Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

04 жовтня 2023 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 05 червня 2004 року по 03 травня 2012 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач. Їх спільний син навчається в Сумському національному аграрному університеті на денній формі навчання, на комерційній основі. Зазначає, що зі своїх доходів вона не може повністю забезпечити повноцінне навчання сина, оскільки знаходиться в декретній відпустці по догляду за іншою дитиною. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму до досягнення ним 23 років. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, позивачка позов підтримала у повному обсязі, відповідач позов визнав. Третя особа [PERSON] про причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 червня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (а.с. 3). Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі [INFO] у них народився син [PERSON] , батьком якого є відповідач (а.с. 7). Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 03 травня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30\~% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 15 березня 2012 року і до повноліття дитини (а.с. 3). 27 грудня 2019 року позивачка зареєструвала шлюбу з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 5). [INFO] син сторін [PERSON] досяг повноліття. Відповідно до довідки Сумського національного аграрного університету від 26 вересня 2023 року за № 225 [PERSON] навчається на І курсі скороченого терміну навчання СВО «Бакалавр» групи ОіО 2301 ст факультету економіки і менеджменту спеціальності 071 «Облік і оподаткування» денної форми навчання. Період навчання з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2026 року. Форма навчання комерційна (а.с. 4). Частиною 1 та 2\~статті 199 СК України\~передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до частини 3\~статті 199 СК України\~право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як передбачено частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня\~2006 року за № 3\~роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Визначаючи розмір\~аліментів,\~суд виходить\~з того,\~що відповідач\~ [PERSON] \~є особою\~працездатного віку,\~дані про\~осіб,\~які б\~перебували на\~його утримані,\~відсутні,\~і він\~має об`єктивну\~можливість виплачувати\~аліменти.\~Будь-яких\~доказів,\~які б\~спростовували ці\~обставини,\~відповідач не\~надав та ним позовні вимоги визнані. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів на утримання повнолітнього сина буде розумним, достатнім і відповідатиме його інтересам, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб. Водночас, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про визначення розміру аліментів у розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, оскільки мінімальний гарантований та мінімальний рекомендований розмір аліментів визначено лише щодо дитини, яка не досягла 18 років. Проте положення частини 2 статті 182 СК України щодо мінімального гарантованого та рекомендованого розміру аліментів не застосовуються до правовідносин щодо стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, оскільки до цих правовідносин підлягає застосуванню норма статті 200 СК України. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову з 04\~жовтня 2023 року на період навчання,\~але не\~довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, тобто до [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням вимоги про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073 грн 60 коп. (2684 грн * 0,4), оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову за вказаною вимогою. На підставі викладеного,

Outcome: partial