Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану заяву, в якій заявлено вимогу встановлення факту належності [PERSON] , договору купівлі продажу незакінченого будівництвом житлового будинку за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~посвідченого державним\~нотаріусом Першої\~Красноармійської державної\~нотаріальної контори\~Коваленко М.Ф.\~10.05.1979\~року за\~реєстровим номером\~2159. Заявлені вимоги обґрунтовано наступним. Заявник відповідно до паспорту громадянина України [NUMBER] , виданого Красноармійським МВ УМВС України в Донецькій області 19.06.2002 року має прізвище українською мовою - « [PERSON] інка». Відповідно до наявних у заявника раніше виданих документів, а саме довідки про присвоєння йому ідентифікаційного номеру платника податків, посвідчення водія, атестату про закінчення ПТУ №105, диплому про закінчення Донецького індустріально педагогічного технікуму (копії додаються), його прізвище українською мовою було зазначене « [PERSON] ». Аналогічно в договорі купівлі продажу незакінченого будівництвом житлового будинку за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~посвідченого державним\~нотаріусом Першої\~Красноармійської державної\~нотаріальної контори\~Коваленком М.Ф.\~10.05.1979\~року за\~реєстровим номером\~2159, в частині написання прізвища власника українською мовою - вказано « [PERSON] ». Внести зміни до договору купівлі продажу житлового будинку в частині написання прізвища заявника українською мовою « [PERSON] », відповідно до нині діючого паспорту громадянина України у нотаріуса немає правових підстав, оскільки на час укладання та нотаріального посвідчення зазначеного договору його прізвище в паспорті було зазначене українською мовою « [PERSON] ». На даний момент заявник має намір зареєструвати своє право власності на зазначений будинок і звернувся до державного реєстратора. Однак, державним реєстратором, було винесено рішення про відмову у державній реєстрації №65542972 від 22.11.2022 року у зв`язку з розбіжностями прізвища заявника у договорі купівлі продажу та паспорті. Роз`яснено право провести реєстрацію лише після встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявнику [PERSON] в судовому порядку. З огляду таких обставин, заявник звернувся до суду за захистом оспорюваних прав в спосіб встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності правовстановлюючого документа. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, в своїй заяві зазначив про розгляд справи в його відсутність, заявлені вимоги підтримав, просив ухвалити рішення по справі на підставі поданих доказів. Заінтересованою особою Покровською міською радою Донецької області, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявлено клопотання про проведення судового розгляду у відсутності представника органу місцевого самоврядування. Проти задоволення заяви заперечень не надійшло. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Заявник [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Покровська, Донецької області, громадянин України, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (копія паспорта а.с. 4-5). Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 19.06.2002 року Красноармійським МВУМВС України в Донецькій області на ім`я заявника, де його прізвище зазначено « [PERSON] інка» (копія паспорта а.с. 4-5). Згідно договору купівлі продажу незакінченого будівництвом житлового будинку за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~посвідченого державним\~нотаріусом Першої\~Красноармійської державної\~нотаріальної контори\~Коваленком М.Ф.\~10.05.1979\~року за\~реєстровим номером\~2159, в частині написання прізвища власника українською мовою вказано « [PERSON] инка» (а. с. 13-14). Згідно довідки про присвоєння йому ідентифікаційного номеру платника податків від 14.03.2000 року, (а.с. 7), посвідчення водія серії [NUMBER] від 08,07,1997 року (а.с.8), атестату про закінчення ПТУ №105 №4253 від 26.08.1982 року (а.с.9), диплому про закінчення Донецького індустріально педагогічного технікуму серії [NUMBER] від 05.07.1979 року (а.с. 10), його прізвище українською мовою було зазначене « [PERSON] огляду на вказане, виникла необхідність встановлення юридичного факту, що має юридичне значення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в заяві та про задоволення заявлених вимог. Відповідно до Листа Верхового суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, які мають юридичне значення» від 01.01.2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки громадяни мають право звертатися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. З досліджених доказів дійсно вбачається розбіжність в написанні прізвища заявника у купівлі продажу незакінченого будівництвом житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , посвідченого державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори Коваленком М.Ф. 10.05.1979 року за реєстровим номером 2159 та в паспорті заявника, виданого 19.06.2002 року. Можливість усунення допущених помилок в адміністративному (не судовому) порядку на час розгляду справи відсутня. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, пов`язані з реалізацією права власності заявниці на власну квартиру. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих заявником на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню. На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: approved