Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

У вересні 2022 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 12 червня 2005 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства сімейне життя з відповідачем не склалося. Вона неодноразово намагалась говорити з відповідачем про їх особисті сімейні проблеми, пропонувала спокійно вирішувати їх, але це ніяких результатів не дало, лише стосунки переросли у більш ворожі. Через вказані обставини разом вони не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідач допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Відповідно до ст. 181 СК України у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду аліменти на утримання дитини можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач постійного заробітку не має, його доходи є мінливими та нерегулярними, інших осіб на утриманні не має, працездатний, має нерухоме майно та транспортний засіб і стан його здоров`я дозволяє працювати і сплачувати аліменти. Тому просила шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн., щомісячно, починаючи з 01 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. 06 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання. Відповідач ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додані до неї документи отримав, надіслав відзив на позов у в якому зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Однак стосовно заявленого позивачкою розміру аліментів на утримання дитини обставини, викладені у позовній заяві не відповідають дійсності, оскільки він як батько дитини приймав, приймає і має наміри приймати у майбутньому безпосередню участь у вихованні та утриманні дитини. Протягом усього часу після початку фактичного проживання батьків окремо, він матеріально утримував сина та надавав дружині кошти у вигляді готівки. Щомісячно це були суми від 2500 грн. до 4000 грн. З дитиною у нього існують дуже теплі та дружні стосунки, він регулярно, з періодичністю 2 рази на тижні зустрічається з сином, дитина гостює у батька по 1-2 дні. Також позов містить неправдиві дані про те, що він не має інших утриманців. На сьогоднішній день він проживає разом з матір`ю, яка потребує стороннього догляду, її єдиним доходом є пенсія у розмірі 2600 грн. Тому для підтримання нормальної життєдіяльності сім`ї з двох осіб необхідно щонайменше 5368 грн., тобто два прожиткові мінімуми доходів громадян, який станом на дату розгляду справи складає 2684 грн. на одну особу. Він не намагається уникнути відповідальності у вигляді сплати аліментів, але заперечує проти заявленої у позові суми в розмірі 5000 грн., щомісячно. Позивачкою не надано доказів на обґрунтування заявленої до стягнення твердої суми, не надано доказів мінливості його доходів, доказів відсутності на утриманні інших осіб, не враховано, що дитина може деякий проживати з батьком. Оскільки позивачкою не доведено його фінансову можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі - 5000 грн., щомісячно, то він не заперечує проти стягнення на користь сина аліментів у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 09 жовтня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивачка зазначила, що не заперечує проти стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 червня 2005 року, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження (а.с. 11, 12) Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Враховуючи те, що суду не надано належних доказів, що відповідач може сплачувати аліменти у розмірі визначеному позивачкою, а також, що вона не заперечує проти стягнення з відповідача аліментів у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), то суд частково задовольняючи позов вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 вересня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у зв`язку з визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу повернути позивачці з державного бюджету 536,80 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial