Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог\~\~просила суд\~\~ухвалити рішення яким збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі судового наказу на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) на 1/2 частину усіх видів заробітку (доходу) та до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судовим наказом від 05.08.2020 стягнуто на користь позивача з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , 2018 р.н., у розмірі частини усіх видів заробітку доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Разом з цим, позивачка посилається на те, що розмір аліментів встановлений рішенням суду не дозволяє у повній мірі утримувати неповнолітню дитину, дитина відвідує центр розвитку дитини, дитячий садок, дані витрати оплачує позивач, відповідач працює не офіційно, є особою працездатного віку, дитині матеріально не допомагає, не цікавиться її життям, здоров`ям, розвитком. В судове засідання позивачка\~\~не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена. Позивачка подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою місця реєстрації. За таких обставин, суд визнав можливим розглянути справу за відсутності учасників справи за правилами заочного позовного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву на позов не подав. При цьому, позивачка не заперечує щодо заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи на встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до наступних висновків. З 22.07.2017 до 28.08.2020 сторони перебували у шлюбі, під час шлюбу у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с.8-9). Відповідно до судового наказу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.08.2020 стягнуто з\~ [PERSON] щомісячно\~з 03 липня 2020 року\~на користь\~ [PERSON] аліменти на дитину\~ [PERSON] , [INFO] ,\~в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). [PERSON] відвідує дошкільний заклад, вихованням займається мати, батько участі не приймає (а.с.14). Позивач 24.06.2022 уклала шлюб з [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.18). \~\~ [INFO] народився [PERSON] батьками зазначено позивачку та [PERSON] (а.с.19). Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначає, що розмір аліментів встановлений рішенням суду який складає в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів не відповідає потребам дитини, що не дозволяє у повній мірі утримувати неповнолітню дитину. Положеннями\~\~ст. 180 СК України\~\~визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В той же час, позивачка вказує, що її дохід не дозволяє у повній мірі забезпечити дитину всім необхідним для її повноцінного розвитку. Між тим, відповідач є працездатною особою має стабільний заробіток та має у власності нерухоме та рухоме майно, відтак має можливість сплачувати аліменти у розмірі запропонованому позивачкою.\~\~ Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за домовленістю між батьками не вважається незмінним. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, що позивачка несе витрати які значно перевищують розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Стороною відповідача не доведено належними та допустимими доказами факту, що на його утриманні перебувають непрацездатні особи або малолітні діти. Оскільки в добровільному порядку сторони не домовились про зміну розміру аліментів, суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, матеріальне становище відповідача, стан його здоров`я, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню з 1/4 частини до 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, а позовні вимоги задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 1073,60 грн судового збору.

Outcome: approved