Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просив: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 128 128,91 грн., яка складається з: 87\~412,38 грн. заборгованість за кредитом; 13,98 грн. заборгованість за процентами; 40\~702,55 грн. заборгованість за комісією. Також позивач просив сягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 11.11.2019 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1001447215802, відповідно до якого останньому надано кредит у сумі 100\~000,00 грн. на умовах визначених договором. Позивач умови кредитного договору виконав. Проте, відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 10.10.2021 року його заборгованість склала 128 128,91 грн. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2021 року дану справу передано на розгляд судді Мазки Н.Б. Ухвалою судді Мазки Н.Б. від 29.12.2021 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов. У встановлений судом строк відповідач подав відзив, який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи. У відзиві відповідач вказав, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі посилаючись на те, що відповідно до договору № 1001447215802 від 11.11.2019 року між ним та Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» було підписано кредитний договір у розмірі 100\~000,00 грн. Вказаний договір вважає таким, що суперечить нормам чинного законодавства. Факти здійснення господарських операцій доказуються виключно первинними бухгалтерськими документами. Відтак факт надання грошових коштів в кредит доказуються виключно первинними бухгалтерськими документами, які повинні бути складені безпосередньо під час здійснення господарської операції. Тобто всі реквізити повинні бути внесені і заповнені безпосередньо в момент видачі кредитних коштів. Банк не повідомив його як позичальника про обов`язок сплати комісії, яка складає загалом понад 40\~000,00 грн., за таких обставин Банк не ознайомив його у кредитному договорі з повною інформацією про умови кредитування, а також орієнтовною сукупною вартістю кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, що в свою чергу є порушення банком п. 2 ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Вважає, що позивачем в обґрунтування позову не надано суду належних та допустимих доказів того, що банк передав у власність боржнику готівку в сумі кредитних коштів, передбачену умовами кредитного договору. Підписання ним вказаного кредитного договору відбулося під впливом обману з боку банку. Тому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою судді Мазки Н.Б. від 14.02.2022 року розгляд справи продовджено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 14.02.2022 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів, а саме: витребувано у Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» оригінали первинних бухгалтерських документів, що містяться у кредитній справі до кредитного Договору від 11.11.2019 року № 1001447215802, а саме: - оригінали первинних бухгалтерських документів меморіальний ордер та заяву на видачу готівки, які б посвідчували факт надання кредитних коштів [PERSON] у відповідності до умов кредитного Договору від 11.11.2019 року № 1001447215802; - оригінали договору на відкриття поточного рахунку на ім`я [PERSON] [PERSON] ; - витяг з книги реєстрації відкритих рахунків; - видаткові та прибуткові касові документи; - відомості щодо кредитного (позичкового) та поточного рахунку [PERSON] , документи підтверджуючі виконання банком положень ч. 2, 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Витребувані докази надійшли до суду 14.09.2022 року та приєднані до матеріалів справи. Відповідно до розпорядження керівника апарату суду № 236 від 07.04.2023 року та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2023 року дану справу передано на розгляд судді Білоцькій Л.В. Ухвалою суду від 04.09.2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 28.09.2023 року, який відкладено на 25.10.2023 року. У судове засідання 25.10.2023 року належним чином повідомлені сторони не з`явилися. В матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.11.2019 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1001447215802, за яким відповідачу надано кредит у розмірі 100 000 грн., строком кредитування на 24 місяці, зі сплатою 0,01 % річних та 2,99 % комісії за обслуговування кредитної заборгованості (а.с. 5). Позивачем умови кредитного договору щодо надання відповідачу кредиту у вказаній сумі виконано (а.с. 12). Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 10.10.2021 року його заборгованість, згідно розрахунку позивача, склала 128 128,91 грн., яка складається з: 87\~412,38 грн. заборгованість за кредитом; 13,98 грн. заборгованість за процентами; 40\~702,55 грн. заборгованість за комісією (а.с. 15-16). Факт надання та користування кредитними коштами та часткове погашення відповідачем заборгованості підтверджується випискою по рахунку наданою позивачем (а.с. 17-27). Позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою про виконання зобов`язань за кредитним договором, яка залишилася відповідачем без виконання (а.с. 13-14). Також позивачем на підтвердження своїх обґрунтувань викладених у позові щодо укладення договору з відповідачем та надання кредиту у визначеній договором сумі подано суду: оригінал опису документів у файлі клієнта; оригінал Анкети клієнта від 11.11.2019 року; копію Заяви № 1001447215802 від 11.11.2019 року; оригінал Паспорту споживчого кредиту від 11.11.2019 року; копію паспорту [PERSON] і довідку РНОКПП [PERSON] ; оригінал Заяви на видачу готівки від 12.11.2019 року; оригінал оцінки фінансового стану боржника [PERSON] ; оригінал меморіального ордеру від 11.12.2019 року. Позивачем вказано також, що оригінал Заяви № 1001447215802 від 11.11.2019 року знаходиться у приватного виконавця і станом на 2022 Банку не повернувся. В рамках виконавчого провадження № 65940723 відбувалося примусове стягнення заборгованості відповідача за виконавчим написом № 6190 від 07.05.2021. 27.09.2021 року Макарівський районний суд Київської області виніс рішення у справі № 370/1743/21, яким виконавчий напис № 6190 від 07.05.2021 року визнав таким, що не підлягає виконанню. Після цього виконавче провадження № 65940723 було закінчено. Банк, в рамках виконавчого провадження № 65940723 не отримував жодного погашення. Позовна заява про стягнення заборгованості з Відповідача була пред`явлена наприкінці жовтня 2021 року - вже після скасування виконавчого напису (а.с. 51-77). Вирішуючи заявлені вимоги, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами у\~цивільному процесі\~згідно ст.\~76\~ЦПК України\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2)\~висновками експертів; 3) показаннями свідків. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від споживача придбання чи сплату будь-яких товарів чи послуг банку, як обов`язкову умову надання банківських послуг. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи викладене, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності на підтвердження своїх обґрунтувань та заперечень, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 87\~426,36 грн., з яких: 87\~412,38 грн. заборгованість за кредитом; 13,98 грн. заборгованість за процентами є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В частині вимог щодо стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості суд враховує наступне. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що до загального розміру заборгованості відповідача станом на 10.10.2021 року банком включено заборгованість за комісією в сумі 40\~702,55 грн. Однак вказана вимога банку задоволенню не підлягає, з тих підстав, що вона є необґрунтованою, оскільки банк не мав права встановлювати\~у спірному кредитному договорі винагороду за управління кредитом, які банк вчиняє на власну користь, з огляду на таке. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом\~витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Така правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Пунктом 4 заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 11.11.2019 року встановлено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,99% без уточнення систематичності запиту інформації щодо кредиту споживачем. Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення пункту 4 кредитного договору, укладеного між [PERSON] та АТ «Перший Український Міжнародний Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитом щомісячно в розмірі 2,99%, є нікчемним. Таким чином, позовні вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 40\~702,55 грн є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути\~на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1548,89 грн. (2270 грн. х 87\~426,36 грн. : 128\~128,91 грн.) - пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial