Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав звернулася [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, в якому у них народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що після фактичного припинення шлюбних відносин між ними у 2018 році [PERSON] виїхав з с.Хорів Острозького району Рівненської області та з того часу не спілкувався з сином, не брав жодної участі у його житті, не вітав дитину зі святами та днем народження, не цікавиться його здоров`ям на навчанням. Вказуючи на те, що з її сторони ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з батьком, а відповідач повністю усунувся від виконання батьківських обов`язків, просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 03.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку загального позовного провадження, відповідачу було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву, зобов`язано орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області надіслати суду пояснення щодо позову у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали. Відповідач правом подати відзив на позов не скористався. 25.07.2023 на адресу суду від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - органу опіки та піклування Острозької міської ради Рівненської області надійшло пояснення щодо позову. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали. Представник органу опіки та піклування Острозької міської ради Рівненської області в судовому засідання не заперечила проти задоволення позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Вимоги ст.264\~ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника органу опіки та піклування, допитавши свідків, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному об`ємі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просить позов задоволити. Позивачка пояснила, що з 24.10.2013 вона перебувала з відповідачем в шлюбі, в якому у них народився син [PERSON] , [INFO] . Вказала, що шлюб між ними розірвано рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 21.01.2019. Зазначає, що вона разом зі [PERSON] проживали в м.Києві, де працювали. Вказала, що коли настав час народжувати дитину вона поїхала в с.Хорів Острозького району Рівненської області до своєї матері, а [PERSON] приїхав лише через місяць після народження сина. Пояснила, що [PERSON] жодних коштів на її утримання та утримання сина не надавав, а їх утриманням займалася її мати. Пояснила, що навіть тоді коли для сина необхідні були кошти на лікування [PERSON] їх фінансово не підтримував. Крім того зазначила, що і тоді, коли для сина необхідно було купити, одяг [PERSON] кошти їй надав в позичку. Зазначила, що в березні 2018 між нею та [PERSON] виникла суперечка, тоді він вночі зібрав свої речі і пішов з дому. Вказала, що з того часу [PERSON] до сина не приїздив, не брав участі у витратах на лікування дитини, не надавав їм матеріальну допомогу. Зазначила, що вперше після їхнього конфлікту [PERSON] зателефонував лише в серпні 2018 року. Зазначила, що з вересня 2019 року вона з сином почала проживати в с.Оженин Острозького району Рівненської області. Вказала, що [PERSON] востаннє телефонував в листопаді 2019 року та при спілкуванні з дитиною, коли син сказав, що в нього є ще тато [PERSON] , то [PERSON] повідомив, що тепер у [PERSON] батька немає. Пояснила, що з листопада 2019 року [PERSON] до дитини не телефонує, не приїжджає, не бере участі у вихованні сина. Пояснила, що вона ніколи не створювала перешкод для спілкування сина з батьком, проте він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Вказала, що на даний час [PERSON] має місце роботи так як через ДВС з нього стягуються аліменти на утримання сина, але місце його роботи їй не відомо. Пояснила, що на даний час їхньому сину 9 років та він називає батьком свого вітчима. Посилаючись на байдужість відповідача до долі дитини, просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] . Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області в судовому засіданні пояснила, що до органу опіки і піклування Острозької міської ради найшло звернення [PERSON] про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з пояснень позивачки стало відомо, що [PERSON] з 2018 року не бере участі у вихованні сина, не цікавиться його здоров`ям, навчанням, не вітає зі святами, не телефонує йому. Вказує, що [PERSON] до органу опіки і піклування з заявами про те, що йому чинять перешкоди в спілкуванні з сином не звертався. Вивчивши ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків та інші обставини, що мають істотне значення, орган опіки і піклування вирішив доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи та ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона знає позивачку з 2019 року та живе з нею по-сусідству. Вказала, що їй відомо про те, що [PERSON] участі у вихованні свого сина не бере, ніколи до них не приїжджав та не допомагав. Зазначила, що син [PERSON] [PERSON] називає своїм батьком теперішнього чоловіка позивачки [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачки. Вказала, що батька сина позивачки - [PERSON] вона не бачила 4 роки, він до дитини ніколи не приїжджав, з дитиною не спілкується, не приймає участі у його вихованні. Зазначила, що [PERSON] називає батьком теперішнього чоловіка позивачки. Крім того вказав, що в її присутності син [PERSON] . [PERSON] ніколи про свого рідного батька не згадував. З досліджених в письмових доказів судом встановлено наступні обставини. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.04.2014, встановлено, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З рішення\~Острозького районного\~суду Рівненської\~області від\~21.01.2019\~встановлено,\~що [PERSON] та [PERSON] з 24.10.2013 перебували у шлюбі та під час перебування у шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 21.01.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до судового наказу Острозького районного суду Рівненської області від 25.03.2019, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Згідно розрахунку заборгованості від 19.05.2023, [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини в розмірі 1320,25 грн. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] , [INFO] . При прийнятті даного висновку комісією було встановлено, що батько жодної участі у житті сина не бере. З пояснень позивачки, представника органу опіки та піклування, висновку органу опіки та піклування, показань свідків та письмових доказів, досліджених судом, встановлено, що відповідач, який є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] не приділяє жодної уваги вихованню сина, не створює належних умов для його проживання, не цікавиться його життям, навчанням та розвитком. З матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідача щодо участі в вихованні, забезпеченні належних та безпечних умов життя дитини має місце протягом тривалого часу. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.11 Закону України\~"Про\~охорону дитинства", сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 Закону України\~"Про\~охорону дитинства",\~\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Пунктом 2 ч.1 ст.164\~СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п.2 ч.1 ст.164\~СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не налагоджує стосунки з дитиною, не піклується про фізичний і духовний розвиток свого малолітнього сина, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не цікавиться його життям, не спілкується із дитиною та не піклується про її стан здоров`я, не надає дитині доступу до культурних та інших цінностей. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини. При цьому, суд враховує, що зазначений стан речей триває довгий проміжок часу - протягом майже 4 років. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що у відповідності до п.2 ч.1 ст.164\~СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав.\~\~ Враховуючи положення п.8 ст.7 СК України, у відповідності до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути 1073 грн. 60 коп. сплаченого судового збору. На підставі ст.7, 150, 141, 164 СК України,

Outcome: approved