Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., вчинений 19.05.2021р., зареєстрований у реєстрі за №47645, про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» грошових коштів у сумі 51085,67 грн, а також стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що в серпні 2023 року йому стало відомо про відкриття Приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Ковалем В.О. виконавчого провадження №65916405 від 25.06.2021р., за яким з нього на користь відповідача стягуються вищевказані грошові кошти. Вважає зазначений виконавчий напис нотаріуса, згідно якого проводиться стягнення коштів, незаконним, оскільки нотаріус керувався положеннями законодавства, яке згідно судового рішення втратило чинність, не перевірив факту обгрунтованості та безспірності заборгованості, з якою він не погоджується, стягувач не направляв йому ніяких досудових претензій щодо заборгованості за кредитним договором, факт укладення якого заперечує. На виконання вимог ст.190 ЦПК України ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в справі без повідомлення (виклику) сторін разом з копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів було надіслано сторонам та третім особам у порядку, встановленому ст.272 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, проте в установлений строк від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При цьому, суд зважує на те, що позивач в описовій частині свого позову не заперечував проти розгляду справи без його участі в режимі спрощеного позовного провадження, а в п.3 прохальної частини позову хоча й клопотав про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, однак не навів обгрунтованих підстав саме такого порядку розгляду справи, тоді як приписи ст.274 ЦПК України не містять обмежень для вирішення такої категорії справ у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач подав відзив на позов, в якому просить розглядати справу за його відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог, вважаючи їх безпідставними та необгрунтованими, оскільки ним приватному нотаріусу Остапенку Є.М. було надано всі передбачені законодавством документи для вчинення виконавчого напису, в зв`язку з чим зазначену в оспорюваному виконавчому написі нотаріуса заборгованість позивача за кредитним договором можна вважати безспірною; відсутні підстави для компенсації позивачу витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5000 грн, так як вони є неспівмірними зі складністю даної справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, оскільки позовна заява є шаблонним документом, підготовка якої не потребує багато часу, значних зусиль, особливих навиків та знань і не може вважатися складною юридичною роботою, судова практика з предмету спору у подібних правовідносинах є сталою. Треті особи пояснень щодо позову та відзиву не надали, а приватний нотаріус також не подав витребуваних судом доказів. Відтак, в силу положень ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами й у такому випадку судове засідання не проводиться та згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до такого висновку За загальним правилом статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом положень ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус\~вчиняє\~\~виконавчі\~\~написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що\~\~з\~\~дня виникнення\~\~права вимоги\~\~минуло\~\~не\~\~більше\~\~трьох\~\~років, а\~\~у відносинах між підприємствами, установами та організаціями\~\~-\~\~не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить й Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №296/5 (далі - Порядок). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Водночас цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, ст.50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави для наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Отже, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Наведені висновки суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 27.03.2019р. по справі №137/1666/16-ц. В судовому засіданні встановлено, що 19 травня 2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №47645, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого в [ADDRESS] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», якому АТ «Ідея Банк» на підставі Договору факторингу №12/89 від 02 грудня 2020 року відступлено право вимоги за Кредитним договором №Z62.227.73112 від 13 вересня 2017 року, укладеного між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 02.12.2020 року по 30.04.202 року в сумі: 23894,41 грн - заборгованість за тілом кредиту, 9812,40 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 17328,86 грн - заборгованість по комісіям, 50,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису; загальна сума заборгованості становить 51085,67 грн. За заявою ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» постановою Приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Коваля В.О. від 25 червня 2021 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса (ВП №65916405) та розпочато виконавчі дії. Зокрема, в рамках даного виконавчого провадження приватним виконавцем 25.06.2021р. винесено постанову постанову про арешт коштів боржника, а 05.07.2021р. постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (отримує дохід у [PERSON] ). За змістом положень ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, ні відповідач, ні приватний нотаріус не скористались своїм правом на участь в судовому засіданні, не надали жодних доказів укладення АТ «Ідея Банк» з [PERSON] кредитного договору, на підставі якого було вчинено оспорюваний виконавчий напис, саме в нотаріальній формі. Не містить таких доказів і поданий відповідачем відзив на позов. Водночас, після 22 лютого 2017 року (набрання чинності постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі №826/20084/14, залишеної в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р.) вчинення нотаріусами виконавчих написів можливе лише щодо нотаріально посвідчених договорів, тоді як зі змісту оспорюваного виконавчого напису не вбачається, що він був вчинений Приватним нотаріусом Остапенком Є.М. стосовно кредитного договору, укладеного між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] саме в нотаріальній формі й доказів протилежного стягувач та приватний нотаріус суду не надали. Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21.09.2021р. по справі №910/10374/17. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису №47645 від 19.05.2021р. приватний нотаріус Остапенко Є.М. отримав від стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» всі ті обов`язкові документи, які передбачені Переліком документів, що не дає підстав вважати безспірним розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Натомість, ні відповідач, ні приватний нотаріус не надали суду жодних доказів на спростування зазначених доводів позивача, тоді як у спірних правовідносинах позивач є слабшою стороною (навіть клопотав про витребування в приватного нотаріуса відповідних документів, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис нотаріуса, але той витребуваних судом доказів не надав), в зв`язку з чим підлягає особливому правовому захисту, що відповідає основним засадам цивільного законодавства, визначених у ст.2 ЦК України. Отже, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про порушення нотаріусом процедури вчинення оспорюваного виконавчого напису, а тому маються всі правові підстави для задоволення позову й визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 19.05.2021р. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» щодо кредитного договору №Z62.227.73112 від 13 вересня 2017 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Одночасно, суд звертає увагу відповідача, що він не позбавлений можливості вирішення спірного питання щодо стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором у порядку позовного провадження. Таким чином, враховуючи викладені обставини, даний позов [PERSON] є обгрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1, 3 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать й витрати на професійну правничу допомогу. По даній справі [PERSON] понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1610,40 грн (за позовну заяву - 1073,60 грн, за заяву про забезпечення позову - 536,80 грн) та на професійну правничу допомогу адвоката Шевчука І.В. в сумі 5000 грн, які підтверджені належними та допустимими доказами (договір про надання правової допомоги №1/11/09/2023 від 11.09.2023р. та додаток №1 до нього, де визначено фіксовану суму гонорару адвоката в 5000 грн; ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АА №1353372 від 18.09.2023р., рахунок №111092023 від 11.09.2023р. на суму 5100 грн, банківська квитанція від 14.09.2023р. про оплату послуг з надання правової допомоги в розмірі 5100 грн, акт приймання-передачі наданих послуг від 18.09.2023р. з детальним опис виконаних адвокатом послуг. Суд погоджується з вказаним розміром витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, який є співмірним зі складністю даної справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідає критерію реальності та розумності таких витрат, які є середньовиваженими згідно національної судової практики в такій категорії справ, а також узгоджуються з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Лавентс проти Латвії»). Одночасно суд відхиляє викладені відповідачем у відзиві на позов заперечення щодо необхідності відмови в компенсації позивачу зазначених адвокатських витрат, оскільки вони всупереч вимог ст.12, 13, 81, ч.6 ст.137 ЦПК України нічим не підтверджені. При цьому, суд констатує, що наявність сталої судової практики у цій категорії справ, що ніби-то не вимагає вивчення великого обсягу нормативно-правових актів та складання великої кількості процесуальних документів, не свідчить про те, що правовий супровід справи зі сторони адвоката пересічний особі не потрібен з огляду на специфіку правовідносин, а його здійснення вимагало проведення відповідного збору та аналізу наданих позивачем документів для складання й подачі процесуальних документів (позовної заяви, заяви про забезпечення позову), що узгоджується з правовими позиціями, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц, Верховним Судом у постанові від 16 грудня 2020 року в справі №730/105/19. Тому, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1610,40 грн сплаченого ним судового збору та 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а всього 6610,40 грн судових витрат. Оскільки учасниками справи не було подано вмотивованого клопотання про скасування застосованого за ухвалою суду від 26.09.2023р. заходу забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису, то згідно з ч.7 ст.158 ЦПК України даний захід забезпечення позову продовжує діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим судовим рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved