Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

У грудні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, уточнивши позовні вимоги в частині складу осіб, просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів вартість недоврахованої електричної енергії у розмірі 87\~897,04 грн., а також судові витрати у розмірі 2\~270 грн. та 15\~000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що 03.06.2014 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про користування електричною енергією за адресою: житловий будинок [ADDRESS] . 10.05.2021 при проведенні перевірки працівниками АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» на дотримання споживачем виконання ПРРЕЕ за адресою: житловий будинок [ADDRESS] було виявлено порушення, а саме: самовільне підключення струймоприймачів до електромережі, з порушенням схеми обліку. Самовільне підключення виконано дротом від ввідного дооблікового дроту мідь 2*6 мм кв. на окрему розетку дротом 2*6 мм кв. приховано, виявити яке при контрольному огляді приладу обліку можливості не було. Для виявлення місця підключення були використані спеціальні технічні засоби ІНН2-4077 до 21.07.2021 та здійснений частковий демонтаж будівельних конструкцій та оздоблювальних матеріалів (шпаклівки). При включенні навантаження (електричний чайник), імпульси відсутні, лічильний механізм лічильника не враховує електричну енергію, покази лічильника не змінюються, електрична енергія споживається, приладом обліку не враховується. Порушення продемонстровано споживачу. Згідно з п. 8.2.5 ПРРЕЕ, уповноваженими представниками оператора системи оформлено Акт про порушення №32376 від 10.05.2021 року, який був підписаний відповідачем [PERSON] без зауважень та заперечень. По акту про порушення №32376 від 10.05.2021 року період розрахунку складає: з 10.05.2020 року по 10.05.2021 року (дванадцять календарних місяців, що передували дню виявлення), проведено розрахунок завданих збитків та вартість не облікованої електричної енергії склала 87 897,04 грн. Вказана сума до теперішнього часу не сплачена. У зв`язку з чим, позивач просив стягнути з відповідачів вартість недоврахованої електричної енергії у розмірі 87\~897,04 грн., а також судові витрати у розмірі 2\~270 грн. та 15\~000 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21.12.2021 відкрито провадження у справі. Згідно ухвали суду від 01.03.2023 до участі у справі у якості співвідповідача залучено [PERSON] , як особу, яка проживала у житловому будинку [ADDRESS] на підставі договору оренди житлового будинку, укладеному між [PERSON] та [PERSON] , станом на 10.05.2021. У судовому засіданні представник позивача підтримала уточнені позовні вимоги, просила задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву (а.с.65-66), просив суд відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] , проте, ним 17.04.2020 було укладено з [PERSON] договір оренди будинку, в якому остання проживала і користувалась електричною енергією, тому, вважає, остання і має відшкодовувати спричинені позивачу збитки. Крім того, зазначив, що відсутні будь-які докази, що підтверджують притягнення винної особи до відповідальності за ст.103-1 КУпАП, або за ст.188-1 КК України; також, розрахунок, складений з порушенням Правил роздрібного ринку електричної енергії. Представник відповідача [PERSON] адвокат Іосипова О.О. подала відзив на позовну заяву (а.с.95-98), згідно якого просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що обов`язки по відшкодуванню несуть лише споживачі електричної енергії, а тому, відповідач [PERSON] , який є власником житлового будинку [ADDRESS] і на ім`я якого було відкрито особовий рахунок і має відповідати перед позивачем за спричинені збитки. Інших заяв та клопотань учасниками справи не подавалось. Вислухавши сторони, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч. ч. 1, 2 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відносини щодо постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 Цивільного кодексу України, положеннями Закону України «Про електроенергетику», Закону України «Про ринок електроенергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №312, зі змінами і доповненнями (далі Правила). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст.26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливо лише на підставі договору про постачання енергії. Споживач енергії зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією, виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Споживач забезпечує безперешкодний доступ відповідальних представників енергопостачальника, підприємства, що здійснює передачу електричної енергії, до власних електричних установок для контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого порядку. Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно з ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до пункту 84 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач фізична особа, у тому числі фізична особа підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Згідно з частиною третьою статті 49 Закону України «Про ринок електричної енергії» основний споживач зобов`язаний укласти з оператором системи розподілу, на території здійснення ліцензованої діяльності з розподілу якого розташовані його мережі, договір про спільне використання електричних мереж за типовою формою, затвердженою регулятором. Відповідно до частини третьої статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний: 1) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; 2) надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії; 3) дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; 4) врегулювати у порядку, визначеному кодексом систем розподілу, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу. Згідно зі частиною першою статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. До правопорушень на ринку електричної енергії, зокрема відносяться крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку. Відповідно до пункту 1.1.1 ПРРЕЕ правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. За приписами п.п. 3 п. 5.1.1. ПРРЕЕ, оператор системи має право проводити обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза засобами вимірювання та інших порушень, що викликають неправильне вимірювання обсягів споживання електричної енергії. Згідно з підпунктом 20 пункту 5.5.5 глави 5.5 розділу V ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача. Відповідно до п. 5.5.7 ПРРЕЕ, споживач має забезпечити доступ персоналу оператора системи для виконання оперативних перемикань, відключень електроустановок оператора системи, обслуговування розрахункових засобів вимірювання електричної енергії, протиаварійної системної автоматики, виконання робіт, пов`язаних зі спорудженням і ремонтом електричних мереж оператора системи, що розташовані на території споживача. Згідно з підпунктом 3 пункту 1.1.2 глави 1.1 розділу І ПРРЕЕ акт про порушення документ установленої форми, який складається для фіксації факту порушення споживачем цих Правил та який є підставою для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. Пунктом 8.4.1. ПРРЕЕ закріплено, що оператор системи визначає обсяг та вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення цих Правил та/або виявлення фактів безоблікового споживання електричної енергії, самовільного підключення до об`єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без засобів вимірювальної техніки, відповідно до вимог глави 8.4. визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення цих Правил. Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу житлового будинку від 28.12.2005 зареєстрованого в реєстрі за №6550 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Семенюк В.В., житловий будинок [ADDRESS] належить громадянину України [PERSON] . Відповідно до п.1 відчужене нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 726 кв.м. Вказана обставина також підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів від 28.12.2025 (а.с.69-72). Отже, відповідач [PERSON] є власником зазначеного житлового будинку. Особовий рахунок № [NUMBER] , що обліковується за адресою: [ADDRESS] , відкритий на ім`я відповідача [PERSON] . Згідно договору оренди житлового будинку від 17.04.2020 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON] , остання орендує житловий будинок [ADDRESS] , для користування строком на три роки (а.с.60-61). Отже, відповідач [PERSON] з 17.04.2020 мешкала за зазначеною адресою та користувалась електричною енергією. 10.05.2021 року представниками АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» було проведено перевірку дотримання ПРРЕЕ, в результаті якої було виявлено порушення, а саме: п.8.4.2 ПРРЕЕ, а саме: самовільне підключення струймоприймачів до електромережі, з порушенням схеми обліку. Самовільне підключення виконано дротом від ввідного дооблікового дроту мідь 2*6 мм кв. на окрему розетку дротом 2*6 мм кв. приховано, виявити яке при контрольному огляді приладу обліку можливості не було. Для виявлення місця підключення були використані спеціальні технічні засоби ІНН2-4077 до 21.07.2021 та здійснений частковий демонтаж будівельних конструкцій та оздоблювальних матеріалів (шпаклівки). При включенні навантаження (електричний чайник), імпульси відсутні, лічильний механізм лічильника не враховує електричну енергію, покази лічильника не змінюються, електрична енергія споживається, приладом обліку не враховується. Порушення продемонстровано споживачу. Факт порушення ПРРЕЕ зафіксовано актом №32376 від 10.05.2021, який підписаний представниками АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» та відповідачем [PERSON] та додатком до акту про порушення №32376. На підставі зазначеного акту на засіданні комісії з розгляду актів про порушення у відповідності до п.п. 8.4.13 ПРРЕЕ було прийнято рішення про нарахування заборгованості про що складено протокол №45/21 (а.с.11). Відповідно до розрахунку по акту №32376 від 10.05.2021 з 10.05.2020 по 10.05.2021 на відповідача [PERSON] було здійснено нарахування заборгованості у сумі 87 897,04 грн за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Позивачем на адресу: [ADDRESS] , на ім`я відповідачів [PERSON] , [PERSON] було направлено досудову претензію по оплаті нарахувань по акту про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії (а.с.13), яка залишена відповідачами без задоволення. Посилання відповідача [PERSON] на неправомірність дій позивача при розрахунку обсягу і вартості необлікованої електричної енергії, суд зазначає, що під час розгляду вказаної справи вони не знайшли свого підтвердження, так як позивач діяв відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженої Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 14.03.2018 № 312, зі змінами і доповненнями, та відповідно до зазначених Правил позивачем було розраховано вартість необлікованої електроенергії, тобто завданого відповідачами збитку. Крім того, суд звертає увагу на те, що акт про порушення підписаний відповідачем [PERSON] без зауважень, також, акт про порушення від 10.05.2021 року №32376 та протокол №45/21 від 22.06.2021 року відповідачами не оскаржувались у судовому порядку. Таким чином, позивачем доведено, що відповідачі безобліково користувались електричною енергією від технологічних електричних мереж АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі». Крім того, допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , який є майстром ДТЕК, підтвердив той факт, що ним разом з бригадою позивача на даху будинку була виявлена безоблікова розетка та виявлено порушення безоблікового споживання електроенергії. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком, даних про його заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, його показання об`єктивно підтверджуються зібраними у справі доказами. Покази інших свідків, допитаних в судовому засіданні [PERSON] , яка зазначила, що обставин події не бачила, а лише підтвердила те, що в житловому будинку проживали квартиранти, яких пустив відповідач [PERSON] , та покази свідка [PERSON] , який в судовому засіданні зазначив, що був у цьому будинку два рази, коли встановлював душову кабіну та копав туалет, лише підтверджують фактичні обставини справи та не спростовують доводів позивача. Доводи відповідача [PERSON] про те, що позивачем не доведено, що саме він безобліково\~ користувався електричною енергією від електричних мереж, судом не беруться до уваги, оскільки факт безоблікового користування електричною енергією підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, разом з тим, відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування вказаного. Крім того, щодо солідарної відповідальності споживачів по відшкодуванню вартості недоврахованої електричної енергії, судом враховано наступне. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Одним із різновидів комунальних послуг є послуги з постачання та розподілу електричної енергії (ст.5 Закону №2189-VІІІ). Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до пункту 6 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно статей 7, 9 цього ж Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до пункту 2 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 26 липня 1999 року № 1357 (далі-Правила), укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Відповідно до пункту 1.1.1 ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Пунктом 2.1.3. Правил встановлено, що споживачі укладають договір споживача про розподіл (передачу) електричної енергії шляхом приєднання до публічного договору за наявності паспорта точки розподілу. У разі надання послуги з приєднання до електричних мереж ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є оператор системи. Згідно з пунктом 2.1.5. Правил договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил. Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи та/або документально підтверджене споживання електричної енергії (пункт 2.1.7 Правил). Пунктом 5.2.1. глави 5.5 розділу V встановлено, що електропостачальник має право на отримання від споживача відшкодування збитків, пов`язаних з відхиленням споживача від договірних величин споживання електричної енергії та величини потужності за розрахунковий період (день, місяць), відповідно до актів законодавства та умов договору та на відшкодування збитків, які виникли через дії чи бездіяльність споживача, іншого електропостачальника, власника мереж, оператора малої системи розподілу, оператора системи, постачальника послуг комерційного обліку. Пунктом 5.5.5. глави 5.5 розділу V встановлено, що споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема: 1) користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); 2) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; 4) здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору ; 6) забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України; 8) забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування; 20) не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача. Отже, законодавство у сфері надання комунальних послуг встановлює, що відносини у сфері постачання електричної енергії виникають між її постачальником (виконавцем комунальної послуги) та її споживачем, яким є особа, якій на праві власності належить нерухоме майно до якого постачається відповідна послуга, яким є відповідач [PERSON] , або особа, яка зареєстрована або фактично проживає у відповідному житлі та користується відповідною послугою, якою є відповідач [PERSON] . Інші посилання представників відповідачів, надані в судовому засіданні, суд не приймає до уваги, оскільки згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Отже, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача вартість не облікованої електричної енергії внаслідок порушення ПРРЕЕ у розмірі 87 897 (вісімдесят сім тисяч вісімсот дев`яносто сім) грн. 04 (чотири) коп. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу у розмірі 15\~000,00 грн., суд приходить до наступного. Згідно п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Так, згідно з положеннями ч.1, п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до чч.1-4\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.ч.1,6\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені, про що зазначено і в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі N 826/1216/16. Судом встановлено, що 08 січня 2021 року між АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» та Адвокатським об`єднанням «Перший Радник» дійсно було укладено договір про надання правової допомоги №210-ДЕ (а.с.27-29) та додаткові угоди №4 від 27.04.2021 року, №21 від 24.01.22, №20 від 31.12.2021, №32 від 30.12.2022 (а.с.30-32, 145, 146, 139). Так, позивачем було заявлено розмір витрат на правову допомогу у сумі 15 000,00 грн., проте, жодних доказів щодо визначення розміру та обсягу виконаних робіт та наданих послуг, і доказів на підтвердження сплати позивачем саме на користь адвоката грошових коштів у розмірі 15 000,00 грн., суду надано не було. Крім того, той факт, що адвокат Біла Т.А. дійсно входить до складу адвокатського об`єднання «Перший Радник», з яким позивач уклав договір про надання правової допомоги, також нічим не підтверджується, а участь в справі остання приймала на підставі відповідної довіреності від АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» (а.с.33). За таких обставин, суд приходить до висновку, що витрати на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн. є необґрунтованими та не доведеними позивачем, у зв`язку з чим не вбачає підстав для їх стягнення з відповідачів. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів в рівних частинах на користь позивача має бути стягнуто 1135,00 грн. в рахунок відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial