Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , згідно судового наказу Семенівського районного суду Чернігівської області від 18.06.2016р., встановивши їх у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу). Свої вимоги обґрунтовує тим, що після присудження аліментів у нього змінився сімейний стан. А саме, 07 червня 2017 року він зареєстрував шлюб зі [PERSON] та проживає разом з нею. [INFO] в нього та [PERSON] народився син [PERSON] , а [INFO] народився син [PERSON] . Обидва сини знаходяться на його утриманні та проживають разом з ним та його дружиною. Окрім сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] йому також необхідно утримували синів, тобто купувати їм одяг, взуття, їжу, іграшки, предмети гігієни, шкільне приладдя та багато іншого. На даний час він працює в АТ «Чернігівгаз», отримує щомісяця заробітну плату після вирахування всіх податків в середньому близько 10 000 грн., з яких частина утримується аліментів. На кошти, що залишаються після утримання аліментів (близько 7\~500 грн.), він має утримувати двох малолітніх дітей, а також дружину, яка здійснює догляд за дітьми, а також певну частину коштів витрачати на особисті потреби. Окрім того, їх сім`я перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Новгород-Сіверської РДА як малозабезпечена. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, має бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За загальним правилом розмір аліментів на трьох і більше дітей складає частку від заробітку (доходу). Так як у нього троє дітей, то, відповідно, на кожну дитину припадає 1/6 частка його заробітку (доходу). Таким чином, частка на дочку [PERSON] має бути зменшена з до 1/6. Ухвалою від 02.10.2023 року відкрито провадження у даній справі та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач в судове засідання не викликався, оскільки розгляд справи проводиться без повідомлення сторін. Від позивача також не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач був повідомлений належним чином про розгляду справи відповідно до положень п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у встановлений законом строк відзиву на позов не подав, із заявами до суду не звертався, а також не скористався своїм правом подання до суду заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України судове засідання не проводиться. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. На підставі судового наказу Семенівського районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2016 року, який набрав законної сили, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі до суду заяви, тобто з 11 серпня 2016 року, і до досягнення дитиною повноліття. Згідно рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 04 червня 2011 року Виконавчим комітетом Ядутинської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, актовий запис № 02, розірвано. Як убачається з довідки Семенівської ДПІ від 14.09.2023р. № 2518-23-01164, із січня по червень 2023 року [PERSON] отримав дохід від управління соціального захисту населення Новгород-Сіверської РДА Чернігівської області в сумі 18\~962,00 грн. та від АТ «Чернігівгаз» в сумі 73 529,50 грн. Тобто, загальний дохід [PERSON] за січень-червень 2023 року складає 92\~491,50 грн. Згідно довідки № 11984/19.16/14/23 від 19.09.2023 року, виданої Семенівським відділом ДВС у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області, в них на виконанні перебуває виконавче провадження згідно рішення суду № 744/676/16-ц від 03 жовтня 2016 року, видане Семенівським районним судом Чернігівської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виконавчий лист № 744/676/16-ц про стягнення аліментів пред`явлено на примусове виконання 03 жовтня 2016 року. Станом на 19.09.2023 року заборгованості по сплаті аліментів немає. Відповідно до Витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1957/11-07 від 12.09.2023 року, виданого відділом «ЦНАП» виконавчого комітету Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] ,; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про шлюб, виданого 07 червня 2017 року, Семенівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області складено актовий запис про шлюб № 13 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копій свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , їх батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» гарантовано , що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку ; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Згідно з\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1\~ст. 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Верховний Суд України в Постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Частиною 2\~статті 182 СК України\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Отже, з урахуванням викладеного, позивач має не лише зазначити про зміну матеріального становища в бік погіршення, а й надати докази про зміну свого матеріального становища, однак суду не надано жодного належного доказу, щоб підтверджувало обставини, викладені в позовній заяві, та враховуючи ту обставину, що з позивача стягуються аліменти в розмірі, визначеному на одну дитину, таким чином, суд не вбачає суттєву зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів, тобто позивача, в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. Вимогами ст. ст.\~13,\~81 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На думку суду, посилання позивача на існування двох інших дітей, необхідність придбання продуктів харчування, одягу, іграшок, предметів гігієни, шкільного приладдя не є достатніми підставами для зменшення розміру аліментів та не звільняє батька від обов`язку утримувати дитину,\~оскільки основний\~обов`язок по\~матеріальному забезпеченню\~дитини покладається\~на її\~батьків. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що не має змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, однак доказів такому не надав. Позивач є працездатним, отримує стабільні доходи, а отже зобов`язаний, відповідно до чинного законодавства України, утримувати свою дитину. Зміна сімейного стану, перебування на обліку як малозабезпеченої сім`ї також не є правовими підставами для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України. Тому суд вважає за необхідне зазначити, що при вирішенні даного спору визначальним є обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто, такий обов`язок превалює над можливістю платника надавати утримання, в зв`язку з чим наведені позивачем обставини не можуть унеможливити стягнення аліментів в існуючому розмірі. Крім того, згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від\~28\~травня 2021\~року у\~справі №\~715/2073/20, факт народження в платника аліментів дитини в іншому шлюбі без належних і допустимих доказів погіршення його матеріального стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Доводу позивача щодо того, що лише він утримає [PERSON] та [PERSON] , є непереконливими, оскільки такий обов`язок покладено на обох батьків. У даному випадку, позивач взагалі не надав доказів матеріального становища своєї дружини. Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не можуть, тому суд вважає, що законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed