, згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~Судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем не надано доказів в підтвердження витрат на утримання сина, а саме витрати оренду житла, виграти на проїзд. Враховуючи, що позивачкою на обґрунтування своїх вимог не надано доказів, що відповідач може сплачувати аліменти у розмірі зазначеному у позові, а також враховуючи часткове визнання відповідачем позову, його стан здоров`я, який є інвалідом ІІІ групи, а також те, що в зв`язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги з боку батьків, оскільки на даний час не має можливості працювати, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial