Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить встановити, що відповідач є батьком дитини [PERSON] [INFO] . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбу з відповідачем в період з 01.10.2016 року до 26.09.2018 року. [INFO] вона народила сина [PERSON] , до спливу 10 місяців після розірвання шлюбу. При реєстрації народження сина в органах РАЦС запис про батька був зроблений з її слів відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного Кодексу України. Зазначає, що відповідач ставиться до її дитини, як до сина, проводять час разом, називають один одного як син та батько відповідно. З відповідачем позивач разом не проживають з 2018 року, син проживає разом з нею, відповідач приїздить до сина, іноді надає матеріальну допомогу на його утримання. Відповідач відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подати заяву про реєстрацію його як батька дитини до органів реєстрації цивільного стану, що є підставою для її звернення з вказаним позовом. Ухвалою суду від 10.03.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. Ухвалою суду 23.05.2023 року змінено порядок розгляду справи та прийнято рішення проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження у справі з викликом сторін. Ухвалою суду від 13.07.2023 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи без її участі, в якої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судові засідання, призначені на 23.05.2023 о 14:00 год, 13.07.2023 о 09:00 год, 05.09.2023 о 10:00 год, 10.10.2023 о 16:00 год не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов, клопотань та заяв про відкладення розгляду справи від останнього до суду не надходило. Представник третьої особи - Дарницького районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву якою просив слухати справу у відсутності їх представника та постановити рішення згідно вимог чинного законодавства. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що в період з 01.10.2016 року до 26.09.2018 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7-10). [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 25.07.2019 Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1787. У графі «батько» свідоцтва записаний [PERSON] (а.с. 9). Як убачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, відомості про батька [PERSON] записані зі слів матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с.11). Отже, судом встановлено що дитина позивачки народилась через десять місяців після розірвання шлюбу сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно з ч.ч.1,2 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п.9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: dismissed