Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

Представник Акціонерного Товариства «Сенс Банк» 04.08.2023 звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення 3% річних від суми простроченої заборгованості та інфляційних витрат. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.12.2006 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне Товариство «Сенс Банк» та відповідачем [PERSON] укладено Договір кредиту № 199-22/341. Умовами кредитного договору № 199-22/341 від 29.12.2006 р. передбачено, що кредитор надавав позичальнику у користування грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 30 000 доларів США зі сплатою 12 % річних. У зв`язку із невиконанням позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного повернення отриманих кредитних коштів кредитор був змушений звернутися до суду для захисту свого порушеного права та стягнення заборгованості за кредитним договором. 21.05.2019 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ухвалено рішення по справі №344/4480/18, про стягнення із [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість 4328,93 доларів США. Однак рішення на даний час залишається не виконаним. 15.10.2019 згідно рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» вказане товариство припинило свою діяльність шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», який став правонаступником останнього. 12.08.2022 була змінена назва АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». На підставі зазначених обставин, посилаючись на положенням ст.625 ЦК України, представник позивача просив суд стягнути з відповідача 3% річних, які нараховані на кредитну заборгованість та інфляційні втрати у сумі 343,35 доларів США. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.08.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання 12.10.2023 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У позові просив суд про розгляд справи за відсутності представника позивача, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання 12.10.2023 не з`явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, в тому числі через сайт «Судова влада». Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 29.12.2006 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне Товариство «Сенс Банк» та відповідачем [PERSON] укладено Договір кредиту № 199-22/341. Умовами кредитного договору № 199-22/341 від 29.12.2006 р. передбачено, що кредитор надавав позичальнику у користування грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 30 000 доларів США зі сплатою 12 % річних (а.с.6-9). 21.05.2019 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ухвалено рішення по справі №344/4480/18 про стягнення із [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість 4328,93 доларів США за договором кредиту № 199-22/341 (а.с.11-12). 15.10.2019 року згідно рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» вказане товариство припинило свою діяльність шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», який став правонаступником останнього. 12.08.2022 року була змінена назва АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Згідно розрахунку вимог банку, у зв`язку із неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором № 199-22/341 від 29.12.2006 р. за період з 04.07.2019 по 23.02.2022 р., заборгованість 3 % річних, які нараховані на кредитну заборгованість та інфляційні втрати становлять - 343,35 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 9 952,91 грн. (а.с.5). За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому в статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зазначений висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від04.06.2019 у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18). З 17.03.2022 набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вимоги позивача про застосування ст. 625 ЦК України заявлені за період з 04.07.2019 по 23.02.2022 р., тобто у період до введення воєнного стану. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк» 3% річних та інфляційне нарахування на суму боргу за період прострочення виконання грошового зобов`язання (з 04.07.2019 по 23.02.2022 р. ) у сумі 9 952,91 гривень. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з меморіальним ордером № 1895239236 від 27.07.2023 року позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2684 грн.(а.с.4). Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2684 грн.

Outcome: approved