Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

У травні 2023 року позивач пред`явив через суд зазначений позов до [PERSON] , [PERSON] на предмет захисту свого права власності на квартиру [ADDRESS] з підстав того, що він несе тягар обов`язків з утримання майна та оплати комунальних послуг з розрахунку на спільне проживання з ним відповідачів [PERSON] та [PERSON] , які вселилися та зареєстровані були у квартирі в 2000 році як члени його сім`ї - дружина та син останньої від першого шлюбу, проте після розірвання шлюбу у вересні 2021 року, відповідачка залишила ключі від квартири, забрала речі та разом зі своїм сином остаточно перестали там проживати з 2022 року, комунальні послуги не оплачують, особистих речей в квартирі не мають, при цьому позивач не чинить перешкод в користуванні зазначеною квартирою, тому позивач, посилаючись на ч. 2 ст. 405, ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, просив: усунути йому перешкоди в здійсненні його права користування житловим приміщенням квартиро [ADDRESS] ; визнати [PERSON] такою, яка втратила право користування житловим приміщенням кв. [ADDRESS] ; визнати [PERSON] таким, який втратив право користування житловим приміщенням кв. [ADDRESS] . З відкриттям спрощеного позовного провадження, після усунення недоліків, за ухвалою суду від 10 липня 2023 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка. Відповідачі свій відзив не подали, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляли і про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за останнім відомим суду підтвердженим зареєстрованим місцем їх постійного проживання (перебування). Треті особи [PERSON] та Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, отримавши ухвалу суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви, письмових пояснень щодо предмета позову не подавали. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2023 року замінено Відділ формування та ведення територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та до участі у зазначеній цивільній справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору залучено Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та наполягали на задоволенні позовних вимог з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду 03 жовтня 2023 року подала заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. Треті особи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання, не з`явились, причин своєї неявки суду не повідомили. Будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від них не надходило. Свідок [PERSON] , будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що проживає в квартирі [ADDRESS] щонайменше з часу реєстрації 07 листопада 2005 року та є сусідкою позивача [PERSON] з квартири [ADDRESS] , зокрема, свідок проживає на третьому поверсі, а позивач на другому поверсі. Свідок показала, що підтримуючи добросусідські відносини, постійно спостерігала обставини того, що з позивачем разом проживали дружина [PERSON] , їх спільний син [PERSON] , а також син дружини від першого шлюбу [PERSON] , З початку повномасштабного вторгнення у березні 2022 року [PERSON] виїхала з квартири позивача та до теперішнього часу в ній не проживає, залишила сусідці з іншого поверху ключі від квартири. Забрала свої речі і виїхала, після чого більше там вона її не бачила жодного разу, як і [PERSON] , який виїхав з квартири ще приблизно у 2018 році. Свідок [PERSON] , будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що працює бухгалтером ЖБК «Праця-40» будинку [ADDRESS] , та їй відомо, що саме [PERSON] сплачує внески, а після того, як його дружина виїхала з квартири, розрахунок проводиться з урахуванням меншої кількості мешканців квартири, зокрема, з 2022 року. Суд, заслухавши усні пояснення позивача та його представника, дослідивши зібрані докази, допитавши свідків, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] , [INFO] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 15 серпня 2000 року державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Драпатою О.М., належить квартира [ADDRESS] , що також підтверджується реєстраційним посвідченням, що видане 11 вересня 2000 року начальником бюро технічної інвентаризації (а.с. 11, 12). 27 жовтня 2022 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюбу у Бабушкінському відділі ДРАЦС Реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ, актовий запис № 664. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2021 року, що не оскаржувалось і набрало законної сили 28 жовтня 2023 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. За даними довідки № 3503 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур 09 травня 2023 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровано чотири особи: [PERSON] (дружина), [INFO] , [PERSON] (уповноважений власник), [INFO] , [PERSON] (син), [INFO] , [PERSON] (син дружини), [INFO] (а.с. 13), що повністю узгоджується з наданими копіями паспортів громадян України виданих на ім`я [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8-9, 90-91) та відомостями, що витребувані суддею з Єдиного державного демографічного реєстру № 91261 та № 91284 від 29 травня 2023 року про місце реєстрації відповідачів (а.с. 23, 24). Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не користуються жилим приміщенням зазначеної квартири, зокрема, відповідач [PERSON] не проживає з березня 2022 року і по час розгляду справи в суді, а відповідач [PERSON] не проживає у цій квартирі з березня 2018 року і по час розгляду справи в суді, тобто більше року до дня звернення з позовною заявою, про що свідчить акт про фактичне проживання осіб за вищевказаною адресою, складений 28 квітня 2023 року головою ЖБК «Праця-40» Кос`яновим В.М. за підписами сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 17), яким встановлена відсутність відповідачів за у цій квартирі за визначений у ньому період, їх особистих речей у квартирі необізнаність про адресу місця вибуття, сукупно з показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , допитаних в судовому засіданні. При цьому суд враховує визнання позову одним із відповідачів [PERSON] , про що 03 жовтня 2023 року нею подана власноруч складена заява, а також, що у справі відсутні будь-які докази того, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України приймає таке визнання від цього відповідача з ухваленням в частині заявлених до нею вимог рішення про задоволення позову. Оскільки іншого відповідачами не доведено, то за встановлених судом обставин підстави для користування спірним житловим приміщення у квартирі [ADDRESS] згідно з ч. 3 ст. 810 ЦК України і ст. 158 ЖК УРСР на умовах договору у відповідачів відсутні, а тому належить визнати, що мало місце користування житлом не зобов`язальне позадоговірне, а на обмеженому речовому праві особистого сервітуту відповідно до ст. 405 ЦК України з наслідками, передбаченими ч. 4 ст. 156 і ст. ст. 157, 162 ЖК України. Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відтак, оскільки відповідачі відсутні у спірній квартирі більше одного року і не користуються нею, хоч об`єктивно мають таку можливість, то суд дійшов висновку, що сервітут ними не використовується без поважних причин більше строку його збереження за особою, на підставі чого згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України сервітут відповідачів припинився, а відповідачів по суду належить визнати такими, які втратили право користування спірним житловим приміщенням у зазначеній квартирі відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 406 ЦК України внаслідок задавненості користування. Відповідно до п.6 ч1 ст. 24 Закону України «Про надання\~публічних (електронних\~публічних)\~послуг щодо\~декларування та\~реєстрації місця\~проживання в\~Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Вказаній нормі кореспондують і положення пп.2 п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265. Відповідно, рішення суду про припинення права користування відповідачами квартирою у спосіб визнання їх такими, які втратили право користування житлом є достатньою самостійною підставою для зняття з реєстрації за місцем проживання за приписами наведеного вище Закону. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач заяви три немайнові вимоги, які понумерував в своїй позовній заяві, які по суті поглинають одна одну, та сплатив судовий збір в сумі 3\~220,80 грн. Відповідно, покладаючи сплату судового збору на відповідачів з відповідача з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір наступним чином, з відповідача [PERSON] , як відповідача визнання позову якої прийнято судом, - в розмірі 536,80 грн. ((3220,80 грн.:3) х 50% = 536,80 грн.), з відповідача [PERSON] в розмірі 1073,60 грн. (3220,80 грн. :3 +1073,60 грн.), тобто загальною сумою 1610,40 грн. Також, з огляду на визнання позову відповідачем [PERSON] до початку розгляду справи по суті та задоволення позовних вимог у повному обсязі, наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору та стягнення з цього відповідача на користь позивача іншої частини сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надані суду відповідні документи, а саме: договір про надання правової допомоги адвоката на представництво, укладений 23 травня 2023 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Пацковим М.Л., копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер серії АЕ № 1211523, що згенерований на підставі вказаного договору, а також додаткова угода від 23 травня 2023 року до договору про надання правової допомоги адвоката та представництво, в якій обумовлений розмір гонорару в розмірі 5000,00 грн., тому суд вважає доведеним такі витрати позивача і приходить до висновку про необхідність задоволення такої вимоги. Також позивачем заявлено до стягнення 212,00 грн. (а.с.51-52) та 177,00 грн. поштових та технічних витрат на виготовлення копій документів, пов`язаних з розглядом справи та на відправку поштою учасникам справи матеріалів, які стосуються розгляду справи, а також 250,00 грн. витрат на роздрукування документів, які стосуються розгляду справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Стосовно вимог про стягнення 212,00 грн. (а.с.51-52) та 177,00 грн. поштових витрат на відправлення кореспонденції учасникам справи суд зважає на те, що усі подані квитанції про оплату рекомендованих поштових відправлень відповідачам та третім особам підтверджують відправку такої кореспонденції 40зворот-43зворот, 68-71) судом на адресу відповідачів, а не позивачем, тому ці вимоги задоволенню не підлягають. Так само не підлягають задоволенню вимоги про стягнення витрат на друк та копіювання пакету документів для подання до суду, оскільки вперше позовна заява з додатками та копіями подана 26 травня 2023 року, а на виконання ухвали суду про залишення без руху від 01 червня 2023 року виправлена позовна заява з додатками та копіями для учасників подана 07 липня 2023 року, після чого жодних доказів та документів не подавав до маетріалів справи, окрім тих, що стосуються саме судових витрат, тоді як товарний чек № 131 на суму 250,00 грн. прийнятої від [PERSON] , готівки за друкування пакету документів (а.с.114) виданий 14 липня 2023 року за виконання друку документів 14 липня 2023 року, тобто виготовлення документів, які жодним чином не пов`язані з вже поданою ще 07 липня 2023 року позовної заяви з усіма додатками та копія для інших учасників.

Outcome: approved