Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

Позивачка в позові вказує, що її батькам, матері [PERSON] , батьку [PERSON] та сестрі [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 02 лютого 1996 року виконавчим комітетом Калинівської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження від 30.01.1996 року за № 126 на праві спільної сумісної власності належить приватизована квартира за [ADDRESS] . Дана квартира зареєстрована за ними в Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 06.02.1996 року в реєстровій книзі № 4 за реєстр. № 36/64, що підтверджує їх право спільної сумісної власності на квартиру. Їхні частки не визначені. [INFO] батько позивача [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді належної йому частки вищезазначеної квартири, позивачка являється спадкоємцем першої черги на майно померлого батька, про що свідчить свідоцтво про її народження. Звернувшись із заявою про прийняття спадщини після смерті померлого батька [PERSON] до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області, Варламова О.В., позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого батька [PERSON] , оскільки у вищезазначеному свідоцтві про право власності на житло співвласником квартири зазначена інша особа, відмінна від спадкодавця, а саме « [PERSON] » в той час як у свідоцтві про смерть є « [PERSON] ». Окрім того, спадкування частки у спільній сумісній власності можливе лише після її визначення та реєстрації права власності на таку частку. Оскільки батько [PERSON] помер [INFO] , а інша співвласниця, мати позивача, [PERSON] померла [INFO] , то визначити їх частки у праві власності на квартиру в договірному порядку неможливо. Тому позивачка звернулася до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи наявна заява, відповідно до якої вона позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити з таких підстав. Так, батькам позивачки, матері [PERSON] , батьку [PERSON] та сестрі [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 02 лютого 1996 року виконавчим комітетом Калинівської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження від 30.01.1996 року за № 126 на праві спільної сумісної власності належить приватизована квартира за [ADDRESS] . Дана квартира зареєстрована за ними в Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 06.02.1996 року в реєстровій книзі № 4 за реєстр. № 36/64, що підтверджує їх право спільної сумісної власності на квартиру. Їхні частки не визначені. [INFO] батько позивача [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді належної йому частки вищезазначеної квартири, позивачка являється спадкоємцем першої черги на майно померлого батька, про що свідчить свідоцтво про її народження. Звернувшись із заявою про прийняття спадщини після смерті померлого батька [PERSON] до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області, Варламова О.В., позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого батька [PERSON] , оскільки у вищезазначеному свідоцтві про право власності на житло співвласником квартири зазначена інша особа, відмінна від спадкодавця, а саме « [PERSON] » в той час як у свідоцтві про смерть є « [PERSON] ». Окрім того, спадкування частки у спільній сумісній власності можливе лише після її визначення та реєстрації права власності на таку частку. Оскільки батько [PERSON] помер [INFO] , а інша співвласниця, мати позивача, [PERSON] померла [INFO] , то визначити їх частки у праві власності на квартиру в договірному порядку неможливо. Згідно з п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Крім того, позивачці необхідно встановити факт належності правовстановлюючого документу, оскільки в свідоцтві про право власності на житло виданого 2.02.1996 року виконавчим комітетом Калинівської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження від 30.01.1996 за № 126 прізвище батька зазначено « [PERSON] », через [PERSON] ». В усіх документах які збереглися у позивачки прізвище батька значиться « [PERSON] », через «є»: в ксерокопії паспорта, в пенсійному посвідченні, в свідоцтві про одруження, яке видане на російській мові. Ймовірно виникла помилка при перекладі прізвища з російської на українську мови. В подальшому позивачці необхідно оформити частку майна у квартирі, однак вона не зможу це зробити через вищевказані розбіжності у прізвищі батька. Той факт, що саме батькові позивачки [PERSON] , який помер [INFO] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] підтверджується в першу чергу довідкою № 441 від 22.05.2023 року виданою КП «Управляюча компанія «Житловик», з якої вбачається, що батько [PERSON] проживав і був зареєстрований у квартирі [ADDRESS] з 02.03.1983 року по день його смерті, яка сталася [INFO] , він використав своє право на приватизацію, а також приватизаційним дорученням № 2806 від 07.02.1996 року. Згідно п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ст. 42 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються після їх оплати в день подачі всіх необхідних документів. Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» та главою 7 розділу І « Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282\\20595, передбачено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подані відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Зокрема п.п.4.14 п.4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, СКЛАД СПАДКОВОГО МАЙНА, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту. Якщо до складу майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки) нотаріус виготовляє витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (п.п.4.18 глави 10 розділу, ІІ Порядку), Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У відповідності до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, звернення стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою частки визначаються рівними (п.5). Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» - у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника може бути змінена за рішенням суду. Згідно з правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріпленої в п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Батьки позивачки та сестра, яка є відповідачкою по справі, разом приватизували квартиру, однаково володіли та користувались житлом, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, тому їхні частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними і кожному із них, як співвласнику належить право власності на 1/3 частку квартири. Батьки позивача разом проживали та були зареєстровані у спільній квартирі до дня їхньої смерті, про що свідчать довідки № 441 та 442\~ від 22.05. 2023 року видані КП «Управляюча компанія «Житловик». На підставі викладеного та

Outcome: approved