Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

У вересні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 04 червня 1999 року Московським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова, актовий запис №485. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначила, що з 04 червня 1999 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільно не проживають з 01.09.2023, не ведуть спільне господарство, мають різні погляди на сімейне життя, втрачено почуття любові один до одного, тому вважає, що шлюб потрібно розірвати. 27 вересня 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Позовна заява містить клопотання про розгляд справи без участі позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. Сторони по справі з 04 червня 1999 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим Московським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова, актовий запис №485. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінювала прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.10). Сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 15 березня 2011 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (а.с.8). Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стало відсутність взаєморозуміння, почуття любові один до одного, відсутність ведення спільного господарства, примирення між сторонами неможливе. За змістом ч.1 ст.24\~СК України та ст.51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимогами ч.3, ч.4 ст.56\~СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.112\~СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка просила надалі іменуватися « [PERSON] ». З огляду на обставини, встановлені судом, суд дійшов висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, сім`я розпалася остаточно, тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв`язку із задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved