Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

5 вересня 2022 року до Вишгородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до ПрАТ «СК «ВУСО», [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПрАТ «СК «УНІКА», про стягнення майнової та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що 13 січня 2022 року, приблизно о 12:30, на рівнозначному перехресті вул. Липова та Волошкова, СТ «Міжріччя», сталася дорожньо-транспортна пригода між двома автомобілями - «Volkswagen Tiguan», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала позивач, та автомобілем «Citroen С5», номерний знак [NUMBER] , за кермом якого перебував водій [PERSON] . За фактом ДТП щодо водія автомобіля «Citroen С5» з номерними знаками [NUMBER] [PERSON] складений адміністративний протокол №01659 від 13 червня 2022 року за статтею 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Citroen С5» з номерними знаками [NUMBER] на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «УНІКА» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204525344 від 16 червня 2021 року. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Volkswagen Tiguan», державний реєстраційний номер [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «ВУСО», за договором страхування №203564763 від 12 квітня 2021 року. 14 січня 2022 року [PERSON] звернулася з письмовою заявою про виплату їй страхового відшкодування у страхову компанію ПрАТ «СК «ВУСО», з якою у неї укладений договір страхування та між ПрАТ «СК «ВУСО» та ПрАТ «СК «УНІКА», в якій застрахована відповідальність власника (водія) автомобіль «Citroen С5» з номерними знаками [NUMBER] , укладена угода про пряме врегулювання. 04 лютого 2022 року [PERSON] отримала у ПрАТ «СК «ВУСО» у відшкодування кошти в розмірі 89500 гривень. 15 лютого 2022 року постановою Вишгородського районного суду Київської області [PERSON] було визнано винним у даному ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень. Постанова набула законної сили. 22 лютого 2022 року [PERSON] направила свій пошкоджений автомобіль «Volkswagen Tiguan» на офіційну станцію «Volkswagen». У присутності представників ПрАТ «СК «ВУСО» та ПрАТ «СК «УНІКА» та незалежного експерта (експерт викликав і винуватця ДТП телеграмою, але він не з`явився) автомобіль був розібраний та встановлена вартість його відновлення в розмірі 214 922 гривень 77 копійок. 09 червня 2022 року експертом [PERSON] був складений Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу. Згідно вказаного Звіту, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Tiguan», державний реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням ПДВ становить 209974 гривень 51 копійка, з яких: 15936 гривень вартість ремонтно-відновлювальних робіт; 13373,86 гривень вартість необхідних для ремонту матеріалів; 180664,65 гривень вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту. Вартість фізичного зносу становить (коефіцієнт фізичного зносу - 0,43763) 79064,27 гривень. Отримані від страхової компанії кошти в розмірі 89491,27 грн, а також власні кошти в розмірі 38016,36 гривень [PERSON] перерахувала на СТО за виставленими рахунками. За умовами договору між ФОП [PERSON] та ТОВ «Автодім Атлант М» кожен з них виконував частину робіт з відновлення автомобіля. [PERSON] сплатила на рахунок ФОП [PERSON] 10295,60 гривень та ТОВ «Автодім Атлант М» 27720,76 гривень, а разом 127 507,63 грн. Решта ремонтних робіт не здійснена через відсутність оплати, оскільки відповідач [PERSON] не сплатив жодної копійки, включаючи обов`язкову франшизу. За товарознавчу експертизу [PERSON] сплатила 2500,00 грн. Згідно розрахунку позивача, ПрАТ «СК «ВУСО» повинна була сплатити [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 103128,19 гривень, проте, сплачено було лише 89491,27 грн., а отому вважає, що недоплаченою відповідачем-1 суму 13636,92 гривень. Крім цього, оскільки [PERSON] було перераховано на користь виконавців робіт з відновлення ТЗ 38016,36 гривень (власних коштів) та 89491,27 гривень (страхове відшкодування) = 127507, 63 гривень, з цієї ж суми страховою компанією має бути сплачене й ПДВ, тобто 25501,52 гривні. З урахуванням ліміту цивільно-правової відповідальності за договором страхування 130000 гривень, позивач вважає, що на її користь із ПрАТ «СК «ВУСО» підлягають стягненню 39344,79 грн (13636,92 гривень (недоплачене відшкодування) + 25501,52 гривні (ПДВ на виконані та оплачені роботи)). Решту суми 81344,79 гривень підлягає стягненню на користь [PERSON] з [PERSON] 30 червня 2022 року [PERSON] зверталася до відповідача-2 із претензією (вих. №08/02-01/П) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, проте відповідачем-2 так і не було виконано її вимоги. У своїй відповіді на претензію від 06 липня 2022 року, триманої 11 липня 2022 року, [PERSON] визнав суму відшкодування лише в розмірі 9515,30 гривень. Крім цього, [PERSON] заявлено вимогу про відшкодування [PERSON] витрати на проведення експертного висновку у розмірі 2500 гривень та 20000,00 грн моральна шкода. У подальшому [PERSON] має намір, в порядку статті 625 ЦК України, заявити вимогу про стягнення платежів за прострочення виконання зобов`язання у вигляді 3% річних та інфляційних витрат. Таким чином, позивач [PERSON] , посилаючись на положення статей 22, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», практику Верховного Суду з розгляду подібних справ, просить суд: стягнути з ПрАТ «СК «ВУСО» на її користь суму страхового відшкодування спричиненою внаслідок ДТП майнової шкоди у розмірі 39138,45 гривень; стягнути з [PERSON] на її користь суму відшкодування спричиненою внаслідок ДТП майнової шкоди у розмірі 81344,79 гривень, моральну шкоду у розмірі 20000 гривень, витрати на проведення експертного висновку у розмірі 2500 гривень, а разом 103844,79 гривень; стягнути з відповідачів судові витрати та витрати на правову допомогу. Після виконання судом вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 3 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження у судове засідання на 14:00 1 грудня 2022 року. Судове засідання, призначене на 1 грудня 2022 року, не відбулося, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку за результатом розгляду кримінальної справи. При цьому, до суду з`явилася позивач, інші учасники не з`явилися. Відповідач ПрАТ «СК «ВУСО» та третя особа ПрАТ «СК «УНІКА» належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення судової кореспонденції, а конверт надісланий відповідачу [PERSON] , повернувся до суду без вручення адресату з причин «неправильно зазначена (відсутня) адреса», а саме не було зазначено номер квартири. Наступна дата судового розгляду справи визначено 7 лютого 2023 року о 15:00, про що повідомлено учасників провадження. 31 січня 2023 року відповідач [PERSON] ознайомився із матеріалами справи у приміщенні суду. У судове засідання, призначене на 7 лютого 2023 року, з`явилися: позивач, представник позивача адвокат Нев`ядомський Д.В., у режимі відеоконференції згідно ухвали суду від 23 листопада 2022 року, та представник відповідача [PERSON] адвокат Савенко Є.В. Відповідач ПрАТ «СК «ВУСО» та третя особа ПрАТ «СК «Уніка», будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання своїх представників не направили, поважність причини неявки до суду, не повідомили, а також не скористалися право надати відзив на позовну заяву та пояснення щодо позову, відповідно. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутність вказаних осіб, суд враховує їх належне повідомлення про день, час та місце розгляду справи, відсутність заперечень у присутніх учасників провадження та положення статті 223 ЦПК України. Під час розгляду справи по суті судом встановлено, що під час виготовлення тексту ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 3 жовтня 2022 року була допущена описка, а саме, у її резолютивній частині помилково зазначено найменування сторін (учасників), їх прізвища, імена, по батькові у справі «за позовною заявою Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу», замість правильного «за позовною заявою [PERSON] до ПрАТ «СК «ВУСО», [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ПрАТ «СК «УНІКА» про стягнення майнової та моральної шкоди». У судовому засіданні, з урахуванням думки учасників провадження, ухвалою суду від 7 лютого 2023 року було виправлено вказану описку. У судовому засіданні представник позивача заявив про відсутність у нього будь-яких клопотань та доповнень. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] Є.В. Савенко просив долучити до матеріалів справи відзив на позовну заяву та поновити строк на його подачу. Відзив датовано 2 лютого 2023 року та цього самого дня надіслано іншим учасникам провадження. Позивач та її представник заперечували щодо долучення до матеріалів справи відзиву та поновлення строку на його подачу, однак з урахуванням того, що конверт надісланий відповідачу з копією ухвали суду про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, повернувся на адресу суду без вручення, при цьому 31 січня 2023 року відповідач особисто ознайомився з матеріалами справи у приміщенні суду, про що свідчить його заява та розписка, суд не вбачає пропущення строку, у зв`язку з чим ухвалив прийняти та долучити до матеріалів справи відзив на позовну заяву. Клопотань до суду, про надання часу позивачу та її представнику ознайомитись з відзивом на позовну заяву та надати до нього відповідь, не надійшло. Позивач та її представник вважали за можливе розглянути справу. У судовому засіданні представником відповідача було заявлено клопотання про витребування доказів, а саме у ПрАТ «СК «ВУСО» та ПрАТ «СК «УНІКА» копії страхової справи, однак у зв`язку з невжиттям адвокатом заходів для самостійного отримання вказаних доказів, у порядку, передбаченому статтею 84 ЦПК України, у задоволені клопотання було відмовлено, як у передчасному, та у судовому засіданні було оголошено перерву до 6 квітня 2023 року до 10:00, надавши можливість сторонам, як учасникам ДТП, звернутись до страхових компаній для отримання матеріалів страхової справи, а позивачу скористатись правом надати відповідь на відзив. 4 квітня 2023 року до суду від позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи, а також, заява про збільшення позовних вимог, у якій позивач посилаючись на результати проведеної 24 березня 2023 року судової транспортно-товарознавчої експертизи, просить: стягнути з [PERSON] на її користь майнову шкоду у розмірі 126730,39 гривень, витрати на проведення експертного дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Volkswagen Tiguan, реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 8474,50 гривень та моральну шкоду у розмірі 20000 гривень; стягнути з ПрАТ «СК «ВУСО» на її користь суму страхового відшкодування спричиненою внаслідок ДТП майнової шкоди у розмірі 39138,45 гривень. У судове засідання, призначене на 6 квітня 2023 року, з`явились позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] та представник відповідача [PERSON] [PERSON] . Відповідач ПрАТ «СК «ВУСО» та третя особа, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання своїх представників не направили, поважність причини неявки до суду, не повідомили, із заявами не зверталися. Враховуючи підставу, з якої було оголошено перерву у попередньому судовому засіданні, представник відповідача заявив клопотання про витребування доказів, а саме: у ПрАТ «СК «ВУСО» копій документів, на підставі яких було здійснено відшкодування шкоди [PERSON] внаслідок ДТП, зокрема: копію незалежної оцінки про визначення розмірі матеріального збитку; копію заяви про узгодження ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] суми страхового відшкодування; копію платіжного доручення про перерахування суми страхового відшкодування, долучивши до клопотання, докази звернення із адвокатським запитом з метою самостійного отримання зазначених у клопотанні документів, та відповіді на запит. У судовому засіданні, заслухавши доводи представника відповідача, з урахуванням думки позивача та її представника, клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Савенко Є.В. було задоволено та витребувано у ПрАТ «СК «ВУСО» належним чином завірені копії документів (матеріали страхової справи), на підставі яких було здійснено відшкодування шкоди (виплата страхового відшкодування), заподіяної [PERSON] внаслідок ДТП. Також, у судовому засіданні позивач та її представник просили задовольнити клопотання про доручення доказів та заяву про збільшення розміру позовних вимог, подані позивачем 4 квітня 2023 року. Вирішуючи питання про прийняття та долучення до матеріалів справи доказів, наданих до суду 4 квітня 2023 року позивачем, заслухавши думку учасників провадження, врахувавши, що надані докази стосуються обставин, викладених у відзиві на позовну заяву, суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, ухвалив: задовольнити клопотання позивача про долучення доказів. Вирішивши питання щодо прийняття до розгляду заяви позивача від 4 квітня 2023 року про збільшення позовних вимог, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 6 квітня 2023 року відмовлено у прийнятті до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог у цивільній справі за позовом [PERSON] до ПрАТ «СК «ВУСО», [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ПрАТ «СК «УНІКА», про стягнення майнової та моральної шкоди. Повернуто позивачу заяву про збільшення розміру позовних вимог. За клопотанням представника відповідача2 адвоката Савенка Є.В., ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 6 квітня 2023 року витребувано у ПрАТ «СК «ВУСО» належним чином завірені копії документів (матеріали страхової справи), на підставі яких було здійснено відшкодування шкоди (виплата страхового відшкодування), заподіяної [PERSON] внаслідок ДТП. У зв`язку із витребуванням доказів у справі, враховуючи право позивача на оскарження ухвали суду від 6 квітня 2023 року про повернення заяви про збільшення позовних вимог, з урахуванням думок присутніх учасників провадження, у судовому засіданні було продовжено перерву до 8 червня 2023 року до 14:00. 6 червня 2023 року до суду від ПрАТ «СК «ВУСО» надійшли витребувані судом матеріали, а саме: заява про узгодження розміру страхового відшкодування [PERSON] від 31 січня 2022 року, копія платіжної інструкції в національній валюті від 4 лютого 2022 року №5149, повідомлення про неможливість подання доказів у встановлений судом строк. Крім цього, 8 червня 2023 року до суду від ПрАТ «СК «ВУСО» (відповідач-1) надійшли письмові пояснення, які одночасно містять клопотання про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника. У судове засідання, призначене на 8 червня 2023 року з`явилися позивач та її представник, а також представник відповідача-2. Представник відповідача-1 та третьої особи не з`явилися, при цьому суд враховує, клопотання відповідача-1 про розгляд справи у відсутності представника, а також відсутність поважних причин неявки представника третьої особи. Вирішуючи питання про можливість продовження розгляду справи, представник позивача заявив клопотання про продовження перерви у судовому засіданні, у зв`язку з відсутністю рішення суду апеляційної інстанції за результатом розгляду апеляційної скарги позивача на ухвалу суду від 6 квітня 2023 року про повернення заяви про збільшення розміру позовних вимог, а також надання йому можливості ознайомити із матеріалами, які надійшли до суду від відповідача1. З урахуванням клопотання представника позивача, думки позивача та представника відповідача-2, у судовому засіданні було продовжено перерву до 10:00 15 серпня 2023 року. 15 серпня 2023 року за наявності клопотання позивача про відкладення розгляду справу у зв`язку із відсутністю рішення суду апеляційної інстанції за результатом розгляду її апеляційної скарги, судове засідання не відбулося, при цьому до суду прибули: позивач та її представник, а також представник відповідача-2, з якими погоджено наступну дату розгляду справи 23 жовтня 2023 року о 14:00 . У судове засідання, призначене на 23 жовтня 2023 року з`явилися: позивач, представник позивача та представник відповідача-2. Інші учасники провадження не з`явилися. Вирішуючи питання про можливість продовження розгляду справи у відсутності учасників провадження, що не з`явилися, суд враховує відсутність заперечень у присутніх учасників у справі, раніше встановлені обставини щодо виклику та неявки представника відповідача-1 та третьої особи, а також постанову Київського апеляційного суду від 5 вересня 2023 року, якою ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 6 квітня 2023 року про відмову у прийнятті до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог та її повернення позивачу, залишено без змін. Відповідно до статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позові та просили про їх задоволення у повному обсязі. Представник відповідача-2 заперечував проти позовних вимог, з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Так, заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача-2 у відзиві на позов зазначив, що з урахуванням положень статей 34.2, 34.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач заявляючи позовні вимоги, не зазначила у позові про неявку представника страховика на місце страхового випадку або до місця знаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, оскільки у разі неявки представника страховика, витрати потерпілого на експертизу відшкодовуються страховиком, а також не зазначила підстави для її самостійного обрання експерта для визначення розміру шкоди. Також у відзиві зазначено, що позивач отримала страхове відшкодування від відповідача-1, що з урахуванням положень статті 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», свідчить, що позивач та відповідач-1 узгодили суму страхового відшкодування, а позивач не наполягав на проведенні оцінки чи експертизи та, у порядку статті 36.7 вказаного вище Закону, рішення страховика позивачем не було оскаржено в судовому порядку. Представник відповідача-2 також зазначає про неналежність як доказу Звіту №63/ч/22 від 09 червня 2022 року, оскільки: відповідача-2 не було повідомлено про час та місце огляду (хоча Позивач і зазначає про належне повідомлення, однак це не відповідає дійсності); акт огляду містить інформацію, що огляд транспортного засобу відбувався та 20 та 25 січня 2022 року, натомість відповідачу-2 надійшла телеграма із запрошенням на огляд лише 26 січня 2022 року, а відтак він не міг бути присутнім на огляді, який відбувся в минулому; відсутність інформації про запрошення представників обох страхових компаній та відсутність підписів таких представників у акті огляду транспортного засобу; відсутність підпису самого позивача в акті огляду. Представник відповідача-2 не заперечує факту звернення позивача до відповідача [PERSON] з вимогою про відшкодування заподіяної шкоди, проте зазначає, що заявлена у вимозі сума була 125431,50 грн. майнової шкоди та 2500 грн. за проведену експертизу, а всього 127931,50 грн, проте звертаючись до суду з позовом, позивач заявила більше суму до відшкодування 81344,79 грн. майнової шкоди (вже на 44 тисячі грн. менше, ніж у претензії), 20000 грн. моральної шкоди та 2500 грн. за експертизу, а всього 103844,79 грн. У відповідь на претензію відповідач-2 погодився компенсувати позивачу суму у розмірі 9515,30 грн., однак позивач ніяк не відреагував на це та, як з`ясувалось пізніше, звернувся до суду. Також представник відповідача-2 звертає увагу суду на спотворення позивачем правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду від 03.10.2018, справа №686/17155/15-ц, відповідно до якої, у дійсності, висновок стосувався майнової шкоди саме у вигляді втрати товарної якості, про яку позивач у позові не заявляє і яка згідно замовленої оцінки позивачем становить 0 грн., однак позивач викидає частину слів з висновку Верховного Суду та намагається таким чином обґрунтувати позовні вимоги, що на думку представника відповідача-2 є зловживанням своїми процесуальним правами та проявом неповаги до суду. Представник відповідача-2 вважає, що у разі стягнення відшкодування з відповідача-2 необхідно, щоб суд вирішив питання щодо повернення позивачем деталей автомобіля після відшкодування збитків, посилаючись на положення пункту 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», проте просить не стягувати вартість з відповідача-2 та не вирішувати питання про передачу йому пошкоджених деталей автомобіля. Щодо стягнення з відповідача-2 моральної шкоди в розмірі 20000 грн., у відзиві зазначено, що позивачем ніяк не обґрунтовано підстав, розмір вказаної шкоди. Вимога про стягнення стягнення з відповідача-2 витрат на проведення експертизи, не підлягає задоволенню з огляду на вказане вище, зокрема, на статтю 34.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач право на подання відповіді на відзив представника відповідача-2 [PERSON] не скористалася. Відповідач-1 ПрАТ «СК ВУСО» правом надати відзив на позовну заяву не скористалися, проте, посилаючись на положення частини п`ятої статті 174 ЦПК України, надіслало до суду письмові пояснення, у яких, з посиланням на положення пунктів 36.1, 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Положення «Про пряме врегулювання збитків», затверджене протоколом Президії МТСБУ №376/2016 від 10.03.2016, Угодою про пряме врегулювання збитків від 25.03.2016 року, схваленої рішенням Антимонопольного комітету України від 27 жовтня 2016 №475-р, зазначило, що ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] дійшли згоди про розмір страхового відшкодування та на користь [PERSON] було виплачено узгоджену суму страхового відшкодування у розмірі 89 491,27 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №5149. На виконання вимог ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 06.04.2023 відповідачем долучено до матеріалів справи Заяву про узгодження розміру страхового відшкодування від 31.01.2022, зі змісту якої випливає, що [PERSON] було належним чином узгоджено суму страхового відшкодування в розмірі 89 491,27 грн., на проведенні оцінки (експертизи) пошкодженого майна [PERSON] не наполягала. Підписанням вказаної заяви, [PERSON] визнала, що після отримання суми страхового відшкодування у зазначеному розмірі майнових претензій до ПрАТ «СК «ВУСО» мати не буде. Оскільки, [PERSON] скористалась своїм правом звернення безпосередньо до страховика по системі «прямого врегулювання» та отримала страхове відшкодування, а ПрАТ «СК «ВУСО» забезпечило реалізацію права позивача на отримання страхового відшкодування у розмірі погодженого зі страховою компанією, а тому, позовні вимоги [PERSON] у відношенні ПрАТ «СК «ВУСО» задоволенню не підлягають. Третя особа не скористалася правом надати письмові пояснення щодо позовних вимог [PERSON] . Заслухавши пояснення позивача та її представника, пояснення представника відповідача-2, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 13 січня 2022 року у м. Вишгороді на перехресті вулиць Липова Волошкова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Volkswagen Tiguan», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала [PERSON] (позивач у справі), та «Citroen С5», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким кервав [PERSON] (відповідач-2 у справі). Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 15 лютого 2022 року у справі №363/536/22, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Стягнуто з [PERSON] судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок на користь держави (том 1 а.с. 57). Так, як зазначено у постанові суду, 13 січня 2022 року близько 12:30 хвилин в м. Вишгород по вул. Липова, СТ «Міжріччя», водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Citroen С5», державний номерний знак [NUMBER] , в порушення пункту 16.12 ПДР України, при виїзді на перехрестя з вул. Волошкова, не надав переваги в русі автомобілю «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався з правого боку по вул. Волошковій, та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] у судовому засіданні підтвердив обставини викладені в протоколі, вину свою визнав та щиро розкаявся. Цивільно-правову відповідальність водія автомобіля «Citroen С5», державний реєстраційний номер [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди було застраховано у страховій компанії ПрАТ «СК «УНІКА», поліс №204525344 на строк з 25 червня 2021 року до 24 червня 2022 року. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 130000,00 грн, франшиза 2000,00 грн (том 1 а.с. 24). Цивільно-правову відповідальність водія автомобіля «Volkswagen Tiguan», державний реєстраційний номер [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди було застраховано у страховій компанії ПрАТ «СК «ВУСО», поліс №203564763 на строк з 13 квітня 2021 року до 12 квітня 2022 року. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 130000,00 грн, франшиза 2000,00 грн (том 1 а.с. 25). ПрАТ «СК «УНІКА» та ПрАТ «СК «ВУСО» на момент ДТП були учасниками угоди про пряме врегулювання збитків (том 1 а.с. 53-55). 14 січня 2022 року [PERSON] як потерпіла, звернулася до ПрАТ «СК ВУСО» із заявою про здійснення відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 13 січня 2022 року за участю автомобіля «Citroen С5», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким кервав [PERSON] . У заяві зазначено про відшкодування шкоди шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок [PERSON] у Приват Банку, а також про те, що взаєморозрахунків не проводилося (том 1 а.с. 26). Так, на підставі заяви [PERSON] від 31 січня 2022 року до ПрАТ «СК ВУСО», відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про здійснення страхового відшкодування в узгодженому з нею розмірі 89491,27 грн та на вказаний нею рахунок, згідно платіжної інструкції в національній валюті від 4 лютого 2022 року №5149, ПрАТ «СК «ВУСО» перерахувало [PERSON] страхове відшкодування (згідно СА №2216555-1 від 04.02.2022 та договору №203564763 від 12.04.2021) у розмірі 89491,27 грн (том 1 а.с. 232, 233). Як зазначено у заяві [PERSON] , вказана сума є належним чином узгодженою, на проведенні оцінки (експертизи) пошкодженого майна не наполягає, претензій до ПрАТ «СК «ВУСО» мати не буде. У листі ПрАТ «СК «ВУСО» від 23 лютого 2023 року, адресованого представнику [PERSON] [PERSON] , зазначено, що здійснення [PERSON] виплати страхового відшкодування 4 лютого 2022 року у розмір 89491,27 грн, при цьому зазначено, що розрахунок суми страхового відшкодування проводився на підставі Звіту №20-01/В22, згідно з яким вартість відновлювального ремонту (вартість робіт, матеріалів та запасних частин) склала 170 350 грн. 58 коп. (том 1 а.с. 199). У вказаному листі також наведено розрахунок за яким вирахувано суму відшкодування, а саме: 21 939,79 грн. + 148 410,79 грн. - 64 949,01 грн. - 13 910,30 грн. - 2 000,00 грн. = 89 491,27 грн., де: 9 100,00 грн. + 12 839,79 грн. = 21 939,79 грн. - вартість робіт та матеріалів; 148 410,79 грн. - вартість запасних частин; 64 949,01 грн. - вартість фізичного зносу (коефіцієнт фізичного зносу - 0,43763); 13 910,30 грн. - ПДВ; 2 000,00 грн. - франшиза; 89 491,27 грн. - сума страхового відшкодування. Згідно листа ПрАТ «СК«УНІКА» від 24 березня 2023 року, адресованого представнику [PERSON] [PERSON] , зазначено, що подію від 13 січня 2022 року за участі автомобіля «Citroen С5», державний реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля «Volkswagen Tiguan», державний реєстраційний номер [NUMBER] , було врегульовано ПрАТ «СК`ВУСО» згідно Положення «Про пряме врегулювання збитків» та ПрАТ «СК`ВУСО» розрахувало та оплатило страхове відшкодування за випадком. 29 квітня 2022 року ПрАТ «СК «УНІКА» компенсувало сплачене страхове відшкодування ПрАТ «СК`ВУСО» у розмірі 89491,27 грн (том 1 а.с. 200). На виконання вимог ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 6 квітня 2023 року щодо витребування у ПрАТ «СК «ВУСО» належним чином завірені копії документів (матеріали страхової справи), на підставі яких було здійснено відшкодування шкоди (виплата страхового відшкодування), заподіяної [PERSON] внаслідок ДТП, у листі від 31 травня 2023 року ПрАТ «СК «ВУСО» зазначило, що цивільне законодавство дозволяє сторонам самостійно узгоджувати розміри збитків (страхового відшкодування), що підлягають сплаті, таке право гарантовано пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та виплату страхового відшкодування в розмірі 89 491,27 грн. на користь [PERSON] було здійснено на підставі Заяви про узгодження розміру страхового відшкодування від 31.01.2022. Вказана сума була належним чином узгодженою, на проведенні оцінки (експертизи) пошкодженого майна [PERSON] не наполягала. Підписанням вказаної заяви, [PERSON] визнала, що після отримання суми страхового відшкодування у зазначеному розмірі майнових претензій до ПрАТ «СК «ВУСО» мати не буде. 04.02.2022 ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено виплату узгодженої суми страхового відшкодування, що підтверджується платіжною інструкцією №5149 (том 1 а.с. 230-231). До вказаного листа додано квитанцію №5149 від 4 лютого 2022 року та заяву [PERSON] від 31 січня 2022 року до ПрАТ «СК «ВУСО» про узгодження розміру страхового відшкодування. У вказаній заяві Петряник просить виплатити суму страхового відшкодування в узгодженому розмірі 89491,27 грн по страховому випадку, що трапився 13 січня 2022 року, зазначивши, що вказана сума є належним чином узгодженою, на проведенні оцінки (експертизи) пошкодженого майна не наполягає, вказавши спосіб здійснення страхового відшкодування на поточний рахунок, після отримання якої, майнових претензій до ПрАТ «СК «ВУСО» мати не буде (том 1 а.с. 232, 233). Відповідно до Звіту №63/ч/22 від 9 червня 2022 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного експертом [PERSON] на замовлення [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля «VW Tiguan», державний номерний знак [NUMBER] , станом на 20 січня 2022 року, з урахуванням ПДВ становить 209974,51 грн, ринкова вартість 743713,15 грн, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ, з урахуванням ПДВ 139515,30 грн. (том 1 а.с. 27-34). До звіту\~долучено Акт\~огляду транспортного\~засобу №63/ч/22\~ [PERSON] ,\~який засвідчено\~лише підписом\~особи,\~яка його\~склала \~ [PERSON] (том 1 а.с. 35), ремонтна калькуляція та фотознімки транспортного засобу (том 1 а.с. 36-41), незважаючи на те, що як убачається із листа ПрАТ «СК ВУСО», адресованого [PERSON] , підтверджено, що під час проведення огляду транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», державний номер [NUMBER] , та складання Акту огляду транспортного засобу № 63/ч/22 від 25 січня 2022 року були присутніми представники ПрАТ «СК «ВУСО» та незалежний експерт Масина С.А. (том 1 а.с. 145), а також поданого у судовому засіданні позивачем для огляду оригіналу вказаного Акту у якому міститься її підпис, як власника транспортного засобу, що оглядався (том 2 а.с. 41). Відповідно до квитанції про оплату наданих експертних послуг від 06 червня 2022 року за складання експертного висновку [PERSON] сплачено 2 500 грн. (том 1 а.с.50, 56). Згідно рахунку ТОВ «Автодім Атлант-М» та ремонтної калькуляції №4448915 від 20 січня 2022 року вартість ремонту автомобіля з ПДВ становить 214922,77 грн (том 1 а.с. 47, 49, 68, 69-73). Між ТОВ «Автомобільний дім «Атлант-М» та ФОП [PERSON] 1 липня 2021 року укладено Договір поставки на запасні частини, деталі та елементи, вузли та агрегати, а також предмети додаткового обладнання та сукупні аксесуари до автомобілів різних марок та моделей у відповідності з накладними (том 1 а.с. 59-61, 51-52). Згідно Акту №Н4463372 від 01 серпня 2022 року вартість виконаних ремонтних робіт становить 4944,00 грн, які згідно квитанції від 1 серпня 2022 року було сплачено [PERSON] (том 1 а.с. 62, 63) Згідно Акту №Н4448915 від 31 липня 2022 року вартість виконаних ремонтних робіт становить 94842,87 грн (том 1 а.с. 64). Згідно Акту №НСНС4448915-8 від 20 січня 2022 року доплата до рахунку [NUMBER] становить 5342,87, які згідно квитанції від 1 серпня 2022 року було сплачено [PERSON] (том 1 а.с. 65,66). Також, згідно квитанції, 22 лютого 2022 року [PERSON] сплати ФОП [PERSON] кошти у розмірі 89500 грн. (том 1 а.с. 67). Як убачається із інформації про рух коштів на картковому рахунку [PERSON] , 2 червня 2022 року здійснено платіж у розмірі 22000, 00 грн (без урахування комісії банку 110,00 грн) ТОВ «Автомобільний дім Атлант-М» (том 1 а.с. 76). Згідно квитанції від 1 серпня 2022 року [PERSON] сплатила ТОВ «Автодім Атлант-М» 5720,80 грн за послуги СТО (том 1 а.с. 77). Згідно претензії [PERSON] , надісланої [PERSON] , з метою добровільного досудового врегулювання, просила протягом одного місця з моменту отримання вказаної претензії виплатити їй, на вказаний нею у претензії картковий рахунок у Приват Банку, різницю між завданою [PERSON] шкодою і сплаченим страховою компанією відшкодування у розмірі 125431, 50 грн, а також витрати на проведення експертного висновку у розмірі 2500 грн, а разом 127931,50 грн, попередивши, що у разі залишення її вимог без розгляду, буде змушена звернутися до суду (том 1 а.с. 121-122). У листі ТОВ «Автомобільний дім Атлант» №10032023 від 10 березня 2023 року», адресованого [PERSON] , зазначено, що відповідно до договору про співробітництво, укладеного між ТОВ «Автомобільний дім Атлант» і ПрАТ «СК «ВУСО», після закінчення ремонту транспортного засобу ТОВ «Автодім Атлант» зобов`язується зберігати пошкоджені й замінені деталі, вузли, агрегати на складі з метою передавання їх, за необхідності, страховій компанії протягом 15 робочих днів з дати підписання Акта виконаних робіт. Після закінчення вказаного строку деталі, вузли, агрегати утилізуються за рахунок ТОВ «Автодім Атлант» або використовуються на його розсуд. Якщо пошкоджені деталі з автомобіля були передані ПрАТ «СК «ВУСО», [PERSON] може звернутися за інформацією до них. Якщо ж, пошкоджені деталі з її автомобіля залишилися в розпорядженні ТОВ «Автодім Атлант», то не вбачається можливим документально підтвердити конкретно утилізацію пошкоджених деталей її автомобіля тому, що ТОВ «Автодім Атлант» утилізує відходи у міру їх накопичення і не зберігає пошкоджені деталі по кожному страховому випадку окремо (том 1 а.с. 148). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності із положеннями частини другої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 12 ЦПК України). Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини четвертої, шостої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пункти 1, 2, 3, 4 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, спричинена діями майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі спричинившою його особою. Відповідно до частини першої та другої стаття 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини. Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі. Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Водночас, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Стаття 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Стаття 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Частина перша статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком. Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, є Закон України №1961-IV від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Пунктом 1.12 статті 1 Закону № 1961-IV передбачено, що дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. У статті 5 Закону № 1961-IV визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно із статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 вказаного Закону). Пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 29 Закону № 1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити настоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Таким чином, на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у страховика на випадок деліктного зобов`язання виникає обов`язок, у межах суми страхового відшкодування виконати обов`язок страхувальника, який завдав шкоди. У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35 Закону №1961-IV ). Пунктом 35.2 вказаної статті Закону встановлений перелік документів, які додаються до заяви. Згідно із пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону МТСБУ),

Outcome: partial