Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

05 липня 2022 року представник позивачки звернувся до суду з вищевказаним позовом про стягнення боргу за договором позики від 13 травня 2015 року, та договором позики від 01.12.2021 року, відповідачі зареєстровані на території Одеського (кол.Овідіопольського) району Одеської області. позиція сторін В обґрунтуванні позову представник позивачки зазначив, що 13 травня 2015 року між позивачкою та відповідачем [PERSON] , будучи в шлюбі, був укладений нотаріально посвідчений договір позики № б/н, згідно якого відповідач отримав гроші в розмірі 136\~000 дол. США, зобов`язався повернути гроші до 30 квітня 2016 року. Позивачка свої зобов`язання по вищевказаному договору виконала, що підтверджується підписом на договорі. Відповідач свої зобов`язання по договору не виконував. В подальшому 10 вересня 2015 року сторони уклади додаткову угоду №1 до договору від 13.05.2015 року де внесли зміни в пункт 1 вищевказаного договору та зазначили, що [PERSON] отримав гроші в розмірі 185\~000 дол. США. Відповідач [PERSON] частково повернув гроші в розмірі 64\~000 дол. США, але в повному обсягу свої зобов`язання не виконував. Крім того, 01 грудня 2021 року між позивачкою та відповідачкою [PERSON] , будучи в шлюбі, був укладений договір позики, згідно якого відповідачка отримала гроші в розмірі 300\~000 дол. США, зобов`язалась повернути гроші до 31 грудня 2021 року. Позивачка свої зобов`язання по вищевказаному договору виконала, що підтверджується підписом на договорі. Відповідачка свої зобов`язання по договору не виконувала. Крім того, 01 грудня 2021 року між позивачкою та відповідачкою [PERSON] , будучи в шлюбі, був укладений договір позики, згідно якого відповідачка отримала гроші в розмірі 262\~226 дол. США, зобов`язалась повернути гроші до 31 грудня 2021 року. Позивачка свої зобов`язання по вищевказаному договору виконала, що підтверджується підписом на договорі. Відповідачка свої зобов`язання по договору не виконувала. В зв`язку з чим позивачка просить стягнути з відповідачів борг у сумі 754\~590.90 доларів США в солідарному порядку та судові витрати (а.с.1-4,48,49,84). В ході судового розгляду позивачка та її представник фактично підтримують свої позовні вимоги. Відповідач [PERSON] копію позову та матеріали до нього отримав належним чином, до суду направив відзив в порядку ст. 178 ЦПК України з якого вбачається, що позов не визнає та просить відмови в його задоволені (а.с.101). Відповідач [PERSON] та його представник копію позову та матеріали до нього отримав належним чином, направила відзив в порядку ст. 178 ЦПК України з якого вбачається, що в задоволені позову необхідно відмовити. (а.с.70) Рух справи 12 липня 2022 року судом першої інстанції при подані позову були виявлені недоліки та цивільний позов був залишений без руху. 04 серпня 2022 року після усунення недоліків судом першої інстанції було відкрито цивільне провадження. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 65 СК України договір укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використані в інтересах сім`ї. Обставини, які були встановлені судом 13 травня 2015 року між позивачкою [PERSON] та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір позики. Згідно якого позивачка [PERSON] позичила, а відповідач [PERSON] взяв у борг гроші в розмірі 136\~000 доларів США, що в еквіваленті складає 2\~856 00 грн., повернути гроші до 30 квітня 2016 року, в подальшому 10 вересня 2015 року між сторонами була укладена додаткова угода, в якої були внесені зміні до нотаріально посвідченого договору від 13.05.2015 року, з вищевказаних договорів вбачається, що відповідач [PERSON] позичив гроші в розмірі 185\~500 дол. США, що є еквівалентом 4\~006 800.00 грн., по курсу продажу долара США на Міжбанківському валютному ринку на 10.09.2015 року, без нарахування відсотків та повинен повернути 30 квітня 2016 року (а.с.10, 11 ). Позивачка свої зобов`язання по вищевказаному договору виконала, що підтверджується підписом у договорах. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання по вищевказаному договору не виконував частково, що підтверджується: - розпискою від 20.09.2017 року, з боку позивачки про отримання грошових коштів розмірі 4000 дол. США (а.с.12); - розпискою від 03.09.2021 року, з боку позивачки про отримання грошових коштів розмірі 60\~000 дол. США (а.с.13). З позовних вимог позивачки та розрахунку боргу по договору позики від 13.05.2015 року та додаткової угоди до 10.09.2015 року, вбачається, що розмір основного боргу складає 175\~000 дол. США. Відповідач [PERSON] з даним розміром не погоджується. З матеріалів справи вбачається, що дійсно позивачка [PERSON] передала відповідачу [PERSON] суму боргу в розмірі 185\~500 дол. США, відповідач, щодо отримання даної суми не заперечує. Відповідач стверджує, що на виконання вищевказаних договорів він повернув позивачці борг в розмірі 64\~000 дол. США, що підтверджується розписками в якій позивачка власноручно розписалась та отримала вищевказану суму грошей. З урахуванням даних обставин, суд приходить до висновку, що у відповідача виникла заборгованість за основним боргом в розмірі 121\~500 доларів США (185\~500-64\~000 (4\~000+60\~000=64\~000)=121500). Позивачка надала розрахунок заборгованості 3% річних від 20.10.2023 року, за період з 30.06.2019 року по 23.02.2022 року, відповідач свій розрахунок суду не надав. Дослідивши вищевказаний розрахунок суд погоджується з ним частково з урахуванням того, що відповідач повернув позивачці борг в розмірі 60\~000 дол. США. Відповідно до розрахунку суду заборгованість 3 % річних складає: за період з 30.06.2019 року по 31.12.2019 року сума заборгованості 181\~500 дол. США, 185 днів прострочення, сума 3 % річних - 2\~759.79 дол. США; за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року 5\~445 дол. США (аналогічний розрахунок); за період з 01.01.2021 року по 02.09.2021 року 3\~654.86 дол. США (аналогічний розрахунок); за період з 03.09.2021 року по 23.02.2022 року сума заборгованості 121\~500 дол. США, 174 днів прострочення, сума 3 % річних 1737.62 дол. США; Всього заборгованість по 3% річних складає 13\~597.27 дол. (2\~759.79+5\~445+3\~654.86+1737.62 = 13\~597.27). \~ \~ \~ \~Таким чином за договором позики від 13 травня 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. та додаткової угоди від 10.09.2015 року, з урахуванням штрафних санкцій, підлягає стягненню борг в розмірі 135\~097.27 дол. США. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] звернувся з заявою із застосуванням строків позовної давності, відповідно до ст.257 ЦК України. Суд прийшов до висновку, щодо обґрунтованості позовних вимог в цій частині. Позивачка заперечує щодо заяви про застосування строків позовної даності. Судом встановлено, що дійсно 13 травня 2015 року між сторонами був укладений договір позики. Відповідно до пункту 1 даного договору зобов`язання необхідно було виконувати до 30 квітня 2016 року. По даному договору відповідач свої зобов`язання частково виконував 03 березня 2021 року. Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом 05 липня 2022 року. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] повертаючи кошти 03 вересня 2021 року фактично підтвердив виконання своїх зобов`язань по договору позики від 13.05.2015 року, а тому позивачка звертаючись до суду не пропустила строк позовної давності. \~ \~ \~ \~Позивачка вважає, що відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого КМ України з метою запобігання поширенню коронавирусу, строки визначені стаття 257, продовжується на строк дії такого карантину. З урахуванням дати укладання договору позики та дати її виконання, яке мало місце 03 вересня 2021 року з боку відповідача, суд вважає, що в цій частині заперечення позивачки є помилковими. Таким чином суд прийшов до висновку, що при подані позову позивачка не пропустила строк позовної давності, щодо виконання зобов`язань по договору позики від 13 травня 2015 року, а сама заява відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності не знайшла свого обґрунтування. 01 грудня 2021 року позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений в простій письмовій формі договір позики, згідно якого [PERSON] передала у власність відповідачки [PERSON] грошові кошти в сумі 300\~000 доларів США, що є еквівалентом 8\~190\~000.00 грн., по курсу продажу долара США на Міжбанківському валютному ринку станом на 01.12.2021 року, та відповідачка [PERSON] зобов`язана повернути позивачки Король таку ж саму суму грошових коштів, без нарахування відсотків до 31 грудня 2021 року. Позивачка свої зобов`язання виконала в повному обсягу, що підтверджується власноручним підписом на договорі. Відповідачка свої зобов`язання по вищевказаному договору не виконувала. Позивачка надала розрахунок заборгованості по договору позики від 01 грудня 2021 року на суму 300\~000 дол. США. Відповідачка належним чином ознайомлена з вищевказаним розрахунком письмових заперечень щодо розрахунку суду не надала. Відповідно до розрахунку боргу станом на 20.10.2023 року наданий з боку позивачки заборгованість складає: - основний борг 300\~000 дол. США; - штраф в розмірі 3.5 % - 52\~140 дол. США, - штраф в розмірі 12% - 36\~000 дол. США, а також 3 % річних в порядку ст. 625 ЦК України 1\~331.51 дол. США, а всього складає 389\~471.51 доларів США. 01 грудня 2021 року позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений в простій письмовій формі договір позики, згідно якого [PERSON] передала у власність відповідачки [PERSON] грошові кошти в сумі 262\~226 доларів США, що є еквівалентом 7\~158\~770.00 грн. по курсу продажу долара США на Міжбанківському валютному ринку станом на 01.12.2021 року, та відповідачка [PERSON] зобов`язана повернути позивачки Король таку ж саму суму грошових коштів, без нарахування відсотків до 31 грудня 2021 року. Позивачка свої зобов`язання виконувала в повному обсягу, що підтверджується власноручним підписом на договорі. Відповідачка свої зобов`язання по вищевказаному договору не виконувала. Позивачка надала розрахунок заборгованості по договору позики від 01 грудня 2021 року на суму 262\~226 дол. США. Відповідачка належним чином ознайомлена з вищевказаним розрахунком письмових заперечень щодо розрахунку суду не надала. Відповідно до розрахунку боргу станом на 20.10.2023 року наданий з боку позивачки заборгованість складає: - основний борг 262 226 дол. США; - штраф в розмірі 3.5 % - 40\~330.36 дол. США, - штраф в розмірі 12% - 31\~467.12 дол. США, а також 3 % річних в порядку ст. 625 ЦК України 1\~163.85 дол. США, а всього складає 302\~556.36 доларів США. Відповідачка [PERSON] заперечує, щодо позовних вимог про стягнення боргу за договором позики від 01.12.2021 року в розмірі 262\~226 доларів США, посилаючись на те, що вона не отримувала кошти по даному договору та в один день були укладені два договори на різні суми. Укладання двох договорів позики в один день не суперечить цивільно-правовим нормам. Відповідно до пункту 2 вищевказаного договору вказано, що відповідачка [PERSON] , гроші отримала до укладання даного договору. Тому суд вважає, що заперечень про не можливість укладання декілька договорів в один день та не отримання грошей з боку відповідачки [PERSON] носить голослівний характер та належними та допустимими доказами під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження. Крім того відповідачка стверджує, що вона даний договір не підписувала, в ході судового розгляду з боку відповідачки не були надані вільні та експериментальні зразки підпису, а тому дані заперечення носять голослівний характер. Відповідачка [PERSON] не погоджуючись з розрахунком двох договорів позики від 01.12.2021 року посилається на те, що штрафні санкції занадто великі по відношенні до основного боргу, та відповідно до ст. 551 ч.3 ЦК України просить їх зменшити. З урахуванням тексту договорів позики, тривалих цивільно-правових відносин між сторонами, їх обсязі та освіти, суд вважає, що штрафні санкції відповідають засадам справедливості та добросовісності та їх розумності, а тому суд критично відноситься до даних заперечень та вважає, що підстав для застосування ст. 551 ЦК України тобто зменшення неустойки відповідачкою [PERSON] не доведеним. Таким чином суд прийшов до висновку, що з відповідачки [PERSON] на користь позивачки підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 01.12.2021 року на суму 300\~000 дол. США та суму 262\~226 дол. США на загальну суму 692\~027.87 доларів США. Позивачка просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договорами позики у солідарному порядку посилаючись на норми сімейного кодексу, тобто відповідачі фактично перебували у шлюбних відносинах та відповідачка [PERSON] в письмовій формі підтверджувала виконання зобов`язань відповідача [PERSON] 22 лютого 2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с.83). В ході судового розгляду з боку позивачки суду не були надані належні та допустимі доказі того, що відповідачі [PERSON] на час укладання договорів позики перебували у шлюбі. Письмові твердження однією із сторін, в даному випадку відповідачки [PERSON] про те, що вона бере на себе зобов`язання свого чоловіка, не може свідчить про те, що відповідачі фактично знаходились у сімейних відносинах. Крім того з боку позивачки під час судового розгляду не були надані сукупність доказів того, що сторони проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, які є підставою для виникнення зобов`язань щодо стягнення заборгованості у солідарному порядку. Здійснивши аналіз даних обставин суд вважає, що в частині стягнення заборгованості за вищевказаними договорами позики між [PERSON] та відповідачами [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку задоволенню не підлягає. Судові витрати Позивачка при поданні позову сплатила судовий збір у сумі 12\~405.00 грн., позовні вимоги підлягають задоволенню в частині позовних вимог щодо відповідача [PERSON] та відповідачки [PERSON] , а тому відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на корись позивачки в рівних частках, тобто в розмірі 6\~202.50 грн. з кожного.

Outcome: partial