Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

В вересні 2023 року позивач звернувся до суду із даним позовом, яким просить позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно їх доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Представник позивача адвокат Поночовна Т.Б. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі, подала до суду заяву розглядати справу у свою відсутність. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області підтримав позовні вимоги, надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у свою відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час, місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні правовідносини. Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебувають, мають спільну дитину, дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , актовий запис № 457, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області. Позивач у своєму позові стверджує, що дитина проживає разом з батьком та повністю знаходиться на його утриманні, а відповідачка на протязі більше чотирьох років, з 2019 року ще з часу відвідування дитиною дитячого садочку, не приймає ніякої участі у вихованні дитини та жодним чином не підтримує стосунки з донькою, не цікавиться її життям, не надає матеріальну допомогу на її утримання, не забезпечує продуктами харчування. З 2019 року відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, дитина проживає разом з батьком в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до довідки директора Гвардійської гімназії дочка [PERSON] , [INFO] , навчається у 3 класі закладу освіти Гвардійської гімназії Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області. За період навчання дитини у гімназії мати ніколи не цікавилася її навчанням і не займалася її вихованням. Всіма питаннями навчанням і вихованням дочки займався і займається батько [PERSON] . Суд бере до уваги висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Суд встановив, що мати дитини - [PERSON] жодним чином не бере участі у вихованні своєї доньки та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, які полягають у необхідності піклування про здоров`я дитини, та її фізичний, духовний та моральний розвиток. На підставі вищевикладеного, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Чорноморської селищної ради вважає доцільним позбавити батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . Все це в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків. В силу ст. 164 Сімейного Кодексу України ч. 1 п. 2 мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Суд, вирішуючи позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її неповнолітньої доньки розглядає як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісну матір. Виходячи зі змісту характеру цього засобу, суд вважає, що його слід застосувати тільки тоді, коли це викликано відповідною необхідністю. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Частинами 2, 3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. Суд приймає до уваги, що матір дитини, [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, у житті доньки [PERSON] , участі не бере та не цікавиться інтересами дитини. Суд вважає повністю доведеним, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї доньки, що може мати наслідком ігнорування матір`ю взагалі дитини як особистості, її духовного та фізичного розвитку, тому суд вважає можливим позбавити її батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] , як крайній засіб впливу , оскільки, на переконання суду, цей засіб викликаний необхідністю як наслідок недобросовісної поведінки матері по відношенню до своєї дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідний має бути необхідний та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно до статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Таким чином, суд вважає ці позовні вимоги обґрунтованими, в зв`язку із чим вони підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved