Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог вказали, що відповідач [PERSON] має малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Батько дитини [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 04.02.2021 р. №ІРЦ-85229/2021/195530 (із повторним висновком від 10.08.2021 року) дитина [PERSON] має інтелектуальні порушення легкого ступеня та мовленнєві порушення, тому навчалася у Градизькій спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті Глобинського району Полтавської обласної ради. Перші повідомлення про неналежне виконання матір`ю своїх батьківських прав почали надходити до служби у справах дітей виконавчого комітету Градизької селищної ради на початку 2022 року, а саме дитина мала часті пропуски навчання у школі - інтернаті без поважних причин. Відповідно до акта від 08 лютого 2022 року №29 з матір`ю проведена профілактична робота та мати [PERSON] була попереджена про наслідки неналежного виконання батьківських обов`язків та вживання алкоголю (власноруч написана заява від 11 лютого 2022 р.). Відповідно до постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2022 року, мати притягнута до адмінвідповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Сім`я перебувала на контролі служби у справах дітей, що підтверджено актом від 10 травня 2022 р. № 90. За повідомленням сестри [PERSON] про те, що малолітня [PERSON] не ночувала вдома, 11 червня 2022 року працівниками поліції та служби у справах дітей проведено розшукові заходи та встановлено місцезнаходження [PERSON] у осіб сумнівної репутації, дитина перебувала із видимими ознаками алкогольного сп`яніння (пояснила, що пила пиво), матір притягнуто до адмінвідповідальності та проведено роз`яснювально-виховну бесіду із матір`ю та дочкою (акт № 104 та розписка матері від 11 червня 2022 р.). На підставі акта обстеження житлово-побутових умов №105, акта оцінки потреб сім`ї №19 від 13 червня 2022р. дитину [PERSON] взято на облік служби у справах дітей як таку, що опинилася у складних життєвих обставинах та проживає у сім`ї, де батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків (наказ від 13 червня 2022 р. №95). Затверджено індивідуальний план соціального захисту дитини, яка перебуває в складних життєвих обставинах, для здійснення соціальної роботи із сім`єю. Матір притягнуто до адмінвідповідальності за ст.184 КУпАП (постанови суду від 01 червня 2022р. (справа № 527/788/22) та 22 червня 2022р. (справа № 527/917/22)). Сім`я перебувала на контролі та здійснювалася соціальна робота з матір`ю та дитиною, умови проживання були задовільними, дитина забезпечена необхідними речами (акти від 05 серпня 2022р. № 126, від 16 вересня 2022 р.№ 168). Відповідно до характеристики Градизької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 від 20 вересня 2022 р. дитина переведена на навчання до вказаного закладу у березні 2022 року, мати тримала зв`язок із школою та займалася вихованням дочки по мірі своїх можливостей, але дівчина була схильна до бродяжництва. У грудні 2022 року за заявою матері про відсутність дочки вдома працівниками поліції та служби у справах дітей повторно проводилися заходи щодо встановлення місцязнаходження останньої та виявлена вона була у будинку знайомих із ознаками алкогольного сп`яніння (запах з рота, почервоніння обличчя, пояснила, що пила пиво). Матір притягнуто до адмінвідповідальності за ст.184 КУпАП та проведено виховну бесіду (акт від 27 грудня 2022 р. № 235). Сім`я перебувала на контролі служби у справах дітей (акти від 10 лютого 2023р. № 41, від 13 березня 2023 р. № 60), умови проживання були задовільні, продуктами харчування забезпечені, мати самостійно водила із забирала дочку зі школи. Але покращення ситуації у сім`ї [PERSON] виявилися тимчасовими. Так, від адміністрації школи (від 27 березня 2023 р. № 52) надійшло повідомлення, що [PERSON] не відвідує навчання без поважних причин, мати вживає алкоголь. Питання неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків розглянуто на засіданні виконавчого комітету Градизької селищної ради, на яке мати не з`явилася. Тому комісією під час проведення профілактичного рейду 04 квітня 2023 року було відвідано родину [PERSON] з метою вручення під підпис рішення виконкому від 29 березня 2023 р.№ 4. На момент перевірки мати з дитиною виявлені не за місцем свого постійного проживання, а у сім`ї зятя [PERSON] . Встановлено, що санітарно - гігієнічні умови в будинку незадовільні, в помешканні холодно, бо дрова відсутні, продуктами харчування забезпечені на короткий час, постільна білизна частково відсутня, меблі в аварійному стані. Фактично четверо осіб ночують у одній невеликій кімнаті, де знаходяться лише два односпальні ліжка. На запитання показати спільні місця кожного - мати [PERSON] вказала, що на одному ліжку ночує вона із співмешканцем, а на іншому спить її малолітня дочка [PERSON] із зятем [PERSON] . В результаті подальшої бесіди мати та дівчина підтвердили, що малолітня [PERSON] вступала у статеві зносини із [PERSON] , про що складено відповідний акт № 65 від 04 квітня 2023 року та повідомлено працівників поліції про проведення перевірки викладених фактів щодо порушення прав малолітньої дитини [PERSON] . Дані матеріали досудового розслідування внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023175510000192 від 11 квітня 2023 року. Цього ж дня 04 квітня 2023 року матір із дочкою зобов`язано повернутися по місцю свого постійного проживання по [ADDRESS] , де створені всі умови для перебування дитини, складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, дитина взята на облік як така, що постраждала від жорстокого поводження, зокрема сексуального насильства (наказ від 05 квітня 2023 р. №56). Сім`ю взято під посилений контроль та забезпечено соціальний супровід (акти від 05 квітня 2023 р. № 65-1, від 17 квітня 2023 р. №74, від 22 квітня 2023 р. №79). Але проведені виховні заходи із [PERSON] та малолітньою [PERSON] є малоефективними, мати впливу на дочку не має, у сім`ї постійні сварки та бродяжництво дитини, дочка висловлює думку про небажання вподальшому проживати у даній сім`ї (акт від 19 квітня 2023 р. № 75). Відповідно до інформації комунального закладу „Центр надання соціальних послуг" від 28 квітня 2023 р.№ 46 при проведенні соціальної роботи із сім`єю фактично позитивних результатів не досягнуто, мати [PERSON] не виконує рекомендації та не бажає змінювати свій спосіб життя. За повідомленням навчального закладу від 01 травня 2023 р. № 89 характеристики дитини не покращилася, мати ні навчанням, ні лікуванням дитини не займається, що підтверджено письмовим поясненням матері від 02 травня 2023 р. відповідно до повідомлення відділу поліції №1 КРУП ГУНП в Полтавській області від 05 травня 2023р. № 3756/115/115/15/03-23 мати разом із дочкою вживали горілку, в результаті чого дитині стало погано, до лікарів мати не зверталася. На підставі вищевикладеного, відповідно до рішення виконавчого комітету Градизької селищної ради Кременчуцького району як органу опіки та піклування від 02 травня 2023 року №1 малолітня [PERSON] 02 травня 2023 року відібрана у матері [PERSON] , у зв`язку із систематичним невиконанням батьківських обов`язків, що становить загрозу життю та здоров`ю дитини. Малолітня влаштована до Яхницької спеціальної школи Полтавської обласної ради, де перебуває і на даний час. Виходячи з вищевикладеного, вказали, що виконавчим комітетом Градизької селищної ради як органом опіки та піклування встановлено, що громадянка [PERSON] систематично не виконує свої батьківські обов`язки стосовно виховання та утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , не має контролю та впливу на поведінку дитини, що призвело до сексуального насильства та постійного вживання алкоголю дитиною. Суб`єктами із соціальної роботи вжито вичерпних заходів щодо залишення дитини у сім`ї, але позитивний результат відсутній, тому [PERSON] заслуговує на позбавлення батьківських прав стосовно дочки [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, представник прохала задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою суду від 08.05.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 03.07.2023 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначає, що позовна заява не підлягає до задоволення оскільки [PERSON] на даний момент алкогольних напоїв не вживає, займається активним пошуком офіційного місця роботи. Сам факт того, що [PERSON] заперечує проти позову про позбавлення її батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки вказує на те, що відповідачка вживає всіх заходів для того, щоб виправити ситуацію в кращу сторону і як наслідок, [PERSON] не позбавляли батьківських прав стосовно її неповнолітньої доньки. Тобто, відповідачка намагається створювати всі умови для комфортного проживання і навчання своєї дитини. Крім того, [PERSON] постійно спілкується зі своєю донькою [PERSON] , яка на даний момент перебуває у Яхницькій спеціальній школі Полтавської обласної ради, відповідачка вважає, що вона не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, про її навчання, забезпечує необхідне харчування своїй родині, створює умови для отримання дитиною освіти. 06.07.2023 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, де представник не погоджується з вказаними у відзиві доводами відповідачки та правовою оцінкою обставин викладених в ньому. Зважаючи на це, позивач прохає задовольнити позовні вимоги. 01.09.2023 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшло заперечення на відповідь на відзив, де представник позивача прохає відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. У судовому засіданні представник позивача обставини, викладені у наданій позовній заяві підтримала та прохала позов задовольнити, вказала, що на даний час відповідач на шлях виправлення не стала. У судовому засіданні відповідач та її представник прохали відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с.16). Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 27.04.2023 року відповідач [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.13,15). Відповідно до висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Градизької селищної ради Кременчуцького району за №8 від 26.04.2023 року, вказано про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно доньки [PERSON] (а.с.8-10). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Разом з цим, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини підтверджені належними та допустимими доказами. Також, як встановлено судом, відповідачку [PERSON] постановами Глобинського районного суду Полтавської області було неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП за ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] . Згідно рішення виконавчого комітету Градизької селищної ради Кременчуцького району як органу опіки та піклування №1 від 02 травня 2023 року малолітня [PERSON] 02 травня 2023 року відібрана у матері [PERSON] , у зв`язку із систематичним невиконанням батьківських обов`язків, що становить загрозу життю та здоров`ю дитини. Малолітня [PERSON] влаштована до Яхницької спеціальної школи Полтавської обласної ради, де перебуває і на даний час (а.с.66-67). Крім того, під час розгляду справи судом надавався [PERSON] час для реалізації можливості стати на шлях виправлення, влаштуватися на роботу та надати докази того, що остання піклується про свою доньку [PERSON] , відвідує її та забезпечує необхідними речами, однак відповідач так і не надала суду доказів того, що вона стала на шлях виправлення. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно дітей в матеріалах справи наявні. Позивачем доведено, що поведінка відповідача є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо неї. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі справа № 753/2025/19 вказав, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про інтерес батька до дитини. Позивачем доведено, що поведінка відповідача є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками та наявність в її діях вини. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Outcome: approved