Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищенаведеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем одружились 05.02.2001 року, шлюб зареєстрований у селі Довгий Войнилів Калуського району Івано-Франківській області, актовий запис №1. Від спільного проживання в шлюбі в сторін народилася двоє дітей. Старша дочка на даний час повнолітня, а син [PERSON] - [INFO] . Позивачка зазначає, що їхня спільне життя з відповідачем не складається. У них різні характери, різні погляди на життя, з цього приводу у них виникають сварки та непорозуміння. На даний час сторони проживають окремо, жодних сімейних та подружніх відносин не підтримують. Сім`я розпалась, шлюб носить формальний характер. Тому позивачка змушена звернутися до суду, просить шлюб розірвати, залишити сина [PERSON] на її вихованні, а також стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Наголосила, що вони з відповідачем разом не проживають, відносин, притаманних подружжю, не підтримують. Примирення між ними неможливе, тому позивачка твердо наполягає на розірванні шлюбу. Крім того позивачка просить залишити сина [PERSON] на її вихованні. Водночас не заперечила, що відповідач має право спілкуватися із сином, фактично брати участь у його вихованні. Також позивачка зазначила, що їй невідоме точне місце проживання відповідача, а тому не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, в тому числі шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони 05.02.2001 року зареєстрували шлюб у селі Довгий Войнилів Калуського району Івано-Франківській області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Згідно із ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної сім`ї, що призвело до того, що сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, покладення судом обов`язку збереження сім`ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення не відповідає вимогам ст. ст. 24, 55, 56 Сімейного кодексу України і суперечить його інтересам. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Щодо вимог про залишення на вихованні позивачки сина [PERSON] - [INFO] . Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України, мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З огляду на положення ст.141 СК України суд не може обмежувати або встановлювати права одного із батьків щодо виховання дитини, оскільки такі права батьків є рівними, незалежно від того, чи батьки перебувають у шлюбі. А тому вимоги позивача в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають. Крім того, суд звертає увагу на те, що в судовому порядку можливе вирішення спору щодо місця проживання лише малолітньої дитини, а місце проживання неповнолітньої дитини визначається нею самою. Таким чином, пред`явлення до суду вимоги одним із батьків щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини не передбачено нормами чинного законодавства. Щодо вимог про стягнення судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням предмету позову суд вважає, що наслідки пов`язані із розірванням шлюбу сторони мають нести у рівних частинах, тому стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536,80грн. (а.с.3) та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 750,00 грн. (а.с.11-13). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed