Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

03 лютого 2022 р. [PERSON] , діючи через свого представника адвоката Халдай І.В., звернулася з позовом до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її чоловіка [PERSON] , тривалістю три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили, посилаючись на те, що вона є дружиною спадкодавця, але своєчасно подати заяву у нотаріальну контору не могла, так як є громадянкою Ізраїлю і постійно там проживає за адресою [ADDRESS] , те, що після смерті чоловіка залишилося майно на території України їй довгий час не було відомо, а пізніше вона не змогла приїхати в Україну через запровадження у багатьох країнах світу, в тому числі і в Україні, обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19. 08 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 08 серпня 2022 року судом витребувано від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сакал Інни Миколаївни копії матеріалів спадкової справи, відкритої щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] . \~ \~ \~ \~У ході підготовчого розгляду справи було здійснено заміну відповідача Одеської міської ради на належного - [PERSON] , у зв`язку з чим позивачкою були уточненні позовні вимоги. 15 листопада 2022 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні представник позивачки адвокат Халдай І.В. підтримав позов та зазначив, що позивачка не знала про наявність у чоловіка майна в Україні. Відповідачка була повідомлена належним чином про судовий розгляд, з клопотаннями до суду не зверталася, відзив на позов не подавала. Відповідно до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України та зі згоди представника позивача розгляд справи здійнюється в заочному порядку. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 17 лютого 2001 року в міському відділі реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №118. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . [INFO] у місті Рамат Ган, республіці Ізраїль, помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 04 листопада 2021 року, виданого Управлінням у справах населення та імміграції Міністерства внутрішніх справ, держави Ізраїль, акт смерті зареєстрований у Книзі реєстрації актів смерті за 2020 рік. Позивачка є громадянкою Ізраїлю, що підтверджується посвідченням особи, виданим 06 травня 2021 р. На підставі заяви відповідачки [PERSON] від 18.06.2020 р. після смерті її сина [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сакал В.М. була заведена спадкова справа №27/2020 щодо майна померлого . Інші особи не зверталися з заявами про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за життя [PERSON] був власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] виданого 31.10.1994 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів. Як вбачається з матеріалів спадкової справи 17 лютого 2022 року приватним нотаріусом посвідчено свідоцтво про право на спадщину за законом згідно з яким вона успадкувала 1/6 частину вказаної квартири . Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України\~передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до положень\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~частини першої статті 13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно з частиною першою\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~вимог ст.76\~ЦПК України доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2)\~висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За вимогами\~ст.1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3\~ст.1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як визначено\~п.1.12\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, якщо спадкодавець, якому належало майно на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі\~Закону України „Про міжнародне приватне право. Згідно \~ст.70\~ Закону\~України «Про\~міжнародне приватне\~право» з урахуванням положень\~статей 71,\~72\~цього Закону спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Вибір права спадкодавцем буде недійсним, якщо після складання заповіту його громадянство змінилося. Відповідно до вимог ст.71 вказаного Закону спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. За нормами ст.1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій \~за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані\~\~\~\~з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини\~\~підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. Прийняття спадщини за межами України не свідчить про прийняття спадщини, яка знаходиться в Україні. Такий факт не має юридичного значення для спадкування права на нерухоме майно, розташоване на території України. Такий висновок зробив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі №398/1796/20, постанова від 13 березня 2023 року. У встановлений\~ст.1270 ЦК України шестимісячний\~строк з моменту відкриття спадщини позивачка своєчасно не звернулася до нотаріальної контори. Посилання позивачки на те, що їй не було відомо було про наявність у померлого чоловіка майна на території України, а коли дізналася про відкриття спадщини, то своєчасно не змогла приїхати в Україну для її оформлення через запровадження з березня 2020 року у багатьох країнах світу, у тому числі в Україні, обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, розглядаються судом критично. Враховуючи вказані вище норми щодо наявних можливостей як пересилання заяви поштою так і зверненням до консульської установи в Ізраїлі , то суд дійшов висновку, що позивачка не надала належних доказів в підтвердження перешкод своєчасного подання заяви. Факт проживання\~позивача у\~Ізраїлі сам\~по собі\~не свідчить\~про наявність\~об`єктивних,\~непереборних перешкод\~для звернення\~із заявою\~про прийняття\~спадщини,\~оскільки перебування\~позивача поза\~межами України\~не позбавляло\~його можливості\~подати заяву\~про прийняття\~спадщини поштою,\~як передбачено\~підпунктом 2.1\~пункту 2\~глави 10\~розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в редакції на час відкриття спадщини. Такого ж\~висновку \~дотримується і\~Верховний Суд\~в постанові\~від \~12\~квітня 2021\~року у\~справі № 589/1863/13. \~Отже, суд дійшов висновку, що причини пропуску строку для прийняття спадщини, вказані позивачкою, не є поважними, тому позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed