Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до АТ «Сенс Банк» про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 520 136,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17.05.2021 у справі №752/16820/19 визнано виконавчий напис №24344 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чудовським В. А. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості, що виникла за договором кредиту від 20.06.2007 №10-29/3643 таким, що не підлягає виконанню. Проте у ході примусового виконання вказаного виконавчого напису була реалізована належна на праві власності позивачу квартира за адресою: [ADDRESS] за початковою ціною 520 136,00 грн. Позивач вважає, що АТ «Сенс Банк» безпідставно набуло вказані грошові кошти, які підлягають поверненню [PERSON] . Ухвалою Голосіївського районного суд у м. Києва від 06.04.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Голосіївського районного суд у м. Києва від 20.06.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження. Позивач у судовому засіданні просить суд задовольнити подану ним позовну заяв з викладених у ній підстав. Представник відповідача заперечує проти задоволення позову, вказує на необґрунтованість заявлених позовних вимог та відсутності доказів на підтвердження отримання АТ «Сенс Банк» грошових коштів у розмірі 520 136,00 грн. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч. 1 ст. 4ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 20.06.2007 року між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк», яке 30.11.2022 змінило назву на АТ «Сенс Банк», було укладений кредитний договір №10-29/3643, згідно умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 55 000 доларів США зі сплатою 11,95% річних , термін погашення заборгованості не пізніше 19.06.2023 року. Судом не встановлено, що вказаний кредитний договір був розірваний або визнаний недійсним у встановленому законом порядку. Також відсутні докази належного виконання позичальником свого грошового зобов`язання перед кредитором. 31.10.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. В. вчинено виконавчий напис №24344 про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 102 684,99 доларів США. 05.06.2019 приватним виконавцем Кісельовою В.В. відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису №24344, вчиненого 31.10.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. В. У ході примусового виконання виконавчого напису №24344 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.В. було арештовано та описано нерухоме майно боржника [PERSON] , що є предметом іпотеки, а саме: квартира [ADDRESS] , та 16.10.2018 передано приватним виконавцем на реалізацію ДП «Сетам». 26.07.2019 перші електронні торги (лот 359516) не відбулися через відсутність допущених учасників торгів, початкова(стартова) ціна перших електронних торгів становила 520 136,00 грн. 06.09.2019 повторні електронні торги не відбулися через відсутність допущених учасників торгів, початкова (стартова) ціна других електронних торгів 416 108,80 грн. 11.09.2019 року іпотекодержателем було подано заяву про бажання залишити за собою предмет іпотеки за ціною 416 108,80 грн шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про іпотеку». Предмет іпотеки у відповідності до вимог ст. 49 Закону України «Про іпотеку» передано у власність стягувачу АТ «Укрсоцбанк» за початковою (стартовою) ціною других (повторних) електронних торгів 416 108,80 грн в рахунок погашення боргу. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що 16.01.2020 право власності на нерухоме майно, зокрема зазначену квартиру, зареєстровано за АТ «Альфа - Банк» на підставі рішення приватного нотаріуса Юдіна М.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 50685615. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17.05.2021 у справі №752/16820/19 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №24344, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості, що виникла за договором кредиту від 20.06.2007 №10-29/3643. Звертаючись до суду із даним позовом [PERSON] просить суд повернути йому безпідставно набуті АТ «Сенс Банк» на підставі виконавчого напису нотаріуса №24344 від 31.10.2017 грошові кошти у розмірі 520 136,00 грн. Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч. 2 ст. 1212 ЦК України). Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (ч. 3 ст. 1212 ЦК України). Таким чином, за змістом даної норми під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. За результатами розгляду справи по суті заявлених позовних вимог суд у своєму рішенні має зробити висновок про порушення чи не порушення прав особи, а також її охоронюваних законом інтересів, які випливають безпосередньо зі змісту права. Якщо ж за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду немає правових підстав для задоволення позову. Як встановлено в ході розгляду справи між сторонами існували цивільно-правові відносини на підставі кредитного договору, позивач в односторонньому порядку від договору не відмовлявся, договір не був розірваний сторонами чи визнаний недійсним у судовому порядку. Як встановлено судом в ході судового розгляду в ході виконання виконавчого напису відповідач набув право власності на предмет іпотеки, яке було зареєстровано приватним нотаріусом Юдіним М.А. 16.01.2020 р. Матеріали справи не містять доказів, що відповідач в ході виконання виконавчого напису, який в подальшому був визнаний судом таким,що не підлягає виконанню, отримав грошові кошти в сумі 520136 гривень, тому їх не може бути витребувано відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставно набуте майно. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставини, на які він посилається, підстав для задоволення позовних вимог про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, суд не вбачає. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України та, з огляду відмову у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову не відшкодовуються позивачем.

Outcome: dismissed