Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Позивач ТОВ «Ум Факторинг» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 15728.25 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 26 березня 2021 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1728460. Відповідно до умов даного договору відповідач [PERSON] отримав грошові кошти (на умовах споживчого кредиту) в розмірі 4500.0 грн. строком на 30 днів з перерахуванням коштів на його картку. 20.10.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Ум Факторинг» було укладено Договір факторингу № 1, у відповідності до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Ум Факторинг» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Ум Факторинг» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. В зв`язку з невиконанням умов договору кредитування відповідачу було нараховано заборгованість а саме [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "Ум Факторинг" за кредитним договором № 1728460 в розмірі 15728.25 грн., з яких 4500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10260 грн. - сума заборгованості за відсотками, сума інфляційних витрат 968.25 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 15 728.25 грн. за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив суд розгляд справи провести в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причини не явки до суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26 березня 2021 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1728460. Відповідно до умов даного договору відповідач [PERSON] отримав грошові кошти (на умовах споживчого кредиту) в розмірі 4500.0 грн. строком на 30 днів з перерахуванням коштів на його картку. 20.10.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Ум Факторинг» було укладено Договір факторингу № 1, у відповідності до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Ум Факторинг» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Ум Факторинг» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. В зв`язку з невиконанням умов договору кредитування відповідачу було нараховано заборгованість а саме [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "Ум Факторинг" за кредитним договором № 1728460 в розмірі 15728.25 грн., з яких 4500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10260 грн. - сума заборгованості за відсотками, сума інфляційних витрат 968.25 грн. Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (ст. 1082 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1, ч.5 - ч.7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи, що відповідач [PERSON] користувався наданими коштами, не виконуючи зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасного повернення наданих грошових коштів та сплати відсотків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved