Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом, який обгрунтовує тим, що 03.11.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №2259039, згідно з умовами якого відповідач отримав 10000грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів, відповідачка мала вносити кошти, але зобов`язання перед ТОВ «Мілоан» не виконала, на відміну від товариства, надавши відповідачеві кредит на потрібну їй суму. Враховуючи ці обставини, умови чинного законодавства та п.3.2.6. кредитного договору №2259039 від 03.11.2020 року позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди позичальника. 10 лютого 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та Позивачем, відповідно до чинного законодавства України, було укладено Договору відступлення прав вимоги №61-МЛ, відповідно до умов даного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України Позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТзОВ «Мілоан», в тому числі і до [PERSON] . Заборгованість Відповідача за період з «09» лютого 2021 р. по «06» травня 2021 р. (включно) складає 44 636,50 грн., відповідно до Виписки з особового рахунку за Кредитним договором, з них: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 9 700,00 гривень; прострочена заборгованість за відсотками становить - 33 936,50 гривень; прострочена заборгованість за комісією становить - 1 000,00 гривень. Після отримання права вимоги до відповідача, новим кредитором. Тобто позивачем, жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося. Відповідачу була направлена письмова претензія та надано термін для добровільного врегулювання спору, однак була залишена без реагування . Тому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» загальну заборгованість за кредитним договором в сумі 44\~636 грн. 50 коп. та судовий збір в сумі 2\~684 грн. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився, проти розгляду справи за відсутності представника позивача не заперечував, вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] , яка змінила прізвище на « [PERSON] » [INFO] у зв`язку із реєстрацією шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» не визнала, надала суду відзив на позовну заяву, який нею не підписаний, в якому, посилаючись на норми чинного законодавства, зазначила, що матеріали справи не містять належних доказів укладення електронного договору між мною та саме ТОВ «Мілоан», шляхом використання електронного підпису, в тому числі шляхом застосування одноразового алфавітно-цифрового ідентифікатора визначеного Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, довідка про ідентифікацію, за якою особу ідентифіковано як [PERSON] , шляхом направлення на телефонний номер [NUMBER] одноразового ідентифікатора, не підтверджують ідентифікацію, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що телефонний номер [NUMBER] , за якими особу ідентифіковано, належить саме мені. Підтвердження того, що я заходила на сайт товариства та вводила електронне підтвердження - пароль, який повинен був бути відправлений на його номер телефону, відсутні.Належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідний платіжний документ, передбачений положеннями Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу.У матеріалах справи (а.с. 11) наявна копія платіжного доручення №32157615 від 03.11.2020 року, відповідно до якого платник ТОВ «Мілоан» через банк платника АТ «Приватбанк» нібито перерахувало мені 10 000 грн. на кредитний рахунок. Проте, будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів щодо перерахунку (надання) мені коштів саме ТОВ «Мілоан» суду не надано.Разом з тим, надане Позивачем платіжне доручення не можна вважати документом, оскільки таке не відповідає вимогам Глави 3 Постанови НБУ №22 від 21.01.2004, що діяла станом на 03.11.2020 року. Окрім цього даний документ не підписаний уповноваженими особами, не скріплений мокрою печаткою та складений неправильно.Враховуючи вищенаведене можна дійти висновку, що наданий документ під назвою «Платіжне доручення 32157615» не відображає дійсної банківської операції щодо перерахування коштів ТОВ «Мілоан» через банк платника АТ«Приватбанк» відповідачу, оскільки саме такої операції не відбувалось. Таким чином, позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не доведено виконання ТОВ «Мілоан» п. 1.1 договору про споживче кредитування №2259039 від 03.11.2020 року щодо надання кредитодавцем грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі 10000 грн., а відтак не доведено виникнення у відповідача обов`язку з повернення кредиту, сплати процентів та комісії за надання кредиту. Правила надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан», передбачають, серед іншого, порядок та умови надання грошових котів у кредит, порядок укладення кредитного договору, повернення заборгованості. Проте з таких Правил надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» неможливо встановити, що саме з цими Правилами був ознайомлений відповідач, а також те, що вказані Правила на момент укладення договору взагалі містили ці умови. Однак, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надано суду доказів того, що на момент переходу до нього права вимоги за кредитним договором на підставі договору про відступлення права вимоги 10.02.2021 за №61-МЛ існувало право вимоги до відповідача саме в тому обсязі та на умовах, зазначених в позовній заяві, в тому числі, щодо початкових сум тіла кредиту, процентів та комісії. Звертає увагу суду, що доказів повідомлення її Позивачем про відступлення права вимоги боргу за Кредитним договором суду не надано. Також, встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами договору Кредиту №2259039 від 03.11.2020 року ТОВ «Мілоан», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі 03 грудня 2020 року. Таким чином, позикодавець відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 03 грудня 2020 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Крім цього, пунктом 1.5.1 кредитного договору №2259039 від 03.11.2020 року передбачено комісію за надання кредиту: 1000 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 % від суми кредиту одноразово. 16 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України № 3795-УІ від 22 вересня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким частину четверту статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» доповнено нормою наступного змісту: кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Отже, можна дійти до висновку, що положення п. 1.5.1 спірного кредитного договору про сплату комісії за надання кредиту є нікчемними в силу ст. 228 ЦК України, а тому в задоволенні вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту в сумі 1000 грн. слід відмовити. Сума заборгованості є спірною, а документи надані позивачем, у якості доказів наявності у мене заборгованості за кредитним договором перед позивачем містять істотні суперечності та розбіжності. Також, жодних письмових документів з мокрими печатками щодо наявності заборгованості та відступлення прав вимоги на мою адресу не направлено та мною не отримано. Строк дії Договору кредитування закінчився 03 грудня 2020 року, але в позовній заяві позивач зазначає, що заборгованість складає 44636,50 грн. Строк кредитування закінчився 03 грудня 2020 року, але нарахування здійснено по 06.05.2021 року. Враховуючи вищезазначене, та те, що сума заборгованості та період заборгованості є необгрунтованими підстави для задоволення позову відсутні. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. (а.с. 50-56) 06.07.2023 року від представника відповідача [PERSON] надійшла відповідь на відзив з додатками, в якій вказує про те, що укладаючи кредитний договір Відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Зі змісту Кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Відповідач погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] не був би укладений. Відповідно до п. 5.8. Правил, електронні документи, створені в інформаційно- телекомунікаційній системі Товариства, є оригіналами і мають однакову юридичну силу з документами у паперовій формі. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування відсотків за Кредитним договором №2259039 від 03.11.2020 року здійснювалось відповідно до п.1.5.2. та п.1.6. даного Договору, в яких передбачено (1) Проценти за користування кредитом: 4500.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. (2) Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3 цього Договору. Відповідно до п.2.2.2. Кредитного договору, нарахування Позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату фактичного повернення кредиту (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору. Згідно з п. 2.6. Кредитного договору, датою сплати Заборгованості по кредиту / сплати за продовження строку кредитування вважається дата отримання Товариством грошових коштів І інформаційного повідомлення від платіжної системи, через яку було здійснено переказ коштів, про здійснення відповідного переказу з посиланням на номер Кредитного договору/ Ідентифікаційний код особи Позичальника, за умови, що в подальшому грошове відшкодування за такою операцією надійшло на рахунок Товариства. Також, відповідно до п.5.1. кредитного договору, Відповідач до підписання даного договор ознайомився з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п. 6.3.) та Правилами надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua та є невід`ємною частиною даного договору.Правила ТОВ «Мілоан» не містять істотних умов договору, а лише уточнюють процедури (зокрема, надання та повернення коштів). Відповідно до п. 9.6. кредитного договору, у випадку якщо положення Правил суперечать умовам кредитного договору (індивідуальній частин: застосовуються відповідні умови індивідуальної частини. Всі документи в т.ч. кредитний договір (індивідуальна частина) надаються на ознайомлення та зберігаються в Особистому кабінеті Позичальника у форматі PDF, що унеможливлює їх зміну ані Позичальником, ані Товариством, а кредитний договір містить гіперпосилання на Правила, перейшовши по якому позичальник може ознайомитись з відповідними Правилами в редакції чинній на момент укладення (підписання) такого договору і вже після чого ввести одноразовий ідентифікатор для підписання такого договору. (а.с. 58-60) 18.07.2023 року на адресу суду від [PERSON] надійшли заперечення, в яких зазначено, що загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).Відсотки нараховані поза межами строку дії договору, отже ці суми стягненню не підлягають. (а.с. 75-77) Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Суд установив, що 03.11.2020 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] , а на той час [PERSON] , був укладений кредитний договір № 2259039, згідно з умовами якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 10000грн. зі сплатою процентів за користування кредитом 4500грн., нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, комісії за надання кредиту 1000 грн., яка нараховується одноразово за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту за договором. Пунктом 1.4 кредитного договору передбачено термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 03.12.2020 року. (а.с.6-8) Також, 03.11.2020 року була створена Анкета-заява на кредит № 2259039. (а.с. 5) На правовідносини стосовно кредитного договору № 2259039 від 03.11.2020 року поширюється дія Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до розділу 6 цього договору, кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства miloan.ua. Сторони договору обумовили, що відправляючи через сайт онлайн-заяву про надання кредиту або підтверджуючи її оператору товариства в порядку визначеному правилами, позичальник тим самим підтверджує свою згоду на укладення цього договору. Договір надсилається товариством на електронну пошту позичальника або розміщується в особистому кабінеті позичальника. Додаткове підтвердження згоди позичальника на укладення кредитного договору може відбуватися з застосуванням одноразового ідентифікатору, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує його для підписання кредитного договору в особистому кабінеті на сайті miloan.ua. З платіжного доручення №32157615 від 03.11.2020 року, яке належним чином завірене, вбачається, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок [PERSON] 10000грн. (а.с.11). Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що клієнт [PERSON] ідентифікований за допомогою одноразового ідентифікатора (а.с.10) Більш того, як убачається із виписки АТ КБ «Приватбанк» за договором, 03.11.2020 року на карту (банківський рахунок) [NUMBER] , яка належить [PERSON] було перераховано 10\~000 грн. (а.с. 86) Тому факт отримання кредиту в сумі 10000грн. підтверджується, а доводи відповідачки з приводу того, що вона не укладала кредиту не заслуговують на увагу. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч.1 ст.527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 10.02.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги №61-МЛ (а.с.12-16). Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором №2259039 від 03.11.2020 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Того ж дня ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підписано акт приймання-передачі реєстру боржників (а.с. 18). Згідно з витягом з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №61-МЛ від 10.02.2021 року зазначена заборгованість відповідача 44636 грн.50 коп., з них: залишок по тілу кредиту становить 9700 грн., залишок по комісії становить - 1000грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам становить 33936 грн. 50 коп.(а.с.17). Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором [PERSON] , заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» за період з 09.02.2021 року по 06.05.2021 року складає 44636 грн.50 коп.(а.с.19) 11.05.2021 року на адресу [PERSON] була направлена претензія ТОВ «Фінансова компанія\~«Кредит -\~Капітал»,\~яка залишилася поза увагою відповідачки. (а.с.20) Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України). Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію`визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац 2 частини 2статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті205,207 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що не було підтвердження згоди підписання, оскільки згідно п. 6.2. Кредитного договору, відправляючи через сайт онлайн заяву про надання кредиту або підтверджуючи її оператору ТОВ «Мілоан» в порядку, визначеному в Правилах надання фінансових кредитів Товариства,\~\~позичальник тим самим підтверджує свою згоду на укладення цього Договору. Сплата процентів та комісії визначена умовами договору, а саме п.п.2.2.2,2.2.3, 2.6, з якими позичальник і погодився. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з ( [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором від 03.11.2020 року в загальному розмірі 44\~636 грн. 50 коп. Згідно з ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2\~684 грн. судового збору.

Outcome: approved