Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 4 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 08.09.2023 і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 27.08.2010 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач проживає окремо від сім`ї, щодо матеріального забезпечення двох дітей не дійшли згоди у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Ухвалою суду від 14.09.2023 позовну заяву залишено без руху, та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання копії вказаної ухвали, для усунення зазначених недоліків. Позивач належним чином та у встановлений судом строк усунула вказані недоліки. Ухвалою суду від 20.09.2023 розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомлення сторін. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні частково визнав позоні вимоги, а саме в частині розірвання шлюбу не заперечував, а в частині стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей просив зменшити розмір до 3700,00 грн. на кожну дитину відповідно. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною 2 ст. 2 СК України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» за якою, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.08.2010, який зареєстрований Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 415. Сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільні діти проживають разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо від сім`ї. Сторонами у позасудовому порядку не досягнуто домовленості щодо утримання спільних дітей та позивач бажає, щоб відповідач сплачував аліменти за рішенням суду. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, зазначена норма закону встановлює розмір аліментів у частці чи твердій грошовій сумі за вибором особи, яка звернулася до суду за захистом порушеного права і ніяк не визначає статус відповідача щодо його працездатності чи безробіття, не ставить цим в залежність суд щодо визначення порядку та способу стягнення аліментів і не зобов`язує суд діяти на свій розсуд. Частина 1 статті 184 СК України виписана законодавцем таким чином, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим, що вона просила суд про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 4 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 08.09.2023 і до досягнення дітьми повноліття. Частиною 1 ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18). Позивач вказує, що відповідач працездатний, має нерухоме майно, зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, як ФОП та може сплачувати аліменти на рівні, необхідному для належного розвитку дітей. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, які мають стягуватись з відповідача на утримання його неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що з метою дотримання вимог закону, враховуючи рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального забезпечення дитини, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів, судом враховано вимоги статті 182 СК України, а також приписи статті 180 СК України. Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітнього сина сторін, враховуючи вік дітей, працездатний вік відповідача, відсутність у відповідача аліментних зобов`язань стосовно інших осіб, зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем у позасудовому порядку не досягнуто домовленостей щодо утримання дітей, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивачки та необхідність визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 4 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 08.09.2023 і до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дитини. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дітей, передбачених ст. 188 СК України, судом не встановлено. Судом не встановлено обставин, що відповідач, будучи працездатною особою, не може надавати допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Батьки дитини повинні у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати її добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Можливість стягнення аліментів за рішенням суду залежить не лише від факту добровільної участі одного з батьків в утриманні дітей, а й від згоди іншого з батьків із розміром та способом такого утримання. Тому за сукупності наведених висновків позов підлягає задоволенню. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів - їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (частина перша стаття 192 Сімейного кодексу України). Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що сім`я даного подружжя розпалась остаточно, позивач наполягала на розірванні шлюбу, відповідач не заперечував щодо розірвання шлюбу у зв`язку із чим, шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн. за вимогу про розірвання шлюбу, а також стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. за вимогу про стягнення аліментів, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнений від його сплати на підставі закону. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved