Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

Виконавчий комітет Володимирської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Зазначають, що батько самоусунувся від виконання батьківських обов?язків відносно дочки. Проживає в літній кухні брата, немає власного житла, не працевлаштований, дитину матеріально не забезпечує. [PERSON] усно заявляє, що згідний на позбавлення його батьківських прав відносно дочки. Зі слів малолітньої [PERSON] встановлено, що матір жорстоко відноситься до неї. Систематично принижує дочку, погрожує, ображає словесно, а іноді навіть вчиняє фізичне насильство. Дівчинка втекла від матері влітку 2022 року до тітки та її чоловіка. Однак дитину вилучено та тимчасово влаштовано до сестри [PERSON] . Систематично [PERSON] допомагає доглядати ще одна сестра - [PERSON] . Зі слів [PERSON] , вона боїться та категорично не хоче повертатись на проживання до жодного з батьків. Старші доньки відповідачів, [PERSON] та [PERSON] розповідають, що матір систематично знущалась над ними, виганяла з хати. Батько ж абсолютно не проявляв жодного інтересу до дітей. Також сестри малолітньої повідомляють, що матір неодноразово підстерігала дочку дорогою зі школи та погрожувала вкоротити собі віку, якщо дочка не повернеться до неї. Після таких випадків у дитини траплявся нічний енурез. 20 вересня 2022 року питання щодо подальшої долі дитини було розглянуто на засідання комісії з питань захисту прав дитини. Батько не з?явився. Матір поводила себе агресивно, називала усіх своїх дочок лайливими словами, звинувачувала у всіх своїх проблемах. [PERSON] та [PERSON] з моменту відібрання дитини і до даного часу не налагодили контакт з [PERSON] , не цікавляться про місце знаходження дочки, її здоров?ям, успіхами у навчанні, не телефонують. Батьки не допомагають матеріально. Дитина на повному утриманні старших сестер. Відповідачі не звертаються до будь-яких соціальних служб для допомоги у подоланні своїх проблем. У зв`язку з ухиленням [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків з належного виховання дитини просять позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з кожного відповідача. Ухвалою судді від 18.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче судове засідання призначено на 03.07.2023 року. 03.07.2023 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення, не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин неявки, відзиву не подала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову та позбавлення його батьківських прав і стягнення аліментів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається з копії свідоцтва про народження, відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно з Рішенням виконавчого комітету Володимирської міської ради від 22.09.2022 року № 333 «Про відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] у батьків» вирішено відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] . З наказу № 35 від 19.08.2022 року «Про тимчасове влаштування дитини» вбачається, що малолітню [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштована на виховання і утримання її сестри [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ). Рішенням виконавчого комітету Володимирської міської ради від 22.09.2022 року № 337 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду, є єдиним можливим засобом забезпечення дитині гармонійного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав, вони мають право бути поновленими у батьківських правах відносно своєї дочки відповідно до положень ст. 169 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не працюють, мають непостійний, мінливий дохід, тому з урахуванням заявленого позивачем розміру аліментів, їх слід визначити у розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з кожного відповідача. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на вказане, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позову, з відповідачів підлягає стягненню в користь держави судовий збір у розмірі по 1073,60 грн. з кожного за кожну позовну вимогу.

Outcome: approved