Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

22.12.2021 року звернулося до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом в якому зазначає, що 08.10.20210 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку Обґрунтовує позовну заяву тим що, відповідачем неналежним чином виконуються умови договору щодо погашення кредиту та інших передбачених договором платежів, станом на 10.11.2021 року у відповідача наявна заборгованість перед банком у розмірі 10\~213,83\~грн., яка складається з такого: - 8008, 03 грн. заборгованість за тілом кредиту; - 2205,80 грн. заборгованість за відсотками. Вказану заборгованість позивач простить стягнути з відповідача разом з витратами по оплаті судового збору в розмірі 2270 грн. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 25.01.2022 року відкрито провадження у справі. У зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Голови Верховного Суду від 10 травня 2022 року № 29/0/9-22 територіальну підсудність судових справ Оріхівського районного суду Запорізької області змінено та визначено Шевченківському районному суду м.\~Запоріжжя. 19.04.2023 року справа надійшла до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2023 року справа передана в провадження судді Боєва Є.С. Ухвалою Шевченківського районного суду від 24.04.2023 року справу було прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, згідно зі ст. 128 ЦПК України, ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» вважається повідомленим належним чином. Позивач правом\~наданняклопотання про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило, відтак відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків. Як передбачено\~ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини. З матеріалів справи встановлено, що 08.10.2010 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання к Умовам і Правилам надання банківських послуг в Приватбанк. За умовами вказаного договору позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу платіжну картку, згодом збільшуючи кредитний ліміт. Виконання банком свого зобов`язання підтверджується інформацією про рух грошових коштів та даними про випущені кредитні картки на ім`я відповідача та встановлений на них ліміт. Відповідачем зобов`язання по сплаті кредиту не виконувались належним чином, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість. Згідно з наданим банком розрахунком, за вказаним кредитним договором станом на 10.11.2010 року у відповідача наявна заборгованість перед банком у розмірі 10\~213,83 грн., яка складається з такого: - 8008,03 грн. заборгованість за тілом кредиту; - 2205,80 грн. заборгованість за відсотками. Доказів про погашення суми боргу чи на спростування розрахунків позивача станом на час розгляду справи відповідач не надав. В порядку досудового врегулювання спір між сторонами не вирішений. Як встановлено ст.ст. 509, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України. При укладанні договору, сторони керувались ст.\~634 ч.1 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.\~1 ст\~.1048 ЦК України\~розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором. За положеннями ст.\~611,\~625ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями 1049, 1050 ЦК\~України встановлено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі у строк та в порядку, встановленому договору; якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було. Таким чином суд вважає, що з відповідача має бути стягнута сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 8008,03 грн, яка є заборгованістю за тілом кредиту. Разом з тим вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом є безпідставними, оскільки наявні у матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг, які передбачали сплату процентів, пені, комісій не містять підпису відповідача, а отже позивачем не доведено, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, погодився на приєднання до цих Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, ознайомившись з ними. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач розумів саме ці умови та погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Тому у цій справі не можна вважати Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку складовою частиною укладеного між сторонами договору, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року у справі №191/2648/17. На підставі викладеного, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі, пропорційному до задоволених вимог.

Outcome: partial