Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Стрийського міськрайонного суду Львівської області із позовом та просив стягнути з відповідача [PERSON] в його користь 145282,37 грн. матеріального збитку. В обґрунтування позову покликається на те, що 05 серпня 2021 року на автодорозі «Стрий-Дрогобич», неподалік с. Райлів, Стрийського району, Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ВАЗ «21112» з номерним знаком [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу Opel Insignia» з номерним знаком р.н. [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] . Винуватцем ДТП був [PERSON] , [INFO] , котрий помер [INFO] . За фактом ДТП було відкрито кримінальне провадження № 12021141130000575 від 05.08.2021 року, яке постановою від 31.10.2021 року було закрите у зв`язку із відсутністю складу злочину в діях позивача [PERSON] . Відповідно до висновку від 29 грудня 2021 року № 5649/5650 розмір заподіяного позивачу матеріального збитку становить 250526 гривень. 130 000 гривень відшкодувало Моторо-транспортне страхове бюро України, що підтверджується рішення МТСБУ про виплату коштів. Таким чином розмір невідшкодованих збитків заподіяних позивачу в цінах на 05 серпня 2021 року становить 120526 гривень., а також інфляційні втрати в розмірі 21309 грн. та 3% річних в розмірі 3447,37. Згідно постанови від 31.10.2021 року про закриття кримінального провадження, відповідач є дочкою померлого [PERSON] . У відповідь на надіслану до Дрогобицької державної нотаріальної контори претензії, позивача було повідомлено, що спадкова справа № 32/2021 після смерті [PERSON] була заведена приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Кенц-Березюк І.М. За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Відповідачем за первісним позовом [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого покликається на те, що в позовній заяві позивач просить стягнути з [PERSON] матеріальний збиток в сумі 145282,37 грн., однак в обгрунтування позовних вимог до позовної заяви долучає копію висновку експерта про результати проведення судової транспортно - товарознавчої експертизи №5649/5650 від 29 грудня 2021 року. В даній експертизі експертом зазначено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Opel Іnsignia», р.н. [NUMBER] внаслідок його пошкодження в ДТП, з урахуванням результатів його обстеження 14.12.2021 року в цінах на 05 серпня 2021 року становила 250 26 грн. Вартість пошкодженого автомобіля «Opel insignia», р.н. [NUMBER] з урахуванням результатів його обстеження 14.12.2021 року становила 73723 грн. Також позивач в даній позовній заяві вказує на те, що 130000 грн. йому було відшкодувало Мотороно-транспортне страхове бюро України. Незрозумілим являється методика розрахунку заборгованості позивачем,оскільки 250526 грн. - 130 000 грн. - 73 723 грн. = 46 803,00 грн, з яких 250526 -вартість шкоди; 130 000 - відшкодувало МТСБУ та 73 723 вартість автояке залишилось у позивача.З наведеного вище вбачається, що позивач неправильно розрахувавмайнову шкоду, а відтак і неправильно розраховано інфляційні витрати та3% річних. 27.09.2022 року позивачем подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача 85031,89 грн. матеріальної шкоди. Покликається на те, що позивач має намір залишити собі автомобіль, а тому виходить з такого розрахунку: 250526 грн. ринкова вартість КТЗ до пошкодження, мінус 130000 грн. відшкодування МТСБУ, мінус 73723 грн. вартість КТЗ після ДТП, сума відшкодування 46803 грн. Крім того відповідно до здійсненого розрахунку до стягнення з відповідача станом на 19.09.2022 року належать 4646,77 грн. 3% річних та 33585,12 грн. інфляційних втрат, а всього разом 85031,89 грн. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та просить стягнути з [PERSON] на свою користь моральну шкоду в розмірі 1000000 грн. Покликається на те, що 05 серпня 2021 року близько 10:10 год. на автодорозі «Стрий-Дрогобич» неподалік с.Райлів Стрийського району Львівської області, автомобіль марки «ВАЗ 21112» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] здійснював маневр розвороту зіткнувся з автомобілем марки «Opel insignia», р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок ДТП [PERSON] , [PERSON] та пасажирів [PERSON] , [PERSON] було госпіталізовано в КНП «Стрийську ЦРЛ». [INFO] [PERSON] помер у реанімаційному відділенні Стрийської ЦРЛ. За фактом даної ДТП було розпочате кримінальне провадження №12021141130000575. 30 жовтня 2021 року слідчий Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Дмитрів О.Р. постановив кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувано за № 12021141130000575 від 05.08.2021, закрити у зв`язку з відсутністю у діяннях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною другою ст. 1167 ЦК України визначено, що моральнашкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала,якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерелапідвищеної небезпеки.[PERSON] вважає, що шкода була завдана відповідачем за зустрічним позовом якволодільцем джерела підвищеної небезпеки, а тому наявність його вини не має значення для відшкодування шкоди, а тому просить зустрічну позовну заяву задоволити. Представником відповідача [PERSON] - [PERSON] за зустрічним позовом подано відзив на зустрічну позовну заяву, в обґрунтування якого покликається на те, що позивач за зустрічним позовом посилається на положення ст. 1187 та 1167 ЦК України та акцентує увагу на тому, що шкода завдана відповідачем за зустрічним позовом як володільцем джерела підвищеної небезпеки, а тому наявність його вини не має значення і моральна шкода підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом. Однак, такі доводи є помилковими виходячи з наступного. 05 серпня 2021 року на автодорозі «Стрий-Дрогобич», неподалік с. Райлів Стрийського району Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу ВАЗ «21112» з номерним знаком [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу Opel Insignia» з номерним знаком [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . У даному випадку мало місце взаємодія кількох джерел підвищеної небезпеки,та відшкодування шкоди за таких обставин регулюється статтею 1188 ЦК України. Положення ч.1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Таким чином будь-яких підстав для відшкодування шкоди не має. Крім того у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача; вини останнього в її заподіянні. При вирішенні позову про відшкодування моральної шкоди, необхідно з`ясовувати, коли виникли правовідносини сторін, коли заподіяна моральна шкода. Отже, наявність шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності, період завдання шкоди. Також, положення ст. 1167 ЦК України на котру посилається позивач прямо визначають, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірнимирішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Однак, відповідач за зустрічним позовом жодних неправомірних дій не вчиняв, а тому відсутні усі складові цивільно-правової відповідальності, що виключає можливість відшкодування шкоди. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримав, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить уточнені позовні вимоги задоволити повністю. Зустрічний позов заперечив та просить відмовити у його задоволенні за безпідставністю. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив зустрічний позов задоволити та відмовити в первісному позові в повному обсязі. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги за первісним позовом підлягають до задоволення та в зустрічному позові слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що постановою слідчого Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області О.Дмитріва від 30.10.2021 року закрито кримінальне провадження № 12021141130000575 від 05.08.2021 за ч.2 ст.286 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України через відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. З вищевказаної постанови вбачається, що 05 серпня 2021 року близько 10:10 год. на автодорозі «Стрий-Дрогобич» неподалік с.Райлів, Стрийського району, Львівської області, автомобіль марки «ВАЗ 21112» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] здійснюючи маневр розвороту зіткнувся з автомобілем марки «Opel insignia», р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок ДТП [PERSON] [PERSON] та пасажири [PERSON] , [PERSON] були госпіталізовані в КНП «Стрийську ЦРЛ».[INFO] [PERSON] , [INFO] , помер в реанімаційному відділенні Стрийської ЦРЛ. Згідно висновку експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №5649/5650 від 29.12.2021 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Opel Insignia, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП, з урахуванням результатів його обстеження 14.12.2021 року, в цінах на 05 серпня 2021 року, становила: 250526 грн. Вартість пошкодженого автомобіля Opel Insignia, реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням результатів його обстеження 14.12.2021 року, в цінах на 05 серпня 2021 року, становила 73723 грн. З рішення МТСБУ №82719 надісланого [PERSON] вбачається, що Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) розглянуло справу щодо відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), яка мала місце 05/08/2021 10:10 за участю транспортного засобу (ТЗ) марки ОРЕL з номерним знаком [NUMBER] , та повідомляє, що відповідно до пункту 41.1. статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ прийняло рішення про виплату [PERSON] відшкодування шкоди в розмірі 130 000,00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частин 1, 2 ст.1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, а згідно з ч. 2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно претензії до спадкоємців [PERSON] про відшкодування шкоди, яка була завдана спадкодавцем, 15.06.2022 позивачем [PERSON] було направлено претензію до Дрогобицької нотаріальної контори, в якій просив довести до відома спадкоємців, які звернулися в державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, або виконавця заповіту (у разі наявності такого) про дану претензію та повідомити [PERSON] про час відкриття спадщини спадкоємцями (у випадку наявності спадкової справи) та про спадкоємців померлого. З листа про перенаправлення документів №294/01-16 від 17.06.2022 вбачається, що Дрогобицька державна нотаріальна контора направляє претензію до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Кенц-Березюк І.М. кредитора [PERSON] для долучення до спадкової справи № 32/2021 (спадкодавець [PERSON] , який помер [INFO] ). Із спадкової справи №32/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Кенц-Березюк І.М. вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . За приписами ст. ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Відповідно до ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 08 квітня 2015 року у справі №6-33цс15, відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою пре погашення заборгованості спадкодавця. Положеннями ч.1, ч.4 ст. 1231 ЦК України передбачено, що до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке буде одержане ними у спадщину. Таким чином, суд приходить до висновку, що з урахуванням положень ч.1 ст. 1166 ЦК України, обов`язок відшкодування шкоди покладений саме на спадкоємця [PERSON] - [PERSON] , відповідача за первісним позовом, а тому первісний позов є підставним і з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача суму заподіяної шкоди в розмірі 85031,89 грн. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до частини четвертоїстатті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Представником позивача [PERSON] - [PERSON] до матеріалів цивільної справи №456/2513/23 було долучено договір №12 про надання правової допомоги від 15.06.2022 року, додатковий договір від 21.09.2022 до договору про надання правової допомоги №12, меморіальний ордер №@2PL913055 від 28.07.2022 про оплату послуг за договором №12 від 15.06.2022 в сумі 8000 грн., квитанцію №0.0.2683828992.1 АТ КБ «Приватбанку» від 22.09.2022 року про оплату за правову допомогу зідно додатку до договору від 21.09.2022 року в сумі 2000 грн. За змістом цих документів під час виконання доручення клієнта адвокатом було надано послуги правової допомоги у справі №456/2513/23. Загальна вартість наданих клієнту послуг становить 10000 грн. Суд погоджується з доводами представника позивача [PERSON] - [PERSON] про те, що долучені до матеріалів позовної заяви документи підтверджують надання адвокатом Тунським А.Р. позивачу [PERSON] правової допомоги при розгляді справи № 456/2513/23 за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 22.01.2021 року у справі 925/1137/19, за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що заявлені представником позивача вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача; вини останнього в її заподіянні. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд вважає безпідставним посилання позивача за зустрічним позовом на положення ст. 1167 ЦК України щодо відшкодування моральної шкоди незалежно від вини відповідача, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, не відшкодовується. На підставі зібраних доказів судом встановлено, що винуватцем ДТП був [PERSON] , який від отриманих травм внаслідок ДТП, яка сталася з його вини, помер [INFO] , відповідач за зустрічним позовом жодних неправомірних дій не вчиняв, а тому відповідно до вимог ч.1 ст. 1188 ЦК України позовна вимога за зустрічним позовом про стягнення моральної шкоди в розмірі 1000000 гривень задоволенню не підлягає. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову.

Outcome: approved