Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

У червні 2023 року заявник [PERSON] звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Васюківка Петропавлівського району Дніпропетровської області, на території України\~станом на\~13\~листопада 1991\~року,\~у подальшому\~уточнивши заяву,\~станом на\~24\~серпня 1991\~року. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що він є ромом, народився та постійно проживав у місті Павлограді Дніпропетровської області, а саме, з початку був зареєстрований по [ADDRESS] , а потім, з 1990 року по теперішній час фактично проживає по [ADDRESS] , без реєстрації. Проте, через відсутність знань, не отримував паспорт громадянина України, тоді як, на даний час бажає отримати паспорт громадянина України. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 20 червня 2023 року було відкрито провадження у цивільній справі. Представником ГУ ДМС у Дніпропетровській області Малєжик Т.А. надані суду письмові пояснення, відповідно до яких остання просить відмовити [PERSON] у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року у повному обсязі, посилаючись на те, що для підтвердження постійного проживання особи на території України необхідно надати документи, що підтверджують даний факт, а саме: домову книгу зі штампом реєстрації на території країни або картки реєстрації Форми А і Б, трудову книжку, довідки з місць роботи в Україні, військовий квиток, інформацію з військових комісаріатів тощо. Тоді, як документи, які б підтверджували факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 13 листопада 1991 року, відсутні. У судовому засіданні заявник, представник заявника уточнили заявлені вимоги щодо встановлення факту постійного проживання заявника станом на 24 серпня 1991 року, так як є відомості про те, що заявник отримував паспорт громадянина колишнього СРСР. Просили суд заяву задовольнити на доводах та підставах, викладених у заяві. Крім того, просили суд долучити довідку Павлоградського районного ТЦКтСП № 7507 від 04.10.20023 року про те, що [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку в Павлоградському міському військовому комісаріаті з 04.04.1988 року по 24.04.1997 року та був виключений 24.04.1997 року з військового обліку військовозобов`язаних Павлоградського МВК, згідно п. 5 «г» ст. 37 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», а саме, за скоєння тяжкого чи особливо тяжкого злочину, знятий до місць позбавлення волі. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні просила суд ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства. У судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є головою квартальною комітету № 7 м. Павлограда, підтвердила той факт, що [PERSON] , [INFO] , проживає постійно, з сім`єю, за адресою: [ADDRESS] , з 1990 року, без реєстрації. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , за національністю є ромом, народився на території колишньої УРСР, а саме: Дніпропетровська область, Петропавлівський район, село Васюківка, [INFO] , де в графі «мати» зазначена [PERSON] , за національністю українка-циганка, про що свідчать дані свідоцтва про народження заявника, серії [NUMBER] , виданого 08.12.1977 року Самарською сільською радою, Петропавлівського району, Дніпропетровської області. На час розгляду справи, заявник [PERSON] , відповідно до даних Павлоградського РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області, зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться. Відповідно до акту від 04 серпня 2022 року, складеного головою квартального комітету № 7 м. Павлограда, в присутності сусідів, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 1990 року проживає за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із заяви на отримання паспорту (форма № 1), наданої представником заінтересованої особи, [PERSON] , [INFO] , отримував 05 травня 1981 року паспорт колишнього СРСР, зразка 1974 року, серії [NUMBER] , та проживав за адресою: [ADDRESS] . Проте, як пояснив у судовому засіданні заявник, паспорт колишнього СРСР, зразка 1974 року, серії [NUMBER] , він втратив. Підставою для звернення до суду заявника стала відмова Павлоградського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області, відповідно до листа № 1237-1777/1237.1-22 від 02.08.2022 року, у документуванні паспортом громадянина України [PERSON] , з рекомендацією звернутися до суду для отримання судового рішення про встановлення юридичного факту проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, та продовження процедури встановлення належності до громадянства України відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України « Про громадянство України». Крім того, відповідно до інформаційного листа Павлоградського районного ТЦКтСП № 7507 від 04.10.20023 року, [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку в Павлоградському міському військовому комісаріаті з 04.04.1988 року по 24.04.1997 року та був виключений 24.04.1997 року з військового обліку військовозобов`язаних Павлоградського МВК, згідно п. 5 «г» ст. 37 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», а саме, за скоєння тяжкого чи особливо тяжкого злочину, знятий до місць позбавлення волі. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону. Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»). Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. Відповідно до підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт «в» пункту 8 Порядку). Тобто, у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року. Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Ураховуючи зазначене, необхідно дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20). Враховуючи те, що заявник народився на території колишньої УРСР, отримував паспорт колишнього СРСР,\~зразка 1974\~року, постійно мешкав у місті Павлограді, Дніпропетровської області, крім того, перебував на обліку у Павлоградському військовому комісаріаті з 04.04.1988 року по 24.04.1997 року, а також інші докази, які в сукупності свідчать про постійне (безперервне) проживання заявника на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року), що дає підстави для задоволення заяви [PERSON] про встановлення юридичного факту. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved