Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

У вересні 2023 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 14 857,76 грн. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що позивач здійснює обсуговування житлового будинку [ADDRESS] на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА від 24.07.2003 №207. Відповідно до п.2.2 Статуту Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», предметом діяльності КП «Житло-сервіс» є надання житлово-комунальних послуг споживачам. Відповідач є наймачем квартири [ADDRESS] . У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо сплати отриманих житлово-комунальних послуг, за період з квітня 2020 по січень 2022 виникла заборгованість у сумі 14 857,76 грн., що складається з: 13 420,58 грн.- сума основної заборгованості, 1 070,33 грн.- збитки від інфляції та 366,85 грн- 3% річних. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 07.09.2023 було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Відповідач не скористався наданим процесуальним правом, відзив на позов до суду не надіслав, тому суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач здійснює обсуговування житлового будинку [ADDRESS] на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА від 24.07.2003 №207. Відповідно до п.2.2 Статуту Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», предметом діяльності КП «Житло-сервіс» є надання житлово-комунальних послуг споживачам. Відповідач є наймачем квартири [ADDRESS] , що підтверджується ордером на жиле приміщення №06442 серія Б від 03.07.2019. 10.09.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір №56 "Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій". Пунктом 5 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІV встановлено, що під житлово-комунальними послугами розуміють результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Статтею 179 ЖК України встановлено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог «Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями», які затверджуються Кабінетом Міністрів України. «Правила користування житловими приміщеннями і гуртожитками», затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572 ( із змінами і доповненнями в редакції постанови КМ України від 14.01.2009 № 5). Пунктами 1 та 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (від 24.06.2004 № 1875-ІV) та пунктом 7 Правил користування житловими приміщеннями і гуртожитками встановлено, що споживач (власник приміщення) зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Положення ст.ст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Пунктом 1 Договору №56 "Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій", укладеного 10.09.2019 між позивачем та відповідачем визначено, що предметом договору є забезпечення позивачем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS] , а відповідачем своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 6 вказаного Договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з положеннями статей 526, 530, 611 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідач належним чином не здійснює оплату вартості житлово-комунальних послуг та на підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок, відповідно до якого за відповідачем виникла заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг з квітня 2020 по січень 2022 у сумі 13 420,58 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, згідно із розрахунком наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, на суму заборгованості нараховано інфляційні втрати в розмірі 1 070,33 грн., та 3% річних в розмірі 366,85 грн. Визначаючи розмір заборгованості відповідача за оплату житлово-комунальних послуг, суд покладає в обґрунтування свого рішення наданий позивачем розрахунок, як об`єктивний і належний доказ, що містить відомості щодо розміру нарахованих сум, здійснений на основі затверджених в установленому порядку норм та пропорційно до загальної площі належної відповідачу квартири. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в розмірі 13 420,58 грн., інфляційних нарахувань в розмірі 1 070,33 грн., 3% річних в розмірі 366,85 грн., а всього 14 857,76 грн., є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір та понесені витрати на правничу допомогу слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved