Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Держави Україна в особі Львівської обласної прокуратури та Франківської окружної прокуратури м.Львова, Державної казначейської служби України, в якому просить стягнути з Державного бюджету\~Українина її користь моральну шкоду, заподіяну внаслідок незаконних дій органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду в розмірі 676\~000, 00 грн. Позов обґрунтовує\~тим,\~що внаслідок незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності, незаконного перебування під слідством та судом, порушення права на володіння та користування майном, на яке було накладено арешт, необхідності явки на допити, судові засідання, звернення за правовою допомогою - вона зазнала моральних страждань, які виразилися зокрема в тому, що реалізація нею своїх звичок та професійних можливостей ускладнилась, погіршився психофізіологічний та психоемоційний стан, погіршився стан її здоров`я, мали місце пролонгований стресовий вплив та глибокі душевні переживання, так як усі ці обставини не є звичним для неї явищем, оскільки раніше вона не притягувалась до кримінальної відповідальності. У результаті приведених обставин змушена була докласти додаткових зусиль для організації свого життя та підтвердження своєї невинуватості у вчинені злочину. Після набрання вироком районного суду законної сили, ще протягом більше 9 місяців безпідставно піддавалась емоційним переживанням. Розмір заподіяної моральної шкоди, в уточнених позовних вимогах, позивач оцінила в 676\~000,00 грн., яка складається з: 6500,00 грн. (розмір мінімальної заробітної плати) х 52 (кількість місяців перебування під слідством та судом). Ухвалою суду від 22 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою суду від 22 червня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з підстав наведених у ньому. Представник Львівської обласної прокуратури подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначив, що представником позивача помилково зараховано до строку перебування під слідством і судом, строк після подання касаційної скарги прокурором ще 9 місяців і 10 днів, оскільки в даному випадку строк перебування під слідством і судом сплив у день набрання виправдувальним вироком законної сили 03.03.2016, тобто день постановлення ухвали Апеляційного суду Львівської області. З урахуванням цього, позивач перебувала під слідством з 26.09.2012 по 03.03.2016, що становить 41 місяць і 6 днів. Втім, на підтвердження завдання позивачу моральної шкоди, нею не подано жодних доказів, а тому виходячи з вимог розумності та справедливості такого відшкодування, яке не повинно призводити до збагачення позивача за рахунок Держави, відповідач вважає необґрунтованим та безпідставним. Представник Франківської окружної\~прокуратури м.\~Львовав судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю, зважаючи на їх необґрунтованість. Просив відмовити в позові. Представник Державної казначейської служби України подав до суду відзив, у якому зазначив, що строк перебування позивача під слідством з моменту відкриття кримінального провадження (з 03.08.2012) до набрання вироком законної сили (до 03.03.2016) становить 43 місяці, тому вимога позивача є необґрунтованою. Позивач не врахувала норми Закону та дійшла помилкового висновку, що строк розгляду справи судом касаційної інстанції входить у період перебування особи під слідством та судом, та за який позивач має право на відшкодування шкоди. Зазначив, що до позивача не застосовувались жорсткі запобіжні заходи, такі як тримання під вартою чи цілодобовий домашній арешт. Казначейство, яке залучено в якості відповідача, може бути залучено до участі у справі виключно в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, зважаючи на те, що лише на Казначейство за покладено функції з виконання судових рішень у даній категорії справ. Суд дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Згідно зі\~ст. 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч. 5 ст. 9, ч. 6 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 38 Декларації прав і свобод людини та громадянина, ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен, хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди. Виходячи з положень ч.2\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди за рахунок держави закріплено також у статях\~56,\~62 Конституції України, статтях\~1167,\~1176 Цивільного кодексу України. За змістом положень п.1 ч.1\~ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Відповідно до п.1 ч.1. ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Фактичні обставини, встановлені судом. Прокуратурою Франківського району м. Львова здійснювалося досудове розслідування кримінальної справи № 184-0038 від 03.08.2012 відносно завідувача пульмонологічним відділенням комунальної 5-ї міської клінічної лікарні м. Львова [PERSON] , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України. 03.08.2012 постановою\~прокурора Франківського\~району м.\~Львова Буряка\~О.О.\~відносно [PERSON] \~порушена кримінальна\~справа за\~ознаками злочину\~передбаченого ч.\~2\~ст.368\~КК України. Цього ж\~дня,\~03.08.2012\~постановою старшого\~прокурора прокуратури\~Франківського району\~м.\~Львова Фуклєва\~М.М.\~обрано [PERSON] \~запобіжний захід\~-\~підписку про\~невиїзд з\~постійного місця\~проживання. Постановою від\~20.08.2012\~старшого прокурора\~Фуклєва М.М.\~накладено арешт\~на все\~рухоме та\~нерухоме майно\~обвинуваченої [PERSON] \~де б\~таке не\~знаходилось. 26.09.2012 постановою\~старшого прокурора\~Фуклєва М.М.\~ [PERSON] ,\~пред`явлене обвинувачення\~у вчинені\~злочину,\~передбаченого ч.2\~ст.\~368\~КК України. 03.10.2012\~прокурором Франківського\~району Буряком\~О.О.\~затверджений обвинувальний\~висновок по\~кримінальній справі\~№184-0038\~про обвинувачення\~ [PERSON] у\~вчинені злочину,\~передбаченого ч.2\~ст.368\~КК України\~і вказана\~кримінальна справа\~скерована для\~розгляду у\~Франківський районний\~суд м.Львова. Вироком Франківського районного суду м. Львова від 23-26.10.2015 [PERSON] виправдано, за відсутністю в її діянні складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України. Цим же вироком скасований обраний відносно неї запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Ухвалою від 03.03.2016 колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області, вирок Франківського районного суду м. Львова від 23-26.10.2015 року залишено без змін, а апеляційна скарга прокурора - без задоволення. Ухвалою від 13.12.2016 колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційна скарга прокурора залишена без задоволення, а вирок Франківського районного суду м Львова від 23-26.10.2015 та ухвала Апеляційного суду Львівської області від 03.03.2016 без змін. Так, за змістом положень статей\~15,\~16 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Дані підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. У разі відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті, відповідно до якої така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування державою шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Статтею 1176 ЦК України\~встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі\~Закону № 266/94-ВР\~(стаття 1 цього Закону). Відповідно до п.2\~ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Статтею 11 Закону № 266/94-ВР\~встановлено, що у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до\~статті 2 цього Закону\~орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор або суд зобов`язані роз`яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди. За змістом положень частини 1\~статті 12 зазначеного Закону\~розмір заробітку та інших грошових доходів, які громадянин втратив внаслідок незаконних дій, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. Частиною другою зазначеної статті встановлено, що у разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. Згідно зі\~статтею 130 КПК України\~шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом. Єдиним таким законом є\~Закон № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», сфера дії якого поширюється на широке коло суб`єктів, у тому числі і на осіб, кримінальне провадження відносно яких закрите. Отже, внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, засудження, ухвалення судом виправдувального вироку, позивач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, і право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки закону, а саме:\~статті 1176 ЦК України,\~Закону № 266/94-ВР. Тобто, подання позивачем позовної заяви до Львівської обласної прокуратури та Франківської окружної прокуратури м.Львова, Державної казначейської служби України відповідає вимогам вищевказаного Закону, ст.1176 ЦК України, ст.130 КПК України. Крім цього, згідно з частиною другою\~статті 25 Бюджетного кодексу України\~відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Відповідно до\~рішення Конституційного Суду України від 03 жовтня 2001 року № 12-рп/2001\~у справі про відшкодування шкоди державою, структура бюджетної класифікації України у функціональній структурі видатків України не передбачає видатків (коштів) на відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю судів та правоохоронних органів, за рахунок видатків на їх утримання.\~Конституція України\~гарантує громадянам у таких випадках право на відшкодування шкоди за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання цих органів. Відповідно до пункту першого Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215, Державна казначейська служба України (далі - Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Згідно з пунктом четвертим даного Положення Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду. У пунктах 3, 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів. Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) у тому числі шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Відповідно до\~статті 170 ЦК України\~держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до вимог\~ст. 23 Цивільного кодексу України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною першою\~статті 1167 Цивільного кодексу України\~визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 1176 Цивільного кодексу України\~передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Тож, стягнення шкоди з Державної казначейської служби України відповідатиме встановленому законом способу захисту порушеного права. Відповідно до ч. 5 ст. 9, ч. 6 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 38 Декларації прав і свобод людини та громадянина, ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен, хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди. Вступивши до Ради Європи (1995 р.) і ратифікувавши 17 липня 1997 р. зазначену Конвенцію та ряд Протоколів до неї (Перший протокол і Протоколи №№ 2, 4. 7 та 11), Україна визнала її чинність у національній правовій системі та обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини з усіх питань, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Застосування положень Європейської конвенції та прецедентної практики Європейського Суду з прав людини національними судами при вирішенні справ про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності, є необхідним, оскільки відповідно до\~ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства. Відповідно до пункту 5 статті 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожен, хто є потерпілим від арешту або затримання, здійсненого всупереч положенням цієї статті, має забезпечене правовою санкцією право на відшкодування. Європейський Суд з прав людини в рішенні по справах «Світлорусов проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Корнейкова проти України», «Мироненко і Мартенко проти України» констатував порушення пункту 5 статті 5 Конвенції з огляду на неможливість для заявників отримати відшкодування шкоди, завданої національними органами у контексті провадження в їхніх кримінальних справах. Проаналізувавши надані суду докази у їх сукупності, враховуючи обставини, викладені у вироку суду про визнання позивачки невинною в інкримінованому їй злочині, який набрав законної сили, суд дійшов висновків про доведеність факту понесення позивачем моральних страждань та переживань з приводу незаконного притягнення як обвинуваченої, незаконного арешту її майна в ході розслідування кримінальної справи, порушеної кримінальної справи та розгляду кримінального провадження, що призвели до погіршення стану здоров`я, зміни звичного укладу життя та порушення нормальних життєвих зв`язків. Порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду визначений\~Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відповідно до\~статей 1-4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У наведених в\~статті 1 цього Закону\~випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5\~статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до ч. 4 ст. 17 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", якщо для з`ясування обставин щодо наявності у громадянина моральної шкоди виявиться потреба в спеціальних знаннях, суд може призначити належну експертизу, висновок якої оцінюється поряд з іншими доказами у справі. Відповідно до положення ч. 5\~ст. 12 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Мотивуючи заподіяну шкоду позивач зазначила, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного перебування під слідством та судом, порушення права на володіння та користування майном, необхідності явки на допити, судові засідання, звернення за правовою допомогою - вона зазнала моральних страждань, які виразилися зокрема в тому, що реалізація нею своїх звичок та професійних можливостей ускладнилась, погіршився психофізіологічний та психоемоційний стан, погіршився стан її здоров`я, мали місце пролонгований стресовий вплив та глибокі душевні переживання, так як усі ці обставини не є звичним для неї явищем, оскільки раніше вона не притягувалась до кримінальної відповідальності. У результаті приведених обставин змушена була докласти додаткових зусиль для організації свого життя та підтвердження своєї невинуватості у вчинені злочину. Розмір заподіяної моральної шкоди позивач оцінила в сумі 676 000 грн., яка складається з: 6500 грн. (розмір мінімальної заробітної плати) х 52 (кількість місяців перебування під слідством та судом). Відповідно до частин другої, третьої статті 13 цього Закону розмір моральної шкоди, визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Згідно із частинами п`ятою, шостою\~статті 4 Закону № 266/94-ВР\~відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, межі якого визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, слід виходити з розміру мінімальної заробітної плати, що був установлений на час розгляду справи. Відповідно до\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», з 01.01.2023, тобто на час розгляду справи в суді, мінімальна заробітна плата становить 6700 грн. Початок перебігу строку перебування під слідством суд рахує (виходячи з позовних вимог) з моменту порушення кримінальної справи прокурором 03.08.2012 по 03.03.2016 (набрання чинності виправдувальним вироком, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду), а тому на думку суду загальний строк складає повних 43 повних місяці. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15. Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15, відповідно до частини третьої\~статті 13\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Подібні висновки також містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 383/596/15 (провадження № 14-342цс18), від 22 квітня 2019 року у справа № 236/893/17 (провадження № 14-4цс19), від 29травня 2019 року у справі № 522/1021/16-ц (провадження № 14-136цс19), від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17 (провадження № 14-514цс19), від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19). Мінімальний розмір моральної шкоди становить 288100,00 грн., згідно з таким розрахунком: 6700 грн. (розмір мінімальної заробітної плати) х 43 (кількість місяців перебування під слідством та судом). Суд погоджується з доводами представника позивача, що позивачці були спричинені моральні страждання, які полягали в ускладненні реалізації нею своїх звичок та професійних можливостей, погіршенні психофізіологічного, психоемоційного стану та стану її здоров`я, з огляду на те, що позивачці обирався запобіжний захід у вигляді підписки про невиізд, було накладено арешт на її майно, мав місце пролонгований стресовий вплив та глибокі душевні переживання, що безумовно змінило її нормальний життєвий ритм. Тому, враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, виходячи із засад розумності та виваженості, суд вважає, що відшкодування в розмірі 350 000 грн. відповідатиме розміру моральної шкоди, заподіяної позивачці. Відповідно до частини першої\~статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Здійснення безпосереднього списання коштів казначейством передбачено п. 35\~Постанови Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників». Відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого\~Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, Державна казначейська служба України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845\~(у редакції від 30 січня 2013 року) (далі - Порядок). Відповідно до пунктів 35, 38 цього Порядку, Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. З огляду на викладене, суд вважає за можливе зобов`язати Державну казначейську службу України виплатити з рахунку державного бюджету позивачу в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 288 100,00 грн. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial