Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Заявник [PERSON] , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт належності заявнику [PERSON] диплому [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , (прізвище до укладення шлюбу [PERSON] ). Вказані вимоги обґрунтовано тим, що 18 липня 2023 року заявнику [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу [PERSON] ) виповнилось 60 років і на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заявник набула право на призначення пенсії за віком. В подальшому, заявник звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком, і починаючи з 19 липня 2023 року їй була призначена пенсія. Однак, на її заяву подану до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про зарахування до стажу роботи для призначення пенсії, за період навчання з 01 вересня 1978 року до 22 червня 1982 року, на підставі диплому [NUMBER] їй було відмовлено у зв`язку з встановленими розбіжностями в прізвищі, а саме в дипломі зазначено [PERSON] , а в свідоцтві про укладення шлюбу [PERSON] . Крім того, заявник стверджує, що у період з 01 вересня 1978 року до 22 червня 1982 року, вона дійсно навчалася в Шевченківському гідромеліоративному технікумі на стаціонарні формі навчання, що підтверджується дипломом [NUMBER] виданим 22 червня 1982 року, однак в дипломі допущено помилку у написанні її прізвища, а саме: вказано прізвище « [PERSON] », тоді як вірне прізвище « [PERSON] ».\~Відтак,\~вказана помилка\~перешкоджає заявнику\~в зарахуванні\~до стажу\~роботи для\~призначення та\~розміру її\~пенсії,\~а саме\~за період\~навчання з\~01\~вересня 1978\~року до\~22\~червня 1982\~року.\~Водночас,\~заявник вказує,\~що ВСП\~«Шевченківський фаховий\~коледж Уманського\~національного університету\~садівництва» не\~має можливості\~виправити помилку\~у дипломі [NUMBER] виданого 22 червня 1982 року, оскільки не має таких повноважень, тому єдиним способом захисту прав заявника на пенсію є звернення до суду із даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. від 04 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 24 жовтня 2023 року /а.с. 23/. Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. При цьому, представник заявника адвокат Темчишина С.П. подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі та без участі її довірительки, у якій заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити /а.с. 27/. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про причини неявки суд не повідомив. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що \~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За приписами частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин, суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з частиною першою статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Частиною третьою статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 грудня 1963 року /а.с. 9/. Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] \~від 08 вересня 1984 року, встановлено, що 08 вересня 1984 року між [PERSON] та [PERSON] , укладено шлюб, та заявник змінила прізвище на « [PERSON] » /а.с. 10/. Разом з тим, із копії диплому [NUMBER] , виданого 22 червня 1982 року, встановлено, що даний документ заповнено російською мовою та видано на ім`я [PERSON] /а.с. 6/. З копії трудової книжки [NUMBER] , виданої 09 грудня 1982 року, встановлено, що даний документ заповнено російською мовою та видано на ім`я [PERSON] , [INFO] , після укладення шлюбу прізвище змінено на « [PERSON] » /а.с. 11-16/. Із копії трудової книжки колгоспника [NUMBER] , виданої 08 квітня 1987 року, вбачається, що даний документ видано на ім`я [PERSON] , [INFO] /а.с. 17/. Відтак, суд констатує, що прізвище в дипломі [NUMBER] , виданого 22 червня 1982 року, на ім`я « [PERSON] ,\~ [INFO] », не збігається із прізвищем заявника, вказаним як « [PERSON] ,\~ [INFO] » в\~свідоцтві про\~народження серії\~ [NUMBER] \~від 12\~грудня 1963\~року, свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08 вересня 1984 року та у трудовій книжці [NUMBER] , виданій 09 грудня 1982 року. Із копії рішення Відділу перерахунків пенсій № 2 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову в перерахунку пенсії № 232350006588 від 13 вересня 2023 року встановлено, що за результатами розгляду наданих [PERSON] документів прийнято рішення про відмову [PERSON] у проведенні перерахунку пенсії оскільки встановлено розбіжності у прізвищі, а саме в дипломі зазначено [PERSON] , а у свідоцтві про укладення шлюбу [PERSON] /а.с. 19/. Окрім того, з архівної довідки № 2300-0206-8/34392 від 23 травня 2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно навчалася у Шевченківському гідромеліоративному технікумі, на денній формі навчання з 01 вересня 1978 року. Відрахована з числа учнів технікуму у зв`язку із закінченням навчання 29 червня 1982 року /а.с. 7/. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із статтею 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. До фактів, що мають юридичне значення, пункт 6 частини першої статті 315 ЦПК України відносить встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. За правовими позиціями Верховного Суду щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документі, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо не саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що у судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Оцінивши усі наявні докази у справі, суд дійшов висновку про те, що прізвище власника диплому [NUMBER] , виданого 22 червня 1982 року на ім`я « [PERSON] », не збігається з прізвищем заявника, вказаним як « [PERSON] , [INFO] » в\~свідоцтві про\~народження серії\~ [NUMBER] \~від 12\~грудня 1963\~року, свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08 вересня 1984 року та у трудовій книжці [NUMBER] , виданій 09 грудня 1982 року, та є технічною помилкою, допущеною у дипломі [NUMBER] , виданого 22 червня 1982 року. З аналізу вищевикладеного вбачається, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення права заявника на пенсію за віком. Враховуючи, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення належності правовстановлюючого документу особі, прізвище якої, зазначене в документі, не збігається з прізвищем цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження, свідоцтві про укладення шлюбу та у трудовій книжці, суд вважає за необхідне встановити факт належності правовстановлюючого документу в судовому порядку. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved