Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

У вересні 2021 року позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулась до Голосіївського районного суду із позовом до Заступника начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Федорченка Романа Анатолійовича, в якому просить: зобов?язати заступника начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Федорченка Романа Анатолійовича зняти арешт з усього рухомого та нерухомого майна, який було накладено в межах виконавчого провадження [NUMBER], на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.08.2015 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.01.2013 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) починаючи з 27.09.2012 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.08.2015 по виконавчому провадженню № [NUMBER] було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] . В даний час, [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього сина, після смерті боржника [PERSON] являється спадкоємцем останнього, але через наявність арешту майна боржника згідно постанови від 27.08.2015 не може його успадкувати. Враховуючи викладене, [PERSON] просить зобов`язати заступника начальника Голосіївського РВ ДВС у м. Києві ЦМУЮ (м. Київ) Федорченка Романа Анатолійовича зняти арешт з усього рухомого та нерухомого майна, який було накладено в межах виконавчого провадження № [NUMBER], на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.08.2015. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.09.2021 відкрито провадження по справі та призначено проводити розгляд в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.03.2023 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності сторони позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Представник відповідача надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.01.2013 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) починаючи з 27.09.2012 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції від 16.06.20154 було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] за виконавчим листом № 2602/2327/12, виданим 20.02.2013 Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.08.2015 по виконавчому провадженню № [NUMBER] було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] . Постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15.05.2018 у виконавчому провадженні № [NUMBER] було звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримував дохід у ТОВ «Асистент груп». Було здійснено відрахування у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу 1101728,97 грн. (з яких 25% поточні аліменти, 25% погашення заборгованості), після погашення заборгованості стягувати частину доходу боржника. Постановою заступника начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про закінчення виконавчого провадження від 16.06.2021 було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2602/2327/12. Виданого 20.02.2013, про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Підставою для закінчення виконавчого провадження стала смерть [PERSON] , який як вказано у витязі з державного реєстру актів цивільного стану громадян помер [INFO] (номер запису 13133 від 10.08.2020). 29.07.2021 представником [PERSON] - [PERSON] було направлено Заступнику начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) заяву № 4578 про скасування арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладеного згідно постанови від 27.08.2015. 07.09.2021 представник позивача отримав відповідь, у якій відповідач зазначає про відсутність підстав для зняття арешту та припинення обтяжень нерухомого майна. Згідно з частиною першою статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа. Відповідно до статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За змістом частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частин 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім того, відповідно до статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. За змістом статей 58, 59 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з абзацом першим частини 1, частин 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до статей 1-3 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд вважає, що позивачем надано достатньо належних допустимих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього сина, після смерті боржника [PERSON] являється спадкоємцем останнього, але через наявність арешту майна боржника згідно постанови від 27.08.2015 не може його успадкувати. Таким чином, скарга [PERSON] до Заступника начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Федорченка Романа Анатолійовича про зняття арешту з майна є обґрунтованою та підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 908,00 грн. слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved