Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

16.12.2022 року [PERSON] в особі представника адвоката Погосян М.А. звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, в якому просить визнати за позивачем право власності на 3/4 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] дочки [PERSON] . Позов обґрунтований тим, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є чоловіком та дружиною. Від шлюбу [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Донька позивача 19.02.1999 року уклала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [PERSON] та її чоловік [PERSON] виїхали на постійне місце проживання в Канаду. [INFO] у них народився син [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] та його син [PERSON] залишились мешкати в Канаді за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, спадкоємцями за законом є [PERSON] та відповідачі у справі. У встановлений законом строк позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Позивач претендує на обов`язкову частку у вигляді частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] відмовився від своє частини на користь [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали письмові заяви, якими відмовляються від спадщини на користь [PERSON] 21.10.2021 року державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як неможливо встановити, що гр. [PERSON] та [PERSON] , є однією і теж самою особою. Також в постанові про відмову від вчинення нотаріальної дії нотаріус зазначив, що враховуючи надані спадкоємцем документи неможливо встановити належність документу, що посвідчує право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , померлій гр. [PERSON] . Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що крім заявниці та гр. [PERSON] , який відмовився від прийняття спадщини у строк, є інші спадкоємці за законом: чоловік спадкодавця гр. [PERSON] , [INFO] та син спадкодавця гр. [PERSON] , [INFO] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , Са1§агу, АВ, ТЗС 0У6). Заяви про відмову від прийняття спадщини від імені гр. [PERSON] та гр. [PERSON] в спадковій справі відсутні. Тому видати свідоцтво про право на спадщину на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в цілому не можливо. Проте, [PERSON] авіапоштою відправив документи на адресу позивача серед цих документів він відправив заяву про відмову від права на квартиру, а встановити особистість померлої [PERSON] можливо згідно з паспортними документами, які видані в Україні та в Канаді. Позивач просить визнати за нею право власності на 3/4 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 19.12.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Відзив на позов від відповідачів не надходив. Ухвалою суду від 26.04.2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, представник позивача адвокат Погосян М.А. надала заяву, в якій просить провести розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить розгляд справи проводити без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] були повідомлені про розгляд справи шляхом надсилання листів на їх електронну адресу, заяв про відкладення слухання справи чи відзиви до суду не надходило. Представник третьої особи Шостої Запорізької державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, до суду надійшла заява від останнього про розгляд справи без участі їх представника. З урахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Європейський суд з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain», рішення від 07.07.1989 року, заява № 11681/85, п. 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені судом про час та місце розгляду справу, та, зважаючи на межі розгляду справи в суді, суд вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків. Відповідно до копії Сертифікату про смерть [INFO] померла [PERSON] у Калгарі, провінція Альберта, Канада (а.с. 40-41). Факт родинних відносин позивача зі спадкодавцем підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого «пункт регистрации актов гражданского состояния при 9 управлении коменданта гарнизона советских войск» (написано мовою оригіналу ), відповідно до якого [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 58). Відповідно до даних свідоцтва про одруження [NUMBER] , виданого 19.02.1999 році відділом реєстрації актів про одруження м. Сімферополь, Крим, Україна, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] одружились та [PERSON] змінила прізвище після одруження з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 42). 14.06.2002 року [PERSON] набула у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 43-46). Дочка позивача та відповідача [PERSON] [PERSON] виїхала до Канади на постійне місце проживання, де [INFO] померла на 53 році життя. У [PERSON] та [PERSON] є син на ім`я [PERSON] , [INFO] , про що встановлено Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою. [PERSON] та його син [PERSON] станом на 15.12.2022 року проживають в Канаді за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] померла в Канаді. Згідно з копією паспортів: паспорта громадянина України для виїзду за кордон № [NUMBER] та паспорту громадянки Канади № 3841-4942 [PERSON] і [PERSON] є однією людиною (а.с. 55-57). В матеріалах справи наявні заяви (відмова від спадщини) від імені [PERSON] та [PERSON] , написані від руки, не засвідчені у посольстві. Дані заяви надішли авіапоштою на адресу позивача (а.с. 48-49). 21.10.2021 року державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори винесено Дмитрієвою Н.П. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2174/02-31, так як неможливо встановити, що гр. [PERSON] та [PERSON] , є однією і теж самою особою. Також в постанові про відмову від вчинення нотаріальної дії нотаріус зазначив, що враховуючи надані спадкоємцем документи неможливо встановити належність документу, що посвідчує право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , померлій гр. [PERSON] . Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що крім заявника та гр. [PERSON] , який відмовився від прийняття спадщини у строк, є інші спадкоємці за законом: чоловік спадкодавця гр. [PERSON] , [INFO] та син спадкодавця гр. [PERSON] , [INFO] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , Са1§агу, АВ, ТЗС 0У6). Заяви про відмову від прийняття спадщини від імені гр. [PERSON] та гр. [PERSON] в спадковій справі відсутні. Тому видати свідоцтво про право на спадщину на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в цілому, не можливо (а.с. 39). Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи. Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом звернулась позивач [PERSON] . Відповідно до заяви [PERSON] , він відмовився від прийняття спадщини за законом, яка залишилась після померлої доньки [PERSON] на користь своєї дружини [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом після померлої [INFO] [PERSON] , яка прийняла спадщину. Частиною першою ст. 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за заповітом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 р. 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат», у разі неподання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову. Відповідно до копії Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.10.2021 року, виданої державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори винесено [PERSON] позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , у зв`язку з тим, що неможливо встановити особу спадкодавця, відсутні заяви від усіх спадкоємців, не підтверджено право належності нерухомого майна саме [PERSON] . Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрації по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», об`єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Таким чином, враховуючи те, що судом встановлено право позивача [PERSON] на спадщину, відкриту після смерті її доньки [PERSON] та неможливість оформити це право відповідно до чинного законодавства у нотаріальному порядку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved