Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за житловокомунальні послуги з централізованого опалення, мотивуючи свої вимоги тим, що комунальне підприємство теплових мереж «Южтеплокомуненерго» створене на підставі рішення Южненської міської ради від 14.01.2002 для забезпечення населення, підприємств, установ та організацій м. Южне Одеської області послугами з централізованого опалення та гарячої води. З моменту створення позивач надає житловокомунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно з діючими тарифами для населення м. Южне, що встановлюються рішеннями ЮМР Одеської області відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004. Відповідачі користується послугами централізованого опалення, оскільки квартира [ADDRESS] приєднана до системи централізованого опалення, тому у відповідності до ст.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» вони є споживачами послуг, які їм надані. Відповідачі послуги з централізованого опалення отримують у повному обсязі, але не сплачують своєчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 24.04.2023 утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 19299,80 грн. Зазначена заборгованість утворилась у період з травня 2020 року по 07 листопада 2021 року, що підтверджується актами про надання житлово-комунальної послуги з централізованого опалення, розрахунком нарахування та сплати вартості житловокомунальної послуги з централізованого опалення. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 08.05.2023 відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 06.07.2023 від представника відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вимоги Позивача про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води/пдігрів/ є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки вказані послуги Відповідачами не споживалися, крім того, Позивачем в односторонньому порядку було змінено умови договору, чим було порушено принцип добросовісності та рівності сторін. Змінюючи тариф на теплову енергію з одноставкого на двоставковий, Комунальним підприємством теплових мереж «Южтеплокомуненерго» було фактично змінено умови Договору №4/3921 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води/підігрів від 07.04.2017, оскільки плата за Договором мала здійснюватися за фактичними показниками приладів обліку, тоді як після зміни тарифів споживачі (Відповідачі в тому числі) мали сплачувати ПТН у встановленому розмірі, незалежно від показників приладів комерційного обліку. А також заявлена заява про застосування строку позовної давності, оскільки на момент представлення позову за відповідачами вже існувала заборгованість у розмірі 12494,41 грн, яка утворилась понад три роки за межами строків позовної давності. 01.09.2023\~до суду\~надійшла додаткові\~пояснення від\~представника позивача,\~згідно яких\~позивач,\~вважає що\~відповідачі фактично\~самовільного відключились\~від мереж\~централізованого опалення,\~так як\~квартира обладнана\~квартирним (розподільним)\~лічильником,\~що дає\~їм змогу\~регулювати кількість\~теплової енергії,\~збільшуючи або\~зменшуючи її\~обсяг.\~Таким чином,\~вони,\~реалізуючи технічну\~можливість регулювання\~квартирного приладу\~комерційного обліку,\~з січня\~2019\~року припинили\~споживати теплову\~енергію,\~тому у\~цей період\~плата за\~умовно-змінну\~частину тарифу\~їм не\~нараховувалась.\~Співвласниками \~житлового будинку\~по [ADDRESS] \~не приймалося\~рішення від`єднатися\~від мереж\~централізованого опалення,\~зокрема,\~підприємству не\~надавався відповідний\~витяг з\~протоколу зборів\~співвласників,\~100%\~квартир в\~даному будинку\~підключено до\~мереж централізованого\~опалення.\~Отже,\~підстави для\~припинення нарахування\~плати за\~послуги відсутні.\~Відповідачі є\~споживачами КП\~ТМ «ЮТКЕ»\~та зобов`язані\~здійснювати оплату\~відповідно до\~діючих тарифів.\~Щодо правомірності\~нарахування умовно-постійної\~частини двоставкового\~тарифу у\~випадку відсутності\~споживання теплової\~енергії протягом\~певного періоду\~позивач посилається\~на позицію\~Рівненського апеляційного\~господарського суду\~у Постанові\~від 13.10.2015\~у справі\~№902/608/15,\~а саме\~що плата\~за приєднане\~теплове навантаження\~сплачується споживачем\~протягом року,\~незалежно від\~обсягів виробництва\~теплової енергії.\~А також\~ухвалу Вищого\~спеціалізованого суду\~України з\~розгляду цивільних\~і кримінальних\~справ від\~27.05.2015\~у справі\~№6-6662св15.\~Міністерство розвитку\~громад та\~територій України\~надало роз`яснення\~листом за\~№7/10.2/13519-21\~від 10.09.2021,\~що умовно-постійна\~частина двоставкового\~тарифу на\~теплову енергію,\~послугу з\~постачання теплової\~енергії не\~залежить від\~обсягу споживання\~теплової енергії/послуги\~з постачання\~теплової енергії\~споживачами,\~у тому\~числі споживачами,\~будівлі (приміщення)\~яких обладнано\~вузлами обліку.\~Мешканці багатоквартирного\~будинку,\~помешкання яких\~обладнано квартирними\~приладами обліку\~теплової енергії,\~мають сплачувати\~умовно-постійну\~частину тарифу\~незалежно від\~обсягу спожитої\~теплової енергії/послуги\~з постачання\~теплової енергії\~у відповідному\~періоді.\~Законодавство не\~передбачає випадків\~звільнення споживачів\~від оплати\~умовно-постійної\~частини двоставкового\~тарифу як\~за наявності\~приладу обліку\~теплової енергії,\~так і\~за його\~відсутності.\~Відповідачам нарахування\~здійснюються за\~тарифами,\~встановленими Рішеннями\~виконавчого комітету\~Южненської міської\~ради за\~№1140\~так №1141\~від 01.03.2018\~«Про встановлення\~двоставкових тарифів\~на послуги\~з централізованого\~опалення,\~що надаються\~населенню КПТМ\~«ЮЖТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» та\~«Про встановлення\~двоставкових тарифів\~на теплову\~енергію,\~її виробництво,\~транспортування та\~постачання для\~потреб населення,\~релігійних організацій,\~бюджетних установ\~та інших\~споживачів (крім\~населення),\~які надаються\~КПТМ «ЮЖТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО».\~Також представник\~позивача в\~письмових поясненнях\~навела формулу,\~за якою\~було розраховано\~плату за\~умовно-постійну\~частину тарифу.\~Крім того,\~внесення змін\~у договори\~зі споживачами\~при встановленні\~двоставкового тарифу\~на теплову\~енергію та\~на послуги\~з централізованого\~опалення не\~передбачено самим Договором №4/3921 від 07.04.2017. А також, у разі зміни (коригування) тарифу протягом строку дії договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію та не потребує внесення сторонами додаткових змін до договору. КП ТМ «ЮТКЕ» належним чином проінформувало споживачів про намір зміни тарифів на теплову енергію та послуги з централізованого опалення шляхом розміщення інформації на офіційному сайті Южненської міської ради та опубліковані в місцевій газеті «Новини Южного». Позиція КП ТМ «ЮТКЕ» підкріплюється Постановою Вищого господарського суду України від 10 жовтня 2017 року у справі № 909/1051/16, у якій зазначено «доводи відповідача щодо відсутності у договорі з позивачем домовленості про здійснення оплати теплової енергії за двоставковим тарифом спростовуються умовами договору, за яким сторони зобов`язуються керуватися Законами України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації теплоспоживальних установок і теплових мереж, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, іншими законодавчими актами України, що регулюють правовідносини, передбачені цим договором». Щодо застосування строку позовної давності заявленої відповідачами представник позивача вважає, що відповідно до ст.12 Розділу Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 №211, карантин встановлено з 12 березня 2020 року та було неодноразово продовжено. При цьому Верховний Суд неодноразова виснував, зокрема справи №679/1136/21, №903/323/20, що всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Отже, у спірних правовідносинах строк позовної давності щодо вимог про стягнення боргу за послуги теплопостачання надані з січня 2017 року по листопад 2021 року, в силу п.12 Розділу Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на момент подання позову не сплив та продовжується на строк дії карантину, а відтак клопотання відповідачів про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню. Крім того, Позивач вважає, що у зв`язку з введенням на території України 24 лютого 2022 року воєнного стану відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Оскільки в України з 24 лютого 2022 року указом Президента України введено воєнний стан, Позивач вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості у зв`язку з продовженням такого строку згідно законодавства. Також Позивач додає Розрахунок нарахувань за період: січень 2017р.- серпень 2023р. по квартирі Новобілярська 28-2/21 з якого вбачається, що заборгованість відповідачів виникла та почала зростати з листопада 2017 року. Так, Відповідачами було внесено в якості погашення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії: у 2018 році 7352,56 грн., у 2020 році (квітень) 52,46 грн. Таким чином, строк позовної давності переривався. Дана позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 07.06.2018 у справі №668/8830/15-ц. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив застосувати строк позовної давності. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що комунальне підприємство теплових мереж „Южтеплокомуненерго створене на підставі рішення Южненської міської ради від 14.01.2002 для забезпечення населення, підприємств, установ та організацій м. Южне Одеської області послугами з централізованого опалення та гарячої води. З моменту створення позивач надає житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно з діючими тарифами для населення м. Южне, що встановлюються рішеннями виконавчого комітету Южненської міської ради №1140 від 01.03.2018 «Про встановлення двоставкових тарифів на послуги з централізованого опалення, що надаються населенню КП ТМ «ЮТКЕ» зі змінами згідно рішення виконавчого комітету Южненської міської ради №1635 від 27.12.2018, відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004. Відповідачі користуються послугами централізованого опалення, оскільки квартира за адресою: [ADDRESS] у приєднана до системи централізованого опалення, тому у відповідності до ст.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» є споживачами послуг, які їм надані. Відповідачі є співвласниками зазначеної квартири відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №330041961 від 24.04.2023. 07.04.2017 між КПТМ «Южтеплокомуненерго» та [PERSON] укладено договір про надання послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Як зазначає позивач відповідачі послуги з централізованого опалення отримують у повному обсязі, але не сплачують своєчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 24.04.2023 утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 19299,80 грн за період з жовтня 2019 року по 07 листопада 2021 року, що підтверджується актами про надання житлово-комунальної послуги з централізованого опалення, розрахунком нарахування та сплати вартості житлово-комунальної послуги з централізованого опалення. Відповідно до ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог статей 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Положеннями ст.901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони(замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно із ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно із п.5 ч.1 ст.1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений статтею 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.9, ч.1 ст.10 Закону України „Про житлово-комунальні послуги споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст.1 Закону України „Про теплопостачання від 02.06.2005 №2633-IV (з наступними змінами та доповненнями) споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Згідно із ч.1 ст.12, ч.1, 5 ст.21 Закону України „Про житлово-комунальні послуги надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Визначення правил та умов надання послуг з теплопостачання, методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення відноситься до державного регулювання та не є повноваженням органів місцевого самоврядування, повноваження яких у сфері теплопостачання закріплено ст.13 Закону України «Про теплопостачання». Пунктом 32 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, передбачено, що ціною (вартістю) послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869. Відповідно до п.5 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, двоставковий тариф на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води - грошовий вираз двох окремих частин тарифу (умовно-змінної та умовно-постійної); умовно-постійна частина двоставкового тарифу на послуги з постачання теплової енергії - абонентська плата за одиницю теплового навантаження об`єктів теплоспоживання на опалення (1 Гкал/год.) як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат, крім тих, що віднесені до умовно-змінних витрат, що включаються до повної собівартості теплової енергії, є постійними і не змінюються прямо (майже прямо) пропорційно зміні обсягу теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії. Згідно із п.47, 49 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води ліцензіатам, що одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, можуть в установленому порядку встановлюватися двоставкові тарифи на теплову енергію для всіх категорій споживачів. При цьому окремо визначаються умовно-змінна та умовно-постійна частини такого тарифу. Під час формування двоставкових тарифів на теплову енергію визначаються планована повна собівартість, витрати на відшкодування втрат і планований прибуток від ліцензованої діяльності відповідно до вимог цього Порядку та здійснюється їх розподіл на умовно-змінну та умовно-постійну частини. Тобто, встановлення тарифу за послуги з централізованого опалення, як істотна умова договору, не є сферою договірного регулювання. Органом місцевого самоврядування запроваджений двоставковий тариф, в структурі якого, крім, плати за одиницю споживання теплової енергії (Гкал) для надання послуг з централізованого опалення, передбачено плату за одиницю приєднаного навантаження з централізованого опалення у місяць упродовж року (умовно-змінна та умовно-постійна складові). Вказані тарифи встановлені уповноваженим органом, доведені до відома споживачів у встановленому порядку, є діючими, а відтак не можуть бути змінені за угодою сторін. У зв`язку із введенням в дію двоставкового тарифу змінилась лише його структура (введена постійна та змінна його частини), а не складові тарифу. При цьому, зміна тарифу не є підставою для внесення змін до договору, а тому дії позивача щодо нарахування плати за житлово-комунальні послуги за двоставковим тарифом є правомірними. Нормативно-правовими документами не передбачений обов`язок виконавця комунальної послуги здійснювати особисте інформування споживача про тарифи, розмір оплати за спожиту теплову енергію та щодо наявної заборгованості. КП ТМ «ЮТКЕ» належним чином проінформувало споживачів про намір зміни тарифів на теплову енергію та послуги з централізованого опалення шляхом розміщення інформації на офіційному сайті Южненської міської ради, та після спливу вказаного законом строку, рішення були опубліковані в місцевій газеті «Новини Южного». Отже, питання зміни тарифів на теплову енергію та послуги з централізованого опалення, а також порядок інформування про це споживачів регулюється чинним законодавством, яке не зобов`язує Теплопостачальну організацію при зміні тарифів укладати додаткові угоди та вносити зміни у Договори. Квартира відповідачів обладнана квартирним (розподільним) лічильником та в судовому засіданні встановлено, що з січня 2019 року по жовтень 2021 року включно відповідачі не споживали теплову енергію, що не заперечувалось сторонами. Таким чином, враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність у споживачів теплової енергії обов`язку оплачувати вартість використаної теплової енергії, ціна якої визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання. При цьому, підставою для нарахування споживачу плати за спожиту енергію у будь-якому випадку має бути факт надання теплопостачальною організацією відповідної послуги споживачу. Обов`язок споживачів сплачувати умовно-постійну частину тарифу у разі відсутності факту надання послуг теплопостачання, не передбачений положеннями чинного законодавства, в тому числі, Законом України „Про теплопостачання», Законом України „Про житлово-комунальні послуги» та умовами договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №4/3921від 07.04.2017. Окрім того, суд вважає, що зміна порядку формування тарифу на теплову енергію, а також право позивача встановлювати двоставкові тарифи на теплову енергію не створює для споживача, якому відповідна послуга протягом певного періоду не надається, оплачувати ту або іншу частину тарифу. Враховуючи, що позивачем не надані докази на підтвердження надання послуг теплопостачання відповідачам за період з січня 2019 року по жовтень 2020 року включно, а також визнання даного факту позивачем, суд вважає безпідставними вимоги про стягнення заборгованості за ПТН, тобто умовно-постійну частину тарифу у розмірі 15717,14 ((373,19х14)+(526,91х15)+481,19)) грн. Таким чином, розмір заборгованості складає 3657,29 (19374,43-15717,14) грн. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Щодо строку застосування позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. За частинами першою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач з 2017 року частково погашав заборгованість та останній платіж було зроблено у квітні 2020 року, таким чином строк позовної давності постійно переривався, періодичні платежі здійснювалися регулярно, з моменту виникнення та існування заборгованості, що є визнанням заборгованості, що перериває строк позовної давності в порядку, визначеному ст.264 ЦК України. Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання представника відповідачів про застосування строку позовної давності слід відмовити. Крім того, Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався, остання Постанова № 383 була прийнята Кабінетом Міністрів України 25 квітня 2023, якою продовжено на всій території України карантин до 30 червня 2023 року. Верховний Суд у Постанові від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21 вказав на те, що у пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Таким чином, враховуючи, що вищевказаним Законом продовжено строки позовної давності на час дії карантину, тобто з 12 березня 2020 року і до часу звернення до суду з позовом, суд вважає що строк позовної давності щодо щомісячних платежів є таким що не сплив починаючи з 13 березня 2017 року. Враховуючи вищевикладене,\~суд дійшов\~висновку щодо\~наявності підстав\~для стягнення\~з відповідачів\~на користь\~позивача сум,\~які визначені\~як заборгованість\~за надані\~послуги з\~централізованого опалення\~за період\~з березня\~2017\~року по\~07.11.2021\~у розмірі 3657,29 грн. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених вимог. За таких обставин, суд вважає, що позов представника КП ТМ «Южтеплокомуненерго» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житловокомунальні послуги з централізованого опалення необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідачів на користь позивача заборгованість за житловокомунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 3657,29 грн., судовий збір в розмірі 2481 грн., а також витрати на отримання інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: partial