Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

07 липня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким: визнати недійсним положення п. 1.5. Договору кредиту та страхування № 262.00302.006386240 від 19.02.2020 року та частково недійсним п. 5 Паспорту споживчого кредиту, Додатку № 1 до Договору, яким встановлена плата за обслуговування кредитної заборгованості, з моменту його укладання. Визнати недійсним положення п. 1.5. Договору кредиту та страхування № АОЗ.00302.007911060 від 20.04.2021 року та частково недійсним п. 5 Паспорту споживчого «кредиту/ Додатку № 1 до Договору, яким встановлена плата за обслуговування кредитної заборгованості, з моменту його укладання. Зобов`язати АТ «Ідея Банк» перерахувати кошти, які сплачені відповідно до п. 1.5. Договору кредиту та страхування №262.00302.006386240 від 19.02.2020 року та п. 5 Паспорту споживчого кредиту, Додатку № 1 до Договору, як плата за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 33 179, 10 грн. (сплачено за період з 19.03.2020 року по 19.03.2021 року включно), на рахунок [NUMBER] , який відкрито для зарахування коштів за Договором № АОЗ.00302.007911060 від 20.04.2021 року. Зобов`язати АТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок суми кредиту за Договором № АОЗ.00302.007911060 від 20.04.2021 року, шляхом списання плати за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 41 810, 88 грн. (сплачено за період 20.05.2021 року по 23.02.2023 року 24 736, 20 грн. - 17 074, 68 грн. не сплачено за період 20.03.2023 року по 20.04.2024 року.). Зобов`язати АТ «Ідея Банк» надмірно сплачені кошти як плата за обслуговування кредитної заборгованості за Договором № АОЗ.00302.007911060 від 20.04.2021 року, у сумі 24 736, 20 грн., зарахувати на рахунок [NUMBER] . Стягнути з АТ «Ідея Банк» судовий збір у дохід держави. В обґрунтування свого позову посилається на те, що Акціонерним товариством «Ідея Банк» 19.02.2020 року укладено з [PERSON] Договір кредиту та страхування № Z62.00302.006386240 (строк дії 24 місяці до 19.02.2022 року), на загальну суму 176 781, 98 грн. (погашення суми кредиту 98 163, 00 грн. + проценти за користування кредитом 17 418, 90 грн. + плата за обслуговування кредитної заборгованості 48 296, 21 грн. + послуги страховика 12 803, 87 грн.). Повернення заборгованості здійснювалось через рахунок [NUMBER] . Позивач зазначив, що у квітні 2021 року співробітником Банку йому запропоновано закриття Договору кредиту та страхування № 262.00302.006386240 від 19.02.2020 року, за яким несплачена сума кредиту 59 \~ \~ \~ \~854, 69 грн., перенесена до Договору кредиту та страхування № А03.00302.007911060 від 20.04.2021 року. Також позивач стверджує, що у п.1.5 Договору № А03.00302.007911060 від 20.04.2021 року та п.5 Паспорту споживчого кредиту, Додатку № 1 до Договору, встановлено плату за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 41 810, 88 грн., встановлення якої суперечить вимогам ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, що в свою чергу і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 13 липня 2023 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Акціонерного товариства «Ідея Банк» у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 19 лютого 2020 року АТ «Ідея Банк» в особі уповноваженого працівника, з однієї сторон, та ТОВ «Нью Файненс Сервіс», в особі уповноваженого представника, з другої сторони, та [PERSON] з третьої сторони, а разом - «Сторони», уклали договір кредиту та страхування № Z62.00302.006386240, відповідно до якого банк відкриває рахунок та надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: тип кредиту - ідеальний; сума кредиту 98\~163,00 грн; процентна ставка та тип - 15 % річних, змінювана; строк кредиту - 24 місяців. В подальшому 20 квітня 2021 року АТ «Ідея Банк» в особі уповноваженого працівника, з однієї сторон, та ТОВ «Нью Файненс Сервіс», в особі уповноваженого представника, з другої сторони, та [PERSON] з третьої сторони, а разом - «Сторони», уклали договір кредиту та страхування № Z62.00302.006386240, відповідно до якого банк відкриває рахунок та надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: тип кредиту - ідеальний; сума кредиту 98\~163,00 грн; процентна ставка та тип - 15 % річних, змінювана; строк кредиту - 24 місяців. Відповідно до п.1.5 Договору, Банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором, за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Паспорту споживчого кредиту, Додаток № 1, як плата за обслуговування кредитної заборгованості. В подальшому 20 квітня 2021 року АТ «Ідея Банк» в особі уповноваженого працівника, з однієї сторон, та ТОВ «Нью Файненс Сервіс», в особі уповноваженого представника, з другої сторони, та [PERSON] з третьої сторони, а разом - «Сторони», уклали договір кредиту та страхування № А03.00302.007911060, відповідно до якого банк відкриває рахунок та надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: тип кредиту - позитив; сума кредиту 104\~500,00 грн; процентна ставка та тип - 10 % річних, змінювана; строк кредиту - 24 місяців. Після отримання згоди щодо укладення кредитного договору та відкриття поточного рахунку [NUMBER] , Банком було перераховано кошти на оплату: - в сумі 59 854,69 грн. на рахунок [NUMBER] , з якого кошти були зараховані на погашення кредиту № Z62.00302.006386240 від 19.02.2020 року; - \~ \~ \~ \~ в сумі 448,91 грн. на рахунрк [NUMBER] на оплату комісії; - в сумі 39 220,21 грн. на власний рахунок [NUMBER] . Укладення між сторонами кредитного договору № А03.00302.007911060 від 20.04.2021 року відбувалось у порядку, передбаченому ч.З ст.З Цивільного Кодексу України, а саме - на засадах дотримання принципу свободи договору, зміст якого полягає у тому, що Сторони, досягнувши згоди щодо всіх істотних умов договору, визначають його зміст на власний розсуд. Відповідно до ст. 629 ЦК України, умови укладеного договору є обов`язковими для виконання сторонами. Згідно із пунктом 1.5 зазначеного Договору під час користування кредитом Банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБОФО), за надання яких встановлена плата, відповідно до п. 5 Додатку № 1 як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку, інші комісії за відкриття та ведення рахунку, сплачується згідно діючих Тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною Договору та розміщені на веб-сайті Банку: www.ideabank.ua. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Відповідно до норм статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із положеннями статей 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, в обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем норм статті 11, статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та просить визнати недійсним кредитний договір в частині додаткової сплати за обслуговування кредитної заборгованості, вказуючи на істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Згідно із приписами частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. А частиною другою цієї статті передбачені загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину, в тому числі: особа яка вчинила правочин, повинна мати необхідних обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підставою недійсності правочину відповідно до статті 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, станом на день укладення кредитного договору і чинній на даний час), зазначено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». До відносин споживчого кредитування Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до частин першої-другої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної додаткової або супутньої послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін. Положеннями частини другої статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що перед укладенням договору про надання фінансових послуг фінансова установа чи інший суб`єкт господарювання, що надає фінансові послуги, зобов`язані повідомити клієнта у письмовій або електронній формі, у тому числі шляхом надання клієнту доступу до такої інформації на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, про: 1) особу, яка надає фінансові послуги; 2) фінансову послугу - загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити клієнт, включно з податками, або якщо конкретний розмір не може бути визначений - порядок визначення таких витрат; 3) договір про надання фінансових послуг: а) наявність у клієнта права на відмову від договору про надання фінансових послуг; б) строк, протягом якого клієнтом може бути використано право на відмову від договору, а також інші умови використання права на відмову від договору; в) мінімальний строк дії договору (якщо застосовується); г) наявність у клієнта права розірвати чи припинити договір, права дострокового виконання договору, а також наслідки таких дій; ґ) порядок внесення змін та доповнень до договору; д) неможливість збільшення фіксованої процентної ставки за договором без письмової згоди споживача фінансової послуги; 4) механізми захисту прав споживачів фінансових послуг: а) можливість та порядок позасудового розгляду скарг споживачів фінансових послуг; б) наявність гарантійних фондів чи компенсаційних схем, що застосовуються відповідно до законодавства. Позивач зазначає, що умови договору є несправедливими, та всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Однак, такі доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами та змістом спірного правочину, виходячи з такого. Згідно із пунктом 2 частини першої\~статті 19 Закону «Про захист прав споживачів»\~нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Відповідно до положень частин першої, шостої\~статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»\~кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»). При укладенні Кредитного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, строки повернення коштів, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Так, підписавши договір, позивач засвідчив, що він погодився з його умовами. Більше того, позичальник в подальшому виконував умови кредитного договору та сплачував відповідні кошти. Окрім цього, позивач погодився з умовами кредитного договору, де визначена реальна річна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі), тобто позивач був обізнаний з реальною річною процентною ставкою та загальною вартістю кредиту в який також входила комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Також, підтвердженням того, що позивач був ознайомлений з умовами підтверджує власноручно підписаний ним паспорт споживчого кредитування, який долучений до матеріалів справи. Відтак, наявність підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до пункту 3 Договору нанесенням власноручного підпису під цим Договором Позичальник: Підпункт 3.1. підтверджує, що ознайомився з інформацією, необхідною для отримання споживчого кредиту, з наявними та можливими видами кредитування у Банку, для прийняття усвідомленого рішення, а також самостійно обрав страхову компанію з переліку трьох запропонованих банком. Підпункт 3.3 акцептує Публічну пропозицію про приєднання до ДКБОФО, яка зберігається на офіційному сайті Банку. Підтверджує, що в день укладення цього Договору у відділенні банку або Кредитного посередника, за його вибором йому надано ДКБОФО та Тарифи, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Згідно із пункту 4 Договору сторони дійшли згоди про те, що в Додатку № 1, що є невід`ємною частиною Договору, зрозуміло та доступно викладено: детальний розпис складових загальної вартості Кредиту та реальної річної відсоткової ставки; графік платежів з поверненням Кредиту, сплати процентів за його користування; сум комісійної винагороди та інших платежів за Договором. Договір та Додаток 1 до Договору були надані Позичальнику для ознайомлення до моменту їх укладення. Із запропонованими умовами позивач [PERSON] ознайомився та погодився з ними, підписавши кредитний договір 20 квітня 2021 року. Відповідно до положень частин дев`ятої-десятої статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» на вимогу споживача кредитодавець зобов`язаний безоплатно надати йому копію проекту договору про споживчий кредит у паперовому або електронному вигляді (за вибором споживача). Кредитодавець до укладення договору про споживчий кредит на вимогу споживача надає йому пояснення з метою забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану, зокрема шляхом роз`яснення інформації, що надається відповідно до частин другої та третьої цієї статті, істотних характеристик запропонованих послуг та наслідків для споживача, зокрема у разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. Надання таких пояснень, роз`яснень, інформації в належному та зрозумілому вигляді та ознайомлення з передбаченою цією частиною інформацією підтверджуються у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Позивачем суду не надано жодних доказів, що він звертався до відповідача до укладення кредитного договору з будь-якими запитами стосовно надання інформації за спірним правочином, у тому числі доказів таких звернень після укладення договору з вимогами про припинення порушень з боку відповідача, якщо позивач вважає, що його права порушені, та/або із заявами про приведення договору у відповідність з умовами, зазначеними у наданій інформації, чи заявами про відкликання своєї згоди на укладення кредитного договору у порядку, визначеному статтями 9, 15 Закону України «Про споживче кредитування». Паспорт споживчого кредиту та Публічна пропозиція про приєднання до ДКБОФО АТ «Ідея Банк» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованою на сайті. Остання є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладення Угоди та визначає порядок і умови кредитування, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. З урахуванням наведеного, суд вважає, що АТ «Ідея Банк» не обмежувало права позивача у доступі до інформації, що стосується правил надання фінансових послуг, а також права позивача, як споживача щодо можливості ознайомитись з умовами ДКБОФО. Підпис позивача під Договором свідчить про його ознайомлення з усіма його умовами, правами та обов`язками, іншою інформацією, надання якої передбачено чинним законодавством України. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до таких висновків. З матеріалів справи вбачається, що протягом дії кредитного договору позивач не звертався за роз`ясненням положень, які були йому не зрозумілі, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, тим самим, погоджуючись зі всіма умовами такого кредитного договору. Крім того, питання про розірвання кредитного договору позичальник не порушуваав, виконував його умови з моменту укладення договору, тобто визнав усі умови кредитного договору. При цьому сам позивач підтверджує, що з 24.02.2022 року по 20.04.2023 року ним платежі не здійснювались. З матеріалів справи також вбачається, що з моменту укладення та протягом дії договору позивач не звертався до банку з пропозицією щодо внесення будь-яких змін (виправлень) до нього, суть договору йому була зрозуміла та він погодився із усіма умовами такого договору. Підписуючи як договір від 19.02.2020 року, який він виконував у повному обсязі, так і Договір від 20.04.2021 року, позивач мав достатній обсяг цивільної дієздатності щодо розуміння положень кредитного договору, діяв вільно та не був обмежений в отриманні інформації щодо його умов, оскільки, підписав Договори та впродовж тривалого часу виконував їх вимоги. Суд також враховує, що однією з обов`язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв`язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду відсутні правові підстави для втручання у договірні правовідносини, і відсутні підстави для задоволення позову (правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року в справі № 6-94цс13). За правилами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що Договір, укладений між сторонами, є несправедливим щодо позичальника. Не встановлено таких обставин, які б вказували на те, що кредитодавець застосував нечесну практику; в межах заявлених позовних вимог не встановлено порушень прав позичальника укладенням договору на зазначених в ньому умовах. Всі твердження позивача з даного приводу судом розцінюються як спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від власної поведінки при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобов`язань.

Outcome: dismissed