Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, по якому просить: скасувати заборгованість за послуги теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] , абонента [PERSON] , в розмірі 3505,42 грн. та зобов`язати Комунальне Підприємство «Теплопостачання міста Одеси» (65029, Одеса, вул.. Балківська, 1-Б, Код ЄДРПОУ 34674102) здійснювати нарахування вартості спожитої послуги з теплопостачання за адресою [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] , абонента [PERSON] , за показаннями прибору обліку, лічильником теплової енергії Ultraheat T350/2WR6, виконання 2WR6264-ABB70-0ND4, заводський номер 68415348. Мотивує вимоги тим, що [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS] , якій в 2019 році присвоєно номер 10а., а Комунальне Підприємство «Теплопостачання міста Одеси» надає позивачу за заначеною адресою послуги з централізованого опалення, по особовому рахунку № [NUMBER] . 12.11.2015 року у квартирі позивача встановлено лічильник теплової енергії Ultraheat T350/2WR6, виконання 2WR6264-ABB70-0ND4, заводський номер 68415348, який прийнято на облік 21.01.2016 року згідно акту приймання в експлуатацію вузла обліку теплової енергії від 21.01.2016 року. Відповідно до технічної документації на прилад обліку періодичність проведення його повірки складає 4 роки. Тепло лічильник пройшов планову повірку 04.10.2019 року, що підтверджується Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого вимірювальної техніки № 5/2-3-2016 від 04.10.2019 року, чинним до 04.10.2023 року. Позивачем здійснювалася оплата за послуги централізованого опалення на підставі показників лічильника теплової енергії, що підтверджується відповідними квитанціями, тим самим факт встановлення та прийняття до експлуатації відповідачем зазначеного приладу обліку підтверджується зокрема квитанціями відповідача. Відповідно до акту обстеження вузла обліку теплової енергії будь-яких несправностей у роботі лічильника не встановлено, як і не встановлено використання необлікованої теплової енергії, не виявлено зовнішніх пошкоджень, та зафіксовано цілісність пломб. 02.03.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Судом повернуто відзив на позовну заяву відповідачу у зв`язку із поданням його із порушенням процесуальних строків, а також не поданням доказів направлення відзиву позивачу. Ухвалою суду від 13.12.2023 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено КП «ЖКС «Порто -Франківський». Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, представник відповідача проти задоволення позову заперечувала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволеною з наступних підстав. [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS] , якій в 2019 році присвоєно номер 10а., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 196844747 від 20.01.2020 року. Комунальне Підприємство «Теплопостачання міста Одеси» надає позивачу за зазначеною адресою послуги з централізованого опалення, по особовому рахунку № [NUMBER] , що сторонами визнано та не заперечувалося. 12.11.2015 року у квартирі позивача встановлено лічильник теплової енергії Ultraheat T350/2WR6, виконання 2WR6264-ABB70-0ND4, заводський номер 68415348, який прийнято на облік 21.01.2016 року згідно акту приймання в експлуатацію вузла обліку теплової енергії від 21.01.2016 року, що сторонами визнано та не заперечувалося. Акт приймання в експлуатацію вузла обліку теплової енергії від 21.01.2016 року містить підписи абонента та КП «ТГО». 21.10.2019 року Відповідачем складено Акт готовності вузла обліку теплової енергії до експлуатації. 21.10.2020 року Відповідачем складено Акт готовності вузла обліку теплової енергії до експлуатації. 28.10.2022 року Відповідачем складено Акт обстеження вузла обліку теплової енергії, яким встановлено, що прилад обліку знаходиться в робочому стані. Квитанціями за період в тому числі за 2022 рік позивачу нарахована оплата за приладом обліку. Відповідно до технічної документації на прилад обліку періодичність проведення його повірки складає 4 роки. Тепло лічильник пройшов планову повірку 04.10.2019 року, що підтверджується Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого вимірювальної техніки № 5/2-3-2016 від 04.10.2019 року, чинним до 04.10.2023 року. Актами готовності вузла обліку теплової енергії до експлуатації від 21.10.2029 року та від 21.10.2020 року встановлено дату наступної повірки 4 квартал 2023 року. Відповідно до акту обстеження вузла обліку теплової енергії будь-яких несправностей у роботі лічильника не встановлено, як і не встановлено використання необлікованої теплової енергії, не виявлено зовнішніх пошкоджень, та зафіксовано цілісність пломб. Листом від 13.06.2022 року № 15-06-355 відповідач повідомив позивача, про те, що за відомостями відповідача вузол обліку, встановлений в квартирі позивача, не приймався на абонентський облік, із посиланням на Правила надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830. Як встановлено судом, відповідач не звертався до позивача с заявою про припинення договору і остання не давала свою згоду на припинення договірних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги. Абзацом сьомим частини першої статті 24 Закону України «Про теплопостачання» зазначено, що споживач теплової енергії має право на отримання перерахунку за спожиту теплову енергію з урахуванням здійсненого авансового платежу та показань вузлів обліку теплової енергії протягом місяця після закінчення опалювального періоду. Згідно абзацу четвертого частини другої статті 25 Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані здійснювати перерахунок за спожиту теплову енергію із споживачами з урахуванням авансового платежу та показань вузлів обліку теплової енергії протягом місяця після закінчення опалювального періоду. Згідно з ч. 1 ст.3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1,2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку. Відповідно до частин першої та третьої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Пунктом 2 частини першої статті 208 ЦК України передбачено, що правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за винятком випадків, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642, 643 ЦК України. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків належать, зокрема, договори та інші правочини. Згідно з частиною першою та другою статті 598 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. З 01.05.2021 року набули чинності зміни № 1060 до ч. 2 стаття 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", а саме: Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Судом встановлено, що такої пропозиції відповідач не надсилав позивачу та такий договір позивач не отримував. Суд вважає що посилання відповідача на ч. 5 ст. 13 цього закону не є належним, оскільки в даному випадку вказана частина статті зазначає на випадок якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин. Таким чином, враховуючи навіть зміни у законодавстві щодо умов надання комунальних послуг, відповідач як теплопостачальна організація не мав права в односторонньому порядку припинити дію попередньо укладеного договору. Крім того, договором в новій редакції не передбачено обов`язку споживача проводити повторне введення в експлуатації засобу обліку, який було введено в експлуатацію раніше, що визнано та не оспорено відповідачем. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що взаємовідносин сторін за первинно укладеним Договором припинились. Також суд враховує те, що Відповідач починаючи з 2019 року нараховував позивачу оплату за теплопостачання на підставі показників приладу обліку, а новою редакцію договору не передбачено обов`язку позивача повторно вводити в експлуатацію раніше введений в експлуатацію засіб обліку. Постанова Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830 набрала чинності після встановлення та прийняття на обслуговування прибору обліку позивача, а також не встановлює вимоги щодо повторного прийняття на абонентський облік раніше введених в експлуатацію приборів обліку. В той же час, той факт, що прибор обліку позивача був введений в експлуатацію і його показники приймалися при розрахунку вартості спожитих послуг, підтверджуються чисельними квитанціями відповідача, свідоцтвом про повірку прибору обліку та іншими доказами в їх сукупності. Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання визначає Закон України від 2 червня 2005 року № 2633-IV «Про теплопостачання» (далі - Закон № 2633-IV). Абзацом вісімнадцятим статті 6 Закону № 2633-IV визначено державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах забезпечення комерційного обліку постачання теплової енергії. Частиною шостою статті 19 Закону № 2633-IV встановлено споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг визначає Закон України від 22 червня 2017 року № 2119-VIII «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (далі - Закон № 2119-VIII). Пунктами 6 та 10 частини 1 статті 1 Закону № 2119-VIII встановлено вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Обслуговування вузлів обліку - огляд, опломбування/розпломбування, періодична повірка (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж), ремонт засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла обліку, забезпечення дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності), ремонт та заміна допоміжних засобів вузла обліку, а за згодою власника (співвласників) будівлі також охорона або страхування вузла обліку. Частиною 2 статті 6 Закону № 2119-VIII визначено обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором. Відносини, що виникають в процесі провадження метрологічної діяльності регулює Закон України від 5 червня 2014 року № 1314-VII «Про метрологію та метрологічну діяльність» (далі - Закон № 1314-VII). Частиною першою статті 17 Закону № 1314-VII встановлено законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Частиною третьою статті 17 Закону № 1314-VII визначено суб`єкти господарювання зобов`язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на періодичну повірку. Частиною четвертою статті 17 Закону № 1314-VII зазначено періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Частиною четвертою статті 17 Закону № 1314-VII встановлено відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки. Періодична повірка засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну енергію і газ) проводиться за рахунок тарифів на електро- і газопостачання або за рахунок постачальника послуг комерційного обліку. Періодична повірка засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) проводиться за рахунок внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку, встановлених відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Частиною четвертою статті 17 Закону № 1314-VII визначено відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки. Періодична повірка засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну енергію і газ) проводиться за рахунок тарифів на електро- і газопостачання. Періодична повірка засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) проводиться за рахунок внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку, встановлених відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг та Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води i водовідведення регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (далі - Правила № 630). Пунктом 1 Правил № 630 встановлено виконавцем послуг є суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг. Пунктами 9, 30, 32 Правил № 630 передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг в установлені договором строки. В той же час, згідно з положеннями підпункту 6 пункту 29 та підпункту 4 пункту 32 Правил № 630, споживач має право на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку, а виконавець зобов`язаний контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. Абзацом другим пункту 10 Правил № 630 визначено справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Пунктом 15 Правил № 630 зазначено засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Абзацом п`ятим пункту 15 Правил № 630 передбачено, що у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Інших випадків справляння плати за нормою споживання Правилами № 630 не передбачено. Оскільки в квартирі позивача встановлений засіб обліку тепла, який повірено своєчасно відповідно до вимог технічної документації, єдиною підставою для переведення споживача на плату за послуги згідно з нормативами (нормами) споживання є виявлена несправність засобу обліку тепла, що не підлягає усуненню. Такі нарахування здійснюються лише з моменту виявлення несправності лічильника тепла. В той же час, зазначених несправностей засобу обліку не виявлено, що підтверджується актом обстеження вузда обліку теплової енергії. За наявності в квартирі засобу обліку теплоенергії оплата за надані послуги здійснюється згідно з показаннями такого засобу, за винятком випадку виявлення його несправності, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що міститься у постановах від 15 липня 2019 року у справі № 235/499/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 815/3916/16, від 13 травня 2020 року у справі № 815/5332/16, від 14 липня 2020 року у справі № 815/5554/16. Порядок подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 2015 року № 474 (далі - Порядок № 474). Частиною другою пункту 1 Порядку № 474 встановлено, що дія цього Порядку поширюється на операторів зовнішніх інженерних мереж (суб`єктів господарювання), що здійснюють обслуговування засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду), суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро- та газопостачання для побутових потреб (далі - виконавці), а також споживачів відповідних послуг - фізичних осіб, співвласників багатоквартирного будинку, у власності яких перебувають засоби вимірювальної техніки (далі - споживачі). Абзацом другим пункту 1 Порядку № 474 зазначено, що виконавець послуг - оператори зовнішніх інженерних мереж (суб`єкти господарювання), що здійснюють обслуговування засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду), суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро- та газопостачання для побутових потреб. Пунктом 2 Порядку № 474 визначено у цьому Порядку терміни вживаються у значенні, наведеному у Законах України «Про житлово-комунальні послуги», «Про метрологію та метрологічну діяльність» та «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Підпунктом 11 пункту 1 статті 1 Закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» встановлено, що оператор зовнішніх інженерних мереж - власник зовнішніх інженерних мереж, а в разі якщо зовнішні інженерні мережі використовуються іншою, ніж власник, особою або є безхазяйними - особа, якій такі мережі власником передано у користування (управління, господарське відання, оренду, концесію) або яка здійснює фактичне користування такими мережами для транспортування відповідно теплової енергії, гарячої води, питної води. Отже, виконавцем, відповідно до цього Порядку та Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», є суб`єкт господарювання, який надає споживачу послуги з централізованого опалення. Пунктом 3 Порядку № 474 визначено, що періодичній повірці, обслуговуванню та ремонту підлягають засоби вимірювальної техніки, які введені в експлуатацію в установленому порядку. Пунктом 6 Порядку № 474 зазначено, що оплата періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиту для побутових потреб електричну енергію і газ, комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду, здійснюється відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Пунктом 7 Порядку № 474 зазначено, що виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за формою згідно з додатком 1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем. Пунктом 8 Порядку № 474 встановлено, що споживач забезпечує у зазначений в повідомленні строк доступ представника виконавця до засобу вимірювальної техніки. У разі неможливості споживача у зазначений строк забезпечити доступ представника виконавця до засобу вимірювальної техніки для проведення його періодичної повірки споживач не пізніше ніж за 10 календарних днів до настання такого строку інформує про це виконавця шляхом надсилання рекомендованого листа з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання виконавцем відповідної інформації. Інший строк доступу до засобу вимірювальної техніки споживач та виконавець узгоджують, зокрема шляхом обміну листами. Пунктом 11 Порядку № 474 визначено, що на час проведення періодичної повірки або ремонту засобу вимірювальної техніки виконавець встановлює тимчасовий засіб вимірювальної техніки. У відповідності до пункту 12 Порядку № 474, після демонтажу засобу вимірювальної техніки виконавець забезпечує його транспортування для проведення періодичної повірки або ремонту. А пунктом 14 цього Порядку визначено, що після проведення періодичної повірки або ремонту виконавець у строк, зазначений в акті про демонтаж засобу вимірювальної техніки, забезпечує транспортування засобу вимірювальної техніки для його монтажу. Транспортування засобу вимірювальної техніки здійснюється таким чином, щоб не вплинути на його метрологічні характеристики. Отже, за змістом наведених норм, періодична повірка засобів вимірювальної техніки, що є власністю фізичних осіб, здійснюється за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з централізованого опалення. При цьому, здійснення повірки засобів вимірювальної техніки, яка включає демонтаж, транспортування до місця повірки, повірка та монтаж після повірки, також покладається на суб`єкта господарювання, що надає послуги. Саме суб`єкт господарювання має демонтувати засіб обліку, визначитися із спеціалізованою організацією, яка проведе повірку, транспортувати до місця повірки і назад споживачу та встановити засіб обліку. Не проведення виконавцем періодичної повірки засобу обліку тепла не є підставою для неврахування його показників, так як забезпечення проведення повірки є обов`язком виконавця послуг і невиконання ним такого обов`язку не повинно мати негативних наслідків для споживача. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 521/6670/18. В той же час, повірка засобу обліку позивача була проведена своєчасно у відповідності до вимог чинного законодавства. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц (провадження № 61-1716сво17) зроблено висновок, що «законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону. У зв`язку з тим, що обраний позивачем спосіб захисту є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. А тому у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за постачання централізованого опалення споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку». Порядок № 829 набрав чинності лише 24 жовтня 2018 року, в свою чергуположення та вимоги даного Порядку підлягають застосовуванню з моменту набрання ним чинності, до нових відносин, які визначають процедуру встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії та не мають зворотної сили до вже встановлених лічильників, які були прийняті на облік. Відповідно до статті 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. На думку суду, зміна законодавства, що регулює питання порядку встановлення та прийняття на облік вузла розподільчого обліку теплової енергії, не припинила можливість споживача теплової енергії, за наявності встановленого у передбаченому порядку (на момент встановлення) індивідуального приладу обліку тепла, оплачувати такі послуги за показниками відповідного лічильника. Крім того, суд зауважує, що Порядок № 829 не передбачає зняття з обліку тих лічильників споживачів, які були погоджені та взяті на облік до набуття чинності цієїпостанови, та не встановлює заборони щодо врахування показників по даним лічильникам, які надаються споживачами. Не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку відповідно з новою процедурою, який раніше був прийнятий на абонентський облік, до набрання чинності Порядку № 829. Отже, зміна законодавцем технічних вимог щодо порядку встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії (квартирних лічильників) не є підставою для встановлення споживачем нового обладнання для обліку тепла, за умови, що таким споживачем до прийняття нового Порядку № 829 вже встановлено індивідуальний вузол розподільного обліку теплової енергії. Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання"та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженимипостановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630, було визначено право споживача на встановлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік, а також проведення оплати за спожиті послуги згідно з показниками індивідуальних приладів обліку. Отже, показники лічильників, встановлених та прийнятих на облік у встановленому законом порядку до прийняття Порядку N 829, повинні враховуватися виконавцем послуг, тобто у цьому випадкуКП "Теплопостачання міста Одеси". Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі N 756/2361/20-ц, від 22 лютого 2023 року в справі N 753/2748/20, в яких Верховний Суд зазначив, що Порядок N 829 не передбачає необхідність приведення раніше встановленого вузла обліку у відповідність до цього Порядку та не встановлює заборони щодо врахування показників за такими лічильниками, які надаються споживачами. В силу частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (Воловік проти України, N 15123/03, § 45, 6 грудня 2007 року). Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Отже, рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у цій справі як джерело права. Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя. Відтак, посилання відповідача на те, що вузол розподільчого обліку (квартирний вузол обліку теплової енергії), встановлений у приміщенні позивача, не був прийнятий на абонентський облік відповідно до вимог Порядку N 829, є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. За таких обставин, суд погоджується з доводами позивача про те, що КП «Теплопостачання міста Одеси», яке є виконавцем послуг з постачання теплової енергії в приміщення позивача, всупереч положень законодавства і Правил № 630, які були чинними на час встановленні позивачем лічильника теплової енергії, обмежило право позивача здійснювати оплату вартості фактично отриманої теплової енергії відповідно до даних встановленого індивідуального вузла розподільчого обліку теплової енергії у належному йому приміщенні. Відтак, суд вважає, що дії відповідача по нарахуванню позивачу вартості послуг з постачання теплової енергії, без врахування показників лічильника теплової енергії є протиправними. Положеннями абз. 2 п. 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодно та гарячої води і водовідведення № 630, передбачено, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил, виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи принцип диспозитивності, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Суд відмовляє в частині вимог здійснювати нарахування вартості спожитої послуги з теплопостачання адвоката [PERSON] за показниками прибору обліку лічільником теплової енергії Ultraheat заводський номер 68415348, т.я. рішення суду про здійснити нарахування за вищезазначеним лічільником відновить порушені права позивача.

Outcome: partial