Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

20.09.2021 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. У позові посилалася на те, що [PERSON] є матір`ю відповідачки [PERSON] і саме вона є позичальником коштів стосовно стягнення яких і звертається позивач. Оскільки [PERSON] померла і її донькою була прийнята спадщина, позивач вважає за необхідне стягнути із спадкоємця суму боргу. 10 січня 2022 року у якості співвідповідачів у справі було залучено [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в інтересах якого дії [PERSON] . Ухвалою суду 08 лютого 2022 року прийнято уточнення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу позивача було заявлено клопотання про уточнення позовних вимог на надано до суду позовну заяву із уточненими вимогами. В уточненій позовній заяві представник позивача посилаючись на те, що [INFO] в м. Нова Одеса Миколаївської області померла [PERSON] . [PERSON] взяла в борг у чоловіка позивача [PERSON] , [INFO] 160 000 гривень Відповідно до договору позики вона зобов`язалась віддати гроші на першу вимогу, що підтверджується копією розписки. [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] . Позивач є спадкоємцем першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] , як дружина померлого і вона прийняла спадщину після його смерті. Оскільки боржниця померла і відкрилась спадщина , спадкоємцем першої черги є відповідачка донька померлої донька [PERSON] , син [PERSON] , донька [PERSON] , неповнолітній син [PERSON] . Спадкоємець [PERSON] відмовився від спадщини на користь [PERSON] . Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовільнити вимоги кредитора, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Посилаючись на вищевикладене представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] 80 000 гривень боргу, [PERSON] 40 000 гривень боргу та з [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] 40000 гривень боргу, та стягнути з відповідачів судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву у якій просила суд справу розглядати за її відсутності та вказала що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялися належним чином. Правом на подання відзиву відповідачі не скористалися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Із матеріалів справи видно, що 26 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладеного договір позики грошових коштів, згідно якого [PERSON] взяла у борг у [PERSON] 160000 грн., які зобов`язалася повернути на першу вимогу, що підтверджується відповідною розпискою. У силу ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79 цс 14 зазначено, що відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі N 6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки". [PERSON] помер [INFO] у с. Дільниче Новоодеського району Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.11.2017 року виданим Новоодеським РВДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області. Спадщину після його смерті прийняла його дружина [PERSON] . [INFO] у м. Нова Одеса Миколаївської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим повторно 30.04.2021 року Новоодеським РВДРАЦС ПМУМЮ (м.Одеса). Як видно із спадкової справи №3/2021 відкритої після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко О.М. , спадщину після смерті [PERSON] прийняли її донька [PERSON] , донька [PERSON] , неповнолітній син [PERSON] . Вищевказані спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину на наступне майно: земельну ділянку площею 7,6629 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоодеської міської ради Миколаївського району Миколаївської області, кадастровий номер 4824882300:03:000:0112, житловий будинок за адресою [ADDRESS] , житловий будинок за адресою [ADDRESS] , у таких частках: [PERSON] 2/4 частки, [PERSON] частка, [PERSON] частка, кожного із вищевказаних об`єктів нерухомого майна. 23 червня 2021 року [PERSON] надіслала приватному нотаріусу претензію до спадкоємців боржника [PERSON] на суму 160000грн. Свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям було видано 18.10.2021 року та 09.12.2021 року, тобто після пред`явлення позивачем своїх вимог до спадкоємців. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника чи кредитора за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки (боржника) та права (кредитора) померлої особи за загальним правилом переходять до інших осіб - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна кредиторів та боржників за зобов`язанням. Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Як видно із досліджених судом доказів позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] і таким чином набула право вимоги до [PERSON] за договором позики укладеним між [PERSON] та [PERSON] за яким [PERSON] взяла у борг у [PERSON] 160000 грн., які зобов`язалася повернути на першу вимогу. Після смерті позичальника у встановлений ст.1281 ЦК України строк позивач пред`явила свої вимоги до спадкоємців позичальника шляхом направлення відповідної претензії до спадкоємців позичальника нотаріусу у якого було відкрито відповідну спадкову справу. Відповідачі прийняли спадщину після смерті [PERSON] та отримали свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У постанові № 640/6274/16-ц від 18.09.2019 року Верховний Суд вказав, що доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна, що узгоджується з принципом змагальності цивільного процесу. З огляду на вищевказане позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] про стягнення боргу підлягають задоволенню частково. У задоволенні позову до [PERSON] - відмовити оскільки він не отримав майна у спадщину після смерті [PERSON] . У силу статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі пропорційному до розміру задоволених позовних вимог. Крім того, позивачем було заявлено клопотання про повернення надлишково сплаченого судового збору. Суд встановив, що звертаючись із вищевказаним позовом до суду позивач сплатила 8000грн. судового збору, що підтверджується квитанцією 0.0.2265896169.2 від 15.09.2021 року. Оскільки ціна заявленого позову 160000грн., судовий збір який підлягав сплаті за вказаним позовом становить 1600грн. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. З наведеного видно, що надміру сплачений позивачем судовий збір за подачу вищевказаної позовної заяви до суду в розмірі 6400 грн. підлягає поверненню позивачу. Жодних заперечень щодо розміру судових витрат від відповідачів не надходило. Таким чином з відповідачів підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1600грн. та документально підтверджені витрати на правничу допомогу у сумі 5000грн., а разом 6600грн. пропорційно до частини позовних вимог які підлягають задоволенню кожним відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: partial