Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 28.08.2023 первісні позовні вимоги позивачки [PERSON] та позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. В задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог стосовно визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком та усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною відмовлено. У відповідності з вимогами ч. 10 ст. 141 ЦПК України звільнено позивача за первісним позовом [PERSON] та позивача за зустрічним позовом [PERSON] від обов`язку сплачувати одна одній частину судових витрат в частині сплати судового збору про розірвання шлюбу. Повний текст рішення по справі виготовлено 01.09.2023. 05.09.2023, після ухвалення рішення у справі, через засоби поштового зв`язку, надійшло клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про ухвалення додаткового рішення. Просить стягнути з відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу 5 000 грн. та витрати пов`язані з розглядом справи 6\~342 грн., а всього 11\~342 грн. Оскільки ця заява подана у п`ятиденний строк, який визначений у ч.8\~ст.141 ЦПК України, вона прийнята до розгляду судом. Представник позивачки за первісним позовом [PERSON] адвокат Бубліченко М.В. подав до суду заяву про розгляд його клопотання про розподіл судових витрат у його відсутність та відсутність його довірительки. В судовому засіданні, в режимі відеоконференції, представниця відповідача за первісним позовом [PERSON] адвокат Защук В.В. заперечила проти задоволення клопотання про розподіл судових витрат, зокрема стягнення з її довірителя на користь [PERSON] витрат на правничу допомогу та витрат пов`язаних з розглядом. Свої заперечення мотивувала тим, що адвокат Бубліченко М.В. на підтвердження сплати гонорару адвокату подав квитанції до прибуткового касового ордера, але така форма ордера передбачена лише для юридичних осіб та ФОП, а отже являються неналежним доказом сплати гонорару адвоката. При цьому, самим адвокатом Бубліченком М.В. не подано до суду ордер на надання правничої допомоги на підставі договору про надання правничої допомоги [PERSON] від 07.12.2022 Крім того, адвокат Защук В.В. вказала, що [PERSON] та її адвокат Бубліченко М.В. вводять суд в оману, оскільки остання на даний час та на час розгляду справи перебуває в іншій країні, а тому не могла безпосередньо передати адвокату Бубліченку М.В. кошти в рахунок сплати гонорару і підписати будь які документи. Вважає, що [PERSON] фактично не понесла витрати, оскільки відсутні документи на підтвердження таких, не довела що такі витрати були неминучими. Зокрема [PERSON] не довела, що переклад документів з польської мови на українську був необхідним та необхідним для розгляду справи. Крім того такий переклад не посвідчений нотаріально, тому підстави для відшкодування таких витрат відсутні. З огляду на вказав обставини та обставини викладенні у письмових поясненнях адвокат Защук О.О. просить суд відмовити у задоволенні клопотання адвоката Бубліченка М.В. про розподіл судових витрат. Заслухавши пояснення представника відповідача за первинним позовом, дослідивши заяву (клопотання) про ухвалення додаткового рішення та додані письмові документи, суд дійшов до наступного висновку. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Визначаючи розмір таких витрат, суд враховує положення ч.4\~ст.141 ЦПК України, які передбачають, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). 28.09.2022 позивачкою за первісним позовом [PERSON] та адвокатом Бубліченком М.В. укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 194-196, том 1). В подальшому 07.12.2022 між адвокатом Бубліченком М.В. та позивачкою по справі за первинним позовом [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 197 зворот - а.с.200 том 1). В матеріалах справи наявний ордер на надання правничої допомоги [PERSON] адвокатом Бубліченком М.В., як по першому договору, так і по другому договору (а.с.10 т.1, а.с.180 т.1). Гонорар сплачено згідно квитанції до прибуткового касового ордера № б/н від 28.09.2022 в сумі 2500 грн, та квитанції до прибуткового касового ордера № б/н від 07.12.2022 в сумі 2500 грн (а.с.197, 200 зворот т.1) На підтвердження наданих адвокатом послуг (виконаних робіт) подано відповідні Акти, згідно яким адвокатом Бубліченком М.В. надано [PERSON] послугу з правової допомоги на загальну суму 5\~000 грн (а.с.130 т.2) та розрахунок суми судових витрат (а.с.131 т.2) Разом з тим, у наданому розрахунку суми витрат, пов`язаних з підготовкою та розглядом справи в Диканському районному суді, у переліку наданої правової допомоги міститься надана правова допомога адвокатом Бубліченком М.В., як складання та подача заяви про отримання повторного свідоцтва про шлюб, вартість послуги 800 грн. Однак, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача за первісним позовом [PERSON] , вартості отриманої останньою цієї правничої послуги, оскільки така, на думку суду, не може бути взаємопов`язаною з розглядом даної справи та не може бути розціненою як правнича допомога. Водночас, згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до роз`яснення в п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд в Постанові від 12.06.2018 року по справі №462/9002/14-ц (провадження №61-9880св18), прийшов до наступних висновків: «свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес). Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у вказаних вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що визначений розмір витрат понесених на правничу допомогу позивачкою за первинним позовом та відповідачкою за зустрічним позовом [PERSON] , окрім допомоги у виді складання та подача заяви в інтересах [PERSON] про отримання повторного свідоцтва про шлюб, є реальним та підтвердженні відповідними належними доказами. Крім того, суд бере до уваги рівень складності, юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору. При цьому, з огляду на правовий висновок Верховного суду, судом не беруться до уваги твердження представниці позивача за зустрічним позовом про те, що квитанція до прибуткового касового ордера є неналежним доказом на підтвердження сплати [PERSON] гонорару адвокату Бубліченку М.В., такий розрахунок передбачений лише з юридичними особами. Також слід зазначити що саме видача касового ордеру такого типу не спростовує факту сплати гонорару адвокату [PERSON] . Разом з тим, не знайшли свого підтвердження доводи адвоката Защук В.В. стосовно введення суд в оману стосовно оплати гонорару адвокату [PERSON] , оскільки остання перебуває за кордоном. Так, матеріали справи містять акти приймання-передачі робіт з надання правничої допомоги, які підписані адвокатом та клієнтом. Справжність підпису [PERSON] не спростовано, а процес передачі коштів від адвоката до клієнта не входить до повноважень суду. Щодо заявлених стороною позивача за первинним позовом та відповідача за зустрічним - адвокатом Бубліченко М.В., витрат пов`язаних з розглядом справи суд вважає зазначити наступне. Як вбачається з відповідного розрахунку витрат пов`язаних з розглядом справи, які підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом [PERSON] вказано сплату судового збору за позовну заяву [PERSON] до останнього про розірвання шлюбу. Однак, суд звертає увагу на те, що при винесені судового рішення по вказаній цивільній справі було вирішено питання стосовно судових витрат понесених сторонами по справі в частині позовних вимог про розірвання шлюбу та в порядку ч. 10 ст. 141 ЦПК України звільнено обидві сторони від обов`язку сплатити одна одній іншу частину витрат, оскільки позовна вимога як [PERSON] так і зустрічна позовна вимога [PERSON] в частині розірвання шлюбу були задоволені. Отже, за вказаних обставин, суд не вбачає підстав стягувати із [PERSON] вказану суму пов`язану з розглядом справи. Також у розрахунку вказано витрати, які понесено позивачкою [PERSON] внаслідок перекладу документів з польської мови на українську в сумі 4990 грн. та 360 грн.. Переклад здійснювався ТОВ «Адмірал Прайм». Вказані витрати підтверджуються відповідними належно завіреними копіями Рахунку-Фактури від 18.01.2023 та від 24.01.2023, квитанціями до платіжної інструкції на суму 4\~999 грн. та суму 360 грн. (а.с. 201 та зворот, а.с. 226 зворот, та ас.227 Том 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема і витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Слід зазначити, що цивільне судочинство провадиться державною мовою ч. 1 ст. 9 ЦПК України. Державною мовою є українська мова. До письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. З матеріалів справи вбачається, що переклад документів замовлений позивачкою [PERSON] вже під час розгляду справи в суді та наданий суду з метою доведення своєї позиції стосовно належного утримання неповнолітньої дитини, а понесені останньою витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи та були неминучими. Отже, за вказаних обставин, суд приходить до висновку, що витрати пов`язані з перекладом документів з польської на українську мову пов`язані з розглядом справи та підлягають стягненню з позивача за зустрічним позовом [PERSON] . Разом з тим, суд звертає увага на те, що у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат, суд може за клопотанням іншої строни, зменшити розмір витрат на оплату послуг, в тому числі і перекладача ч. 8 ст. 139 ЦПК України. Клопотання про зменшення розміру витрат представником позивача за зустрічним позовом адвокатом Защук В.В. до суду не подавалось. Таким чином підлягає стягненню з відповідача за первинним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 200 грн., які є співмірними і відповідають критерію реальності та розумності їх розміру, а також витрати пов`язані з розглядом справи в сумі 5\~349 грн. 60 коп., а всього 9\~549 грн. 60 коп.

Outcome: partial