Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

10.10.2023 року до суду надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Оратівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. Заява мотивована тим, що [INFO] в м. Алчевськ луганської народної республіки російської федерації, тобто на тимчасово окупованій території України, помер [PERSON] , [INFO] , місце народження: с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області, котрий після своєї смерті не залишив заповіту. Спадкоємців першої черги [PERSON] не мав, тому спадкоємцем за законом другої черги є [PERSON] , що є його рідним братом. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новоживотівської сільської ради (за межами населеного пункту) Оратівського району Вінницької області. Однак оформити спадкове майно заявник позбавлений можливості, оскільки необхідно встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області, який помер [INFO] в м. Алчевськ луганської народної республіки російської федерації, тому заявник звернувся до суду з даною заявою. Ухвалою суду від 10.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 12.10.2023. Заявник [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи, 12.10.2023 в судове засідання не з`явився, при цьому, 12.10.2023 до суду надійшла заява представника заявника адвоката Панасюк Н.А. від 12.10.2023 про розгляд справи без участі заявника та його представника, заявлені вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особа Оратівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) будучи належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання 12.10.2023 не з`явився, повноважного представника до суду не направив. При цьому, 11.10.2023 до суду надійшла заява Оратівського відділу ДРАЦС у Вінницькому районі Вінницької області ЦМРУ МЮ (м.Київ) № 265/28.6-33 від 11.10.2023 про розгляд справи № 141/750/23 без участі представника Оратівського відділу ДРАЦС у Вінницькому районі Вінницької області ЦМРУ МЮ (м.Київ), у якій також зазначено, що при вирішенні заявлених вимог заінтересована особа покладається на розсуд суду. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи № 141/750/23, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] від 28.01.1972 року, [PERSON] народився [INFO] в с. Животівка Іллінецького району Вінницької області, актовий запис № 37, в графі «Батько» зазначено [PERSON] , у графі «Мати» зазначено [PERSON] . Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.05.1958, [PERSON] народився [INFO] в с. Животів Оратівського району Вінницької області, актовий запис № 26, в графі «Батько» зазначено [PERSON] , у графі «Мати» зазначено [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14.01.2023 відділом записів актів громадянського стану Алчевського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, [INFO] помер [PERSON] , місце народження с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області. 06.10.2023 за № 260 Оратівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки документи, представлені заявником, а саме свідоцтво про смерть серії [NUMBER] складено на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України необхідне заявнику для оформлення спадкових прав після смерті спадкодавця, вказаний факт неможливо встановити у інший спосіб чи отримати документ на підтвердження вказаного факту, а відтак єдиним способом підтвердження останнього є встановлення його судовим рішенням. Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених вимог, суд керується наступним. Відповідно до розпорядження КМУ\~№ 1085-р\~від 07.11.2014\~р.\~«Про затвердження\~переліку населених\~пунктів на\~території яких\~органи державної\~влади не\~здійснюють свої\~повноваження» м. Алчевськ відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження. Згідно Указу Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» №32/2019 від 07.02.2019, м. Алчевськ є тимчасово окупованою територією. Як вбачається з положень Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України»\~від 15\~квітня 2014\~року №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Отже, свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 14.01.2023 не створює правових наслідків. Відповідно до п. 8 ч.1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації. При цьому, відповідно до частин 1-2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до положень ч. 2 ст.\~49\~ЦК України актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Разом з тим, оцінюючи надані заявником [PERSON] докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9\~Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, та чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Практикою Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці, зокрема в рішеннях ЄСПЛ «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidouv. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozerv. TheRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016). Зокрема, ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто, є окупованою)» (Mozerv. TheRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи та перевірки їх доказами, які містяться в матеріалах справи, враховуючи, що заявник позбавлений можливості встановити факт смерті [PERSON] в позасудовому порядку, що підтверджується відмовою Оратівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 260 від 06.10.2023, суд доходить висновку, що заявником [PERSON] надані належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення факту смерті, встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, від його встановлення залежить реалізація її права на оформлення спадкового майна і іншого порядку його встановлення немає. Враховуючи викладене, вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 2 ст.\~319\~ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до вимог частини 4 ст.\~317\~ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved