Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника - адвоката Гунька Віталія Сергійовича (ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВЕ №1091829 від 26.06.2023) звернувся в суд з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", третіх осіб:\~приватного нотаріуса\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенка Євгена\~Михайловича та\~приватного виконавець\~виконавчого округу\~Рівненської області\~Папроцького Андрія\~Андрійовича та просить визнати виконавчий напис від 24.05.2021 року №58371, вчинений на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, яким стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість в сумі 20607,30 грн., таким, що не підлягає виконанню. Крім того, просить стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. Позовна заява обґрунтована тим, що після отримання 19 червня 2023 року постанови про відкриття провадження №67543179 від 16 листопада 2021 року та отримання відповідного доступу до матеріалів виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчих проваджень було встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було видано виконавчий напис №58371 від 24 травня 2021 року про стягнення з позивача невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", якому Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон плюс", відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20190103 від 03 січня 2019 року, якому Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року відступлено право вимоги за кредитним договором №376902864 від 11 серпня 2019 року, укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та позивачем. Виконавчим написом запропоновано задовольнити вимоги ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" та стягнути з позивача за період з 28.05.2020 по 30.04.2021 включно на загальну суму 20607,30 грн. У свою чергу, позивач, ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання даного виконавчого напису. Зазначає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не дотримано вимоги ст.ст. 87 і 88 Закону України "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України від 22.02.2012 №296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженого постановою КМ України від 29.06.1999 №1172. Позивач зауважує, що будь-яких кредитних договорів з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та з відповідачем не укладав, особливо у письмовій формі. За таких обставин, відсутні будь-які документи, визначені п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку та на підставі виконавчих написів нотаріусів, згідно якого, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Позивач зазначає, що документами, які підтверджують безспірність заборгованості мають бути не розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості складені банком, які є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача, первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" - виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та інше. На переконання позивача, заборгованості за кредитним договором не могло існувати через відсутність самого договору та оформлення кредиту, а також з урахуванням того, що на його адресу не надходило вимоги-повідомлення про погашення заборгованості із зазначенням деталізованої суми боргу та реквізитів договору від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та не надходило повідомлень про відступлення прав вимоги за кредитним договором на підтвердження законних правових підстав звертати стягнення за кредитом ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів". Крім того, позивач зсилається на те, що ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Отже, на думку позивача, враховуючи наведені ним обставини, оспорюваний виконавчий напис має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Гунько В.С. у судове засідання не з`явилися. Проте адвокатом на електронну адресу суду надіслано заяву в якій він просив справу розглядати справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" у судове засідання не з`явився, хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Третя особа\~-\~приватний виконавець\~виконавчого округу\~Рівненської області\~Папроцький А.А.\~у судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштового відправлення, що наявні у матеріалах справи. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до наступного висновку. Так, 16 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Папроцьким А.А. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №58371, виданого 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., що стверджується наявною у матеріалах справи постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №67543179 (а.с.10-11). Встановлено,\~що,\~вказаним виконавчим\~написом стягнуто\~з [PERSON] \~невиплачені в\~строк грошові\~кошти на\~користь ТОВ\~"ФК\~"Європейська\~агенція з\~повернення боргів",\~якому ТОВ\~"Таліон\~плюс" відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20190103 від 03 січня 2019 року, якому ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" відступлено право вимоги за за кредитним договором №376902864 від 11 серпня 2019 року, укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] . Згідно виконавчого напису, запропоновано задовольнити вимоги ТОВ "ФК "Європейська\~агенція з\~повернення боргів" стягнути з [PERSON] за період з 28 травня 2020 року по 30 квітня 2021 року включно, суму у розмірі: 8250 грн. - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 12307,30 грн. - заборгованість по відсоткам; 50 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 20607,30 грн. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Зі змісту ст. 87 Закону України "Про нотаріат" вбачається, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Водночас, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати в позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику в порядку, визначеному статтею 84 Закону України "Про нотаріат". Отже, встановлена законом процедура стягнення боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса не вважається дотриманою (виконана), якщо боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові 13 жовтня 2021 року (справа № 554/6777/17). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", такими документами для одержання виконавчого напису є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. \~ \~ \~ \~Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", зокрема, це можуть бути платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Приватним нотаріусом Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис на підставі п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса", яким передбачено, що до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів належить така форма договору, як кредитний договір. Вказаний пункт 2 був включений до Переліку Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662, зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Згідно з ч. 1 ст. 325 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Тому постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року набрала законної сили цього ж дня 22 лютого 2017 року, отже і пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року також втратив чинність з цього дня. Тобто з 22 лютого 2017 року нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин. Таким чином, діючим на момент вчинення виконавчого напису та на сьогодні є Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 в редакції до Постанови Кабінету Міністрів від 26 листопада 2014 року №622, тобто без розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Оскільки виконавчий напис, який є предметом спору в даній справі, вчинено 24 травня 2021 року, тобто після визнання недійсною постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року, що свідчить про те, що приватним нотаріусом Остапенком Є.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, вже нечинні. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду України від 05 червня 2017 року в справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі та встановити й зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Крім цього, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому в нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, зазначений у виконавчому написі, є безспірним. Отже, суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати виконавчий напис №58371 від 24 травня 2021 року таким, що не підлягає виконанню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить із положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1073,60 гривень за подання позовної заяви та 536,80 гривень за подання заяви про забезпечення позову. Так, ухвалою суду від 28 червня 2023 року зупинено стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого в реєстрі за №58371 від 24 травня 2021 року за виконавчим провадженням №67543179, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Папроцьким Андрієм Андрійовичем 16 листопада 2021 року. Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved