Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

В липні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права власності , в якому просить визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Позовні вимоги обгрунтовані тим , що в 2012 році помер її батько [PERSON] . За життя батько в 1972 році збудував житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , однак право власності за собою на нерухоме майно не зареєстрував . Після смерті батька відкрилася спадщина , яка складається з вище вказаного житлового будинку . На час смерті [PERSON] , з ним проживала та була зареєстрована в одному домоволодінні його дружина та мати позивачки , [PERSON] , яка фактично успадкувала спадкове майно померлого, але юридично його не оформила. Мати померла в 2020 році та за заявою позивачки у Краснокутській державній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа №103/2023 . Однак нотаріус своєю постановою від 26.05.2023 , відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно та пропуском строку для прийняття спадщини . Оскільки позивачка постійно на час відкриття спадщини проживала зі спадкодавицею в одному домоволодінні , є такою , що спадщину прийняла. У зв`язку з викладеним , позивачка змушена звернутися до суду із позовом про встановлення факту проживання разом із [PERSON] на день її смерті та визнання права власності на спадкове майно. У судовому засіданні позивачка підтвердила позовні вимоги , просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився , подав заяву заслухати справу у його відсутність, проти позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення позивачки , дослідивши докази по справі , допитавши свідків , дійшов наступних висновків. Матеріалами справи встановлено , що батько позивачки [PERSON] , [PERSON] , з грудня 1957 року перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 03.12.1957 ( а.с. 12) [INFO] у подружжя народилася одна дочка , позивачка по справі, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.04.1965 ( а.с. 8). Позивачка проживала з батьками до шлюбу з [PERSON] , до 1982 року . За життя в 1972 році на присадибній земельній ділянці площею 0,21 га по [ADDRESS] , батько позивачки , [PERSON] , збудував житловий будинок з господарськими будівлями , що підтверджується випискою з погосподарської книги №20 Пархомівського старостинського округу Краснокутської селищної ради. ( а.с. 10). Однак вказаний житловий будинок [PERSON] за собою не зареєстрував і документ , що посвідчує право приватної власності на вказане домоволодіння за життя він не отримав. На даний час будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] існує , його загальна житлова площа складає 61,40 кв.м , житлова- 44,20 кв.м та згідно технічного висновку про об`єкт нерухомого майна КП « Краснокутське БТІ « від 06.06.2023 , технічного паспорту КП « Краснокутське БТІ» від 05.06.2023 , стан будинку задовільний , однак станом на 31.12.2012 право приватної власності не зареєстровано, про що свідчить довідка КП « Краснокутське БТІ » від 07.06.2023 за №327 ( а.с. 15) . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.09.2012 , [PERSON] помер [INFO] в с.Пархомівка . ( а.с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями за адресою : [ADDRESS] . На час відкриття спадщини після померлого , з [PERSON] проживала та була зареєстрована в одному домоволодінні мати позивачки , [PERSON] , про що свідчить довідка виконавчого комітету Краснокутської селищної ради від 29.05.2023 ( а.с. 18). [PERSON] після смерті [PERSON] , відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, фактично успадкувала вище вказаний житловий будинок з господарськими будівлями , оскільки на час смерті проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем . До нотаріальної контори спадкоємиця [PERSON] не зверталася та юридично спадщину не оформила , свідоцтво про право на спадщину не отримала , інші спадкоємці відсутні. [INFO] в с.Пархомівка померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.10.2020.( а.с. 14) На час відкриття спадщини [PERSON] проживала з позивачкою по [ADDRESS] , однак була зареєстрована по [ADDRESS] , про що свідчить довідка виконавчого комітету Краснокутської селищної ради від 29.05.2023 .( а.с. 19) Єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] , є її дочка [PERSON] . Заповіт [PERSON] виконавчим комітетом Пархомівської сільської ради та старостою Пархомівського старостинського округу Краснокутської селищної ради не посвідчувався, що підтверджується довідкою Краснокутської селищної ради від 29.05.2023 . ( а.с. 19) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вище вказане домоволодіння по [ADDRESS] .. Позивачка з метою оформлення спадщини , звернулася до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини , де була відкрита спадкова справа №103/2023 . Однак , постановою державного нотаріуса від 26.05.2023 , їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно та пропущеним строком для прийняття спадщини, оскільки спадкоємець не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. ( а.с. 9). З матеріалів спадкової справи № 103/2023 , заведеної після померлої [PERSON] вбачається , що єдиною спадкоємицею майна [PERSON] , є її дочка [PERSON] , інші спадкоємці відсутні. Допитані по справі свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду , що дійсно [PERSON] є єдиною дочкою [PERSON] . Після смерті [PERSON] , в 2012 році дочка [PERSON] забрала матір [PERSON] до себе додому за адресою : [ADDRESS] , де остання постійно проживала до дня смерті . Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю... Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини... У відповідності до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1,\~3\~ ст.1268\~ЦК України\~ \~спадкоємець \~за заповітом\~чи \~за законом\~ має\~право \~прийняти \~спадщину \~або не\~прийняти її.\~ Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала разом із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем. (Правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04 линия 2018 року у справі № 404/2163/16-ц, від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17). Таким чином в судовому засіданні встановлено факт , що [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після померлої [PERSON] , оскільки з 2012 року постійно проживала із спадкодавицею на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України ,не заявила про відмову від неї ,а відсутність правовстановлюючого документа на нерухоме майно та відсутність свідоцтва про право на спадщину , не позбавляє спадкоємця права на спадщину . Згідно зі ст.12, ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, ч.2\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивачка надала достатньо належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог , а тому її позов про визнання права власності в порядку спадкування підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved