Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на нерухоме спадкове майно в порядку спадкування, а саме на 1/4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . У обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] померла її матір [PERSON] . На день смерті їй належала 1/4 частина квартири [ADDRESS] , право на яку [PERSON] отримала на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 15 липня 1993 року, виданого Фондом комунального майна Мінського району в м. Києві. У встановлені законодавством строки позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравець Н.В. із заявою про прийняття спадщини та видачі їй свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке залишилось після смерті матері. Проте, 17 березня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець Н.В. було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, чим відмовлено позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на вищевказане спадкове майно за [PERSON] . За вищевказаним позовом ухвалою суду від 20 червня 2023 року відкрито загальне позовне провадження. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав відзив про розгляд справи без його участі та на розсуд суду. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , про що Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було складено відповідний актовий запис № 1442 та видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 23.11.2021. 12 квітня 2022 року позивач [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . На день смерті [PERSON] їй належала 1/4 частина квартири [ADDRESS] , право на яку [PERSON] отримала на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 15 липня 1993 року, виданого Фондом комунального майна Мінського району в м. Києві. Проте, 17 березня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець Н.В. було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, чим відмовлено позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на вищевказане спадкове майно за [PERSON] . Відповідно до ч. 3-4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 - 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з інформаційним листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 466/1403/20 (провадження № 61-10035св22) зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У зв`язку з тим, що позивачу нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у той час, як вона є єдиною спадкоємицею померлої [PERSON] , якій станом на день смерті належала 1/4 частина квартири [ADDRESS] , суд уважає правильним та справедливим визнати за позивачем право власності на нерухоме спадкове майно в порядку спадкування, а саме на 1/4 частину вказаної квартири. На підставі викладеного, ст. 4-5, 12-13, 81, 89, 263-265, ЦПК України, суд, -

Outcome: approved