Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

1. Стислий виклад позицій сторін. 17 липня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони з 25.09.2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 25.01.2021 року розірвано. За час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Вінницького апеляційного суду від 13.06.2022 [PERSON] сплачував на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.02.2022 до повноліття сина. На даний час [PERSON] досяг повноліття та є студентом Національного університету «Одеська юридична академія», з 19.09.2022 року, термін навчання - по 30.06.2026, форма навчання денна, платна. У зв`язку з навчанням сина [PERSON] , вона несе витрати, пов`язані з його утриманням та навчанням у НУОЮА м.Одеса, в т.ч. витрати на харчування, одяг, придбання навчальної літератури, оплати за проживання в гуртожитку, витрати на проїзд до місця навчання, витрати на лікування та ін. Оскільки відповідно до рішення Вінницького апеляційного суду від 13.06.2022 року, [PERSON] сплачував аліменти на утримання сина в розмірі частини його заробітку (доходу), то вважає, що розмір аліментів на утримання [PERSON] має становити частини його заробітку (доходу), оскільки його матеріальне становище з часу прийняття рішення апеляційним судом не погіршилося. \~ \~ \~ \~Відповідач 01.09.2023 надіслав відзив, який був отриманий судом 06.09.2023 у якому зазначив, що не погоджується з заявленими позивачем вимогами, оскільки вказані у позові витрати пов`язані з утриманням та навчанням сина, в т.ч. на харчування, придбання літератури, оплата за проживання в гуртожитку, витрати на проїзд до місця навчання, витрати на лікування були здійснені не за рахунок власних коштів позивача, а коштів отриманих від сплати ним аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Так, протягом 2022 року з його заробітної плати на користь позивача відраховано 149\~181,80 гривень аліментів, протягом 2023 року відраховано 107\~030,50 гривень аліментів, докази яких є розрахункові листи за 2022-2023 роки. При цьому зазначив, що навіть в наданих на підтвердження проведених витрат позивачем на утримання сина, не становить уся та сума коштів, що ним було сплачено на утримання сина, з чого можна зробити висновок, що сплачені ним аліменти були спрямовані не на утримання сина, а утримання самого позивача. Крім того, не є справедливим твердження позивача про те, що вона самостійно (з коштів, що ним сплачені як аліменти) здійснює виплати, утримання, інше сина. Так, протягом 2022-2023 років ним, крім сплати аліментів, було самостійно перераховано позивачу 38189,20 гривень та самостійно перераховано на рахунок сина (не враховуючи кошти, що надані готівкою про що докази відсутні) - 1557,79 гривень. Крім того, протягом 2022-2023 років він також самостійно здійснював необхідні витрати по купівлі одягу та іншого побуту неповнолітньому сину. Отже твердження позивачки, про повне матеріальне утримання нею самостійно неповнолітньої дитини, повністю не відповідають дійсності з огляду на надані докази. Крім того, розмір аліментів, про стягнення якого просить позивачка, є необґрунтованим, вимога про стягнення з нього на користь позивача частки з усіх його доходів не підтверджена належними і допустимими доказами та суперечить чинному законодавству. Зазначив, що прожитковий мінімум, встановлений законом на 01.01.2023 року для працездатних осіб, складає 2684 грн, в той же час, відрахування із його заробітної плати частини доходу складатиме суму, яка значно перевищує вказаний прожитковий мінімум. При цьому зауважив, що за загальним правилом батьки несуть рівний обов`язок із утримання своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. При врахуванні стягнення розміру аліментів просив врахувати те, що протягом 2022-2023 років позивачка здійснювала поїздки за кордон (за 2022 рік 3 рази); отримувала кошти за оренду земельних ділянок, власниками яких є її сестра та мати; отримувала кошти за оренду власної земельної ділянки; отримувала заробітну плату за основним видом роботи; має у власності автомобіль та нерухомість; отримує дохід від надання послуг. Крім того, позивач не надала докази того, що син проживає з нею. Погодився сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) на період навчання сина. 15.09.2023 позивач подала відповідь на відзив, в якій вказала, що відповідачем до відзиву на позовну заяву не додано жодного доказу, який би підтверджував те, що його матеріальне становище скрутне, через що він не має можливості сплачувати аліменти на дитину, яка продовжує навчання в розмірі частки від доходу. Твердження відповідача щодо проведених витрат нею на утримання сина не становить уся та сума коштів, яка ним була сплачена як аліменти, - вважає безпідставною, оскільки відповідач в підрахунках не зазначив загальну суму витрат згідно наданих нею квитанцій, де сума витрат значно більша (не враховуючи кошти, що надані готівкою, про що докази відсутні). Також, безпідставним вважає твердження відповідача про перерахування коштів їй і сину на карткові рахунки, як «додаткових аліментів», - оскільки їй, він перерахував кошти для придбання подарунку сину до дня його народження у розмірі 20050,00 грн, що не є аліментами, а добровільним волевиявленням відповідача. Як і безпідставним є твердження стосовно того, що вона за рахунок сплачених ним аліментів не утримувала сина, а утримувала себе. Аліменти стягувались на утримання дитини, а не її, вона є лише їх отримувачем, так як їх син на час сплати відповідачем аліментів був неповнолітнім. Підтвердила, що з дня отримання аліментів, а саме від 13.06.2022 року вона двічі була за кордоном на території Молдови та Франції, оскільки, в двох вище зазначених виїздах причиною була онко хвороба матері, яка лікується за кордоном у Франції, та перебуває у її рідної сестри. Твердження відповідача про отримання коштів за оренду земельних ділянок, власниками яких є сестра та матір, - є хибним та не підтвердженими, оскільки не вона являється власником вищезгаданих земель. Також, вказала, що протягом 2022-2023 років вона офіційно була працевлаштована в Головному управлінні Держпродспоживслужби у Вінницькій області, з 23.05.2023 перебуває на обліку в Мурованокуриловецькому секторі Могилів-Подільської філії Вінницького обласного центру зайнятості, де отримувала допомогу, за рахунок якої утримує також сина. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору своєї позиції щодо вирішення спору у заяві по суті справи не викладав. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 21.07.2023 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цією ж ухвалою витребувано з Мурованокуриловецької ДПІ ГУДПС у Вінницькій області інформацію про отримані [PERSON] , [INFO] , доходи (їх джерела та розмір) за період з 01.09.2022 року. 03.08.2023 на адресу суду надійшла витребувана інформація (а.с.175-177). Відповідач копію ухвали від 21.07.2023 та доданих до неї матеріалів отримав 17.08.2023. 18.08.2023 від нього надійшло письмове клопотання про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін (а.с.179). 01.09.2023 відповідач надіслав відзив на позов, який був отриманий судом 06.09.2023 (а.с.180-196). Згідно наказу від 14.07.2023 за №22-вк з 07.08.2023 по 15.09.2023 суддя перебувала у щорічній відпустці. Ухвалою суду від 18.09.2023 року було задоволено клопотання відповідача, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Перше судове засідання призначено на 12.10.2023 року. Ухвалою суду від 09.10.2023 залучено для участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача повнолітнього сина сторін: [PERSON] . Третя особа [PERSON] копію ухвали від 09.10.2023 отримав, 12.10.2023 подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, від будь-яких пояснень відмовляється. Повідомляє суд про те, що проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] та не заперечує проти задоволення позову його матері [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання, оскільки він продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги від обох батьків (а.с.212). В першому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала за обставин викладених у позовній заяві, просила їх задоволити. Додатково суду пояснила, що з 11.07.2023 року лише вона несе всі витрати по утриманню сина. Крім того, вказала, що з вересня місяця піднялася ціна за навчання з 31 050 гривень до 34 050 гривень, також піднялася ціна за гуртожиток з 5900 гривень до 7900 гривень. Відповідач позов визнав частково за обставин викладених у відзиві. Погодився сплачувати аліменти у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу). Вказав, що з 17.08.2023 постійно надає фінансову допомогу синові. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони з 25 вересня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області №139/1056/20 від 25 січня 2021 року (а.с.15-16). В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти в розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 16.02.2022 до його повноліття, відповідно до рішення Вінницького апеляційного суду від 13 червня 2022 року №139/98/22 (а.с.17-18). [PERSON] проживає з позивачем, що підтверджується його заявою від 11.10.2023 (а.с.212). Крім того, [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття та являється студентом 2-го курсу факультету судового та міжнародного права (контракт) денної форми навчання Національного університету «Одеська юридична академія». Термін навчання - з 26.09.2022 до 30.06.2026 року. (а.с.19). Відповідно до Договору №10699588-2022 про надання платної освітньої послуги для підготовки Бакалавр від 19.09.2022, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 124\~200 грн, за навчальний рік 31\~050 грн. (а.с.20-21). Позивачем надані докази понесених нею витрат на оплату навчання сина, проживання у гуртожитку, харчування, одяг, витрат на проїзд до місця навчання (квитанції на а.с.22-165). Відповідно до Довідки Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області №8.2/3339-23 від 10.07.2023 дохід позивача з вересня 2022 по травень 2023 становив 89 019 грн (а.с.166). Згідно довідки Мурованокуриловецького сектору Могилів-Подільської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості №116 від 10.07.2023 позивач [PERSON] перебуває на обліку в Мурованокуриловецькому секторі Могилів-Подільської філії Вінницького ОЦЗ (а.с.167). З Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податку про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та /або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи. За період з 3 кварталу 2022 по 1 квартал 2023 року, відповідач отримував доходи за місцем роботи Могилів-Подільської окружної прокуратури (Вінницька обласна прокуратура) в сумі: з липня 2022 по грудень 2022 535\~110,78 грн, з січня 2023 по березень 2023 179 088,00 грн (а.с.176). Відповідачем надано докази, що ним протягом 2022-2023, крім сплати аліментів, було самостійно перераховано на картковий рахунок позивача 38\~189, 20 гривень (а.с.184-186) та на рахунок сина - 1557,79 гривень (а.с.187-193). 4. Оцінка аргументів сторін, які відносяться до предмета спору та норми права, які застосовує суд. Спірні правовідносини регулюються\~Главою 16 Сімейного кодексу України. Згідно\~ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно\~ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до положень\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Верховний Суд України у своїх постановах № 6-1296цс15 від 24.02.2016 та № 6-186цс14 від 30.03.2016 висловив правові позиції згідно яких, у визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу\~із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи вищевказані норми, суд вважає, що позивачем у даній справі в повній мірі доведено наявність батьківських відносин між повнолітнім [PERSON] та відповідачем; факт навчання [PERSON] у вищому навчальному закладі по 30.06.2026; Перевіряючи доводи позивача щодо потреби в матеріальній допомозі, суд враховує, недостатній рівень забезпечення матері для самостійного утримання сина, яка на даний час не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, крім стипендії, самостійно отримувати дохід на своє забезпечення не має можливості, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням (вартість навчання, придбання навальної літератури, проїзд до навчального закладу, оплата за проживання в гуртожитку). Щодо можливості батька надавати матеріальну допомогу на утримання сина, судом встановлено, що відповідач дійсно спроможній надавати матеріальну допомогу сину на навчання, оскільки працевлаштований, займає керівну посаду в органах прокуратури, отримує достойну заробітну плату, інших утриманців немає, доказів неможливості надання такої допомоги не надав. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню сина, певну можливість утримання сина матір`ю, а тому зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, витрати пов`язані з навчанням (вартість навчання, проїзд до навчального закладу, харчування, забезпечення базовими організаційними речами та приладдям) та обставини, що встановленні судом та мають значення в їх сукупності, зокрема й щодо можливості кожного із батьків надавати допомогу, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1/5 частки доходу відповідача щомісячно. У відповідності до п. 1. ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів\~у межах суми платежу за один місяць. 5. Судові витрати. Відповідно до ч.ч. 1, 6\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору, а позов задоволений частково, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню 536,80 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial