Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

10.08.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Василівської сільської\~ради Болградського\~району Одеської\~областіта просить визнати за ним як спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON] , право власності на 22,24% (що дорівнює 0,3380 га) земельної ділянки, загальною площею 1,522 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно списку співвласників земельної ділянки перебуває у спільній частковій власності 8 осіб, кадастровий номер 5121483600:01:003:0515, яка розташована на території Каракуртської (колишньої Жовтневої) сільської ради Болградського району Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що він є спадкоємцем після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті матері відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на частку у земельній ділянці, яка знаходиться у спільній частковій власності. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 094199, виданого 18.05.2006 року на ім`я [PERSON] , земельна ділянка загальною площею 1,52 га, з кадастровим номером 5121483600:01:003:0515 є у спільній частковій власності 8 осіб, в тому числі під №1 зазначена мати позивача [PERSON] , без зазначення відповідної частки у гектарах, але наявне її відсоткове визначення, яке складає 22,24% від загальної площі. Позивач звернувся до приватного нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з розбіжностями щодо власників земельної ділянки та не можливістю встановити, на яку саме частку необхідно видати йому свідоцтво про право на спадщину, що стало приводом для звернення до суду з цім позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання 26.10.2023 року надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача - Василівської сільської ради Болградського району Одеської області до суду не з`явився. До суду 22.08.2023 року надійшла заява старости с.Каракурт Василівської сільської ради Жечевої О. про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позов визнали в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.02.2022 року, виданого Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), [PERSON] , померла [INFO] (а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі у спадкову масу увійшло право власності у спільній частковій власності на земельну ділянку загальною площею 1,52 га, що розташована на території Каракутської (колишня назва Жовтневої) сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5121483600:01:003:0515, що підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ОД №094199, який виданий 18.05.2006 року Болградською районною адміністрацією на ім`я [PERSON] на підставі розпоряджень Болградської районної державної адміністрації №236 від 25.04.2003 року та №445 від 07.07.2005 року, та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів та право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010651800136 (а.с.11). Відповідно до списку співвласників земельної ділянки ними є: [PERSON] з часткою 22,24, [PERSON] 11,12, [PERSON] 11,12, [PERSON] 11,12, [PERSON] 11,12, [PERSON] 11,12, [PERSON] 11,12, [PERSON] 11,12, тобто вісім власників (співвласників) без визначення площі земельної ділянки за кожним, а тільки відсоткове значення. При житті [PERSON] склала заповіт від 05.10.2007 року, посвідчений секретарем Жовтневої сільської ради Болградського району Одеської області Петровою Г.К, зареєстрований в реєстрі за №238, відповідно до якого заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати, та на що він за законом матиме право [PERSON] , позивачу по справі. Заповіт не змінено та не скасовано. Спадкоємцем за заповітом після її смерті є [PERSON] , позивач по справі, який також є сином померлої, що підтверджується свідоцтвом про його народження виданим 20 березня 1962 року на підставі актового запису №12 від 20.03.1962 року (а.с.9), який прийняв спадщину фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України, що підтверджується довідкою старости с.Каракурт №406/02-17 від 14.12.2022 року (а.с.21), а також матеріалами спадкової справи № 146/2022, заведеною 10.06.2022 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвою В.Б., з якої також вбачається, що на деяке майно спадкоємець [PERSON] вже отримав відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом. При зверненні позивача до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б. для оформлення своїх спадкових прав, йому постановою від 13.12.2022 року №703/02-31 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» з 01 січня 2013 року, та не можливістю проставляння нотаріусом відмітки на Державному акті про перехід права власності спадкоємцям та повернення оригіналу Державного акту (а.с.24). Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має, що підтверджується матеріалами цивільної справи. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Як вбачається зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Судом було встановлено, що померлій матері позивача та іншим співвласникам було передано земельну ділянку у спільну часткову власність, частка матері складає 22,24 відсотків, але визначити цей відсоток в гектарах, як просить позивач, а саме 0,3380 га, суд не може, так як суду не надано доказу цього твердження, тому суд вважає за можливим визнати право власності за позивачем на вищезазначену частку земельної ділянки у процентному співвідношені, в порядку спадкування після смерті матері. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved