Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд через свого представника адвоката Аннишинця М.В. з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що вони з відповідачем уклали шлюб 02.02.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 15. За період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Спори щодо місця проживання сина та поділу спільного нажитого майна\~ відсутні. Шлюбне життя з відповідачем не склалося. Останнім часом відносини між ними поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Основна причина розпаду сім`ї це відсутність взаєморозуміння між позивачкою та відповідачем. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить як інтересам позивачки так і інтересам відповідача. Просила не надавати строк на примирення, задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання представник позивачки адвокат Аннишинець М.В. подав письмову заяву про розгляд справи у його з позивачкою відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення публікації на офіційному сайті судової влади України. Відзиву на позов відповідачем не подавалось. У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст.223 ч.4, ст.247 ч.2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають у шлюбі з 02.02.2013 року, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області, за актовим записом № 15. За період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.05.2013 року за актовим записом №159. Спори щодо місця проживання сина та поділу спільного нажитого майна\~ відсутні. За наданими до позовної заяви доказами судом встановлено, що сторони на момент розгляду справи фактично не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, разом не проживають і шлюб між ними існує формально. Позивачка в поданій до суду заяві висловила своє небажання зберегти шлюб між ними, категорично наполягає на його розірванні, оскільки такий суперечить її інтересам. Від відповідача жодних заяв або відзиву на позов до матеріалів справи не подавалося. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а [PERSON] категорично наполягає на розірванні шлюбу. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбних відносин є відсутність взаєморозуміння між сторонами. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб між ними доцільно розірвати.

Outcome: approved