Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] , Усть-Путильської сільської ради Вижницького району Чернівецької області про визначення частки у спільному майні подружжя, визнання права власності на обов`язкову частку в спадковому майні та визнання права власності на спадкове майно за заповітом. В позовній заяві вказують, що 14 жовтня 1955 року між позивачкою [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб. В період перебування у шлюбі, а саме, в 1986 році побудований житловий будинок та господарські будівлі і споруди. Для будівництва та обслуговування житлового будинку виділена земельна ділянка розміром 0.1961га. на яку у 2007 році був виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 097530. 29 серпня 2008 року [PERSON] склав заповіт у якому все своє майно заповів у рівних долях своїм дочкам [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищевказаний житловий будинок, господарські будівлі та споруди, а також на земельну ділянку. З метою не включення у спадкове майно частки [PERSON] , остання звернулась у Путильську державну нотаріальну контору з метою виділення її частки в спільному майні подружжя. Однак, нотаріус відмовила у виділі такої частки, оскільки позивачкою не було надано правоустановлюючі документи на вищевказане нерухоме майно. Крім того,\~позивач [PERSON] \~вважає,\~що згідно\~ст.1241\~ЦК України,\~має право\~на обов`язкову\~частку у\~спадковому майні\~незалежно від\~змісту заповіту,\~так як\~на момент\~смерті спадкодавця\~була його\~непрацездатною дружиною.\~За життя\~подружжя [PERSON] \~народило четверо\~дітей,\~а тому\~обов`язкова\~частка матері\~у спадщині\~батька становить\~1/2\~х \~=\~1/8.\~Оскільки,\~спадкове майно\~батька складається\~лише з\~1/2 всього нерухомого\~майна,\~що знаходиться\~в [ADDRESS] ,\~тому обов`язкова\~частка [PERSON] \~складає 1/2 х 1/8 = 1/16. Загальна частка\~ [PERSON] \~в нерухомому\~майні,\~що знаходиться\~в [ADDRESS] \~складає 1/2 + 1/16= 11/16 У зв`язку з вище викладеним, спадкове майно, яке залишається для успадкування [PERSON] та [PERSON] складає 9/16 на двох. На підставі викладеного та з врахуванням уточнених позовних вимог просить суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном, що знаходиться в [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] та надати можливість провести відповідні обміри вказаного майна спеціалістам Путильського КРБТІ для виготовлення технічної документації. Постановити рішення, яким виділити [PERSON] частку в спільному майні подружжя, що знаходиться в [ADDRESS] та складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також земельної ділянки з кадастровим номером 7323584000:01:001:0080. Визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке складається з обов`язкової частки розміром 1/16 та знаходиться в [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на 7/32 частки у спадковому майні, що знаходиться в [ADDRESS] . В свою чергу [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , Усть-Путильської сільської ради Вижницького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно. В зустрічному позові вказує, що відповідно до даних книг погосподарського обліку у період часу з 1986 року по 2000 рік домогосподарство за адресою [ADDRESS] належало до суспільної групи колгоспних дворів. Станом на 15.04.1991 року до членів колгоспного двору належали [PERSON] (спадкодавець), [PERSON] (позивач), [PERSON] (відповідач). Таким чином, частка кожного з членів колгоспоного двору у майні колгоспного двору становила 1/3. Отже частка спадкодавця [PERSON] становить 1/3 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Частка [PERSON] становить 1/3, частка [PERSON] становить 1/3 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований у [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований у [ADDRESS] . Вона вчасно прийняла спадщину. За життя спадкодавець склав заповіт, яким все своє майно заповів їй та [PERSON] у рівних частках. Відповідно до ст. 1241 ЦК України [PERSON] має право на обов`язкову частку у спадщині. Станом на момент відкриття спадщини право на спадщину по закону мали четверо спадкоємців першої черги (діти спадкодавця, які були живі на момент відкриття спадщини - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також дружина спадкодавця [PERSON] ). Отже, обов`язкова частка у спадщині становить 1/8 частки від 1/3 частки, а саме 1/24 частки в спадковому майні. Таким чином, спадкоємцями по заповіту у рівних частках успадковується лише 7/24 частки (1/3-1/24). Частка кожної з спадкоємців по заповіту становить 7/48 частки. Вважає, що її частка у спірному майні становить 23/48 (1/3 - частка в майні колгоспного двору, 7/48 - частка у спадщині); частка [PERSON] у спірному майні становить 9/24 (1/3 - частка в майні колгоспного двору, 1/24 - обов`язкова частка у спадщині); частка [PERSON] у спірному майні становить 7/48 (частка у спадщині). На підставі викладеного просить суд визнати за нею право власності на 23/48 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований у [ADDRESS] . Ухвалою Путильського районного суду від 11.03.2020 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~Усть-Путильської\~сільської ради\~Вижницького району\~Чернівецької області\~про визнання\~права власності\~на спадкове\~майноприйнято та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Усть-Путильської сільської ради Вижницького району Чернівецької області про визначення частки у спільному майні подружжя, визнання права власності на обов`язкову частку в спадковому майні та визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Ухвалою Путильського\~районного суду\~Чернівецької області\~від 15.09.2020\~року провадження\~по справі\~за позовом\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~Розтоківської сільської\~ради Путильського\~району Чернівецької\~області про\~зобов`язання [PERSON] \~допустити приватного\~підприємця [PERSON] \~до тієї\~частини житлового\~будинку в\~якій вона\~проживає разом\~зі своєю\~сім`єю за\~адресою [ADDRESS] ,\~для проведення\~відповідних обмірів\~для виготовлення\~технічної документації\~залишено без\~розгляду. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав та надав пояснення аналогічні позовній заяві. Просив суд позов задовольнити. Щодо зустрічного позову зазначив, що спірний будинок не є колгоспним двором, оскільки голова двору [PERSON] не був членом колгоспу, він працював завідувачем будинку культури, що підтверджується його трудовою книжкою, у зв`язку з чим відповідачу [PERSON] належить тільки 7/32 частки. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково, а саме вважає, що [PERSON] належить тільки 1/24 обов`язкова частка, позивачу [PERSON] 7/48 частки. Щодо зустрічного позову надала пояснення аналогічні позовній заяві. Просила суд зустрічний позов задовольнити. Представник Усть-Путильської\~сільської ради\~Вижницького району\~Чернівецької областів судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, вирішення спору залишає на розсуд суду. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є рідною сестрою [PERSON] [PERSON] спочатку проживала на хуторі, в подальшому побудували спірний будинок. Все будівництво профінансувала дочка [PERSON] з своїм чоловіком, які проживають в м. Київ. Спочатку [PERSON] отримав земельну ділянку в іншому місці, у зв`язку з будівництвом амбулаторії, йому надали іншу землю. Для того щоб отримати земельну ділянку потрібно було працювати в колгоспі, тому вони змушенні були частково працювати в колгоспі ім. Кірова, а саме здійснювали сінозаготівлю та інші роботи. [PERSON] працював завідувачем будинку культури протягом всього життя. Його дружина [PERSON] працювала у відділенні поштового зв`язку. Свідок [PERSON] надала аналогічні пояснення щодо будівництва та місця роботи сім`ї [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона з 1980 року проживає в с. Розтоки по сусідству з сім`єю [PERSON] . [PERSON] спочатку проживала на хуторі, в подальшому побудували спірний будинок. [PERSON] працював завідувачем будинку культури, а також в колгоспі ім. Кірова, а саме здійснював сінозаготівлю, обробляв земельні ділянки. Чи був [PERSON] членом колгоспу їй невідомо. Земельний пай [PERSON] отримав. Аналогічні покази суду надав свідок [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працювала в колгоспі ім. Кірова з 1970 року до 2021 року на посаді обліковця, заступником бухгалтера, бухгалтером. [PERSON] працював в колгоспі різноробочим в рослинництві, сінозаготівлі, у медовому цеху. Окрім трудової книжки в колгоспі паралельно велась книга обліку трудового стажу та заробітку Ф-14ТК. Згідно даної книги вказано, що [PERSON] був прийнятий в члени колгоспу 02 червня 1950 року. Також можливо, що [PERSON] працював завідуючим будинку культури, де також могли оформити трудову книжку. Довідка обліку трудового стажу та заробітку Ф-14ТК є офіційним документом, при призначення пенсії її також подається. Майновий пай [PERSON] напевно отримав. Частково задовольняючи первісні позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Усть-Путильської сільської ради Вижницького району Чернівецької області про визнання права власності на обов`язкову частку в спадковому майні та визнання права власності на спадкове майно суд виходить з наступного. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи представник позивачів частково надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо вимог про визначення частки у спільному майні подружжя, визнання права власності на обов`язкову частку в спадковому майні та визнання права власності на спадкове майно. Судом встановлено, що 14 жовтня 1955 року між позивачкою [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб /Т.1 а.с.20/. В період перебування у шлюбі, а саме, в 1986 році побудований житловий будинок та господарські будівлі і споруди /Т.1 а.с.10,19/. Рішенням сесії Розтоківської сільської ради від 17.01.2007 року за №71/05/07 [PERSON] безоплатно передано у власність земельну ділянку розміром 0.1961га., цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку на яку у 2007 році був виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 097530 /Т.1 а.с.21/. 29 серпня 2008 року [PERSON] склав заповіт у якому все своє майно заповів у рівних долях своїм дочкам [PERSON] та [PERSON] /Т.1 а.с.8/. [INFO] [PERSON] помер, про що складено відповідний актовий запис за №27 /Т.1 а.с.7/. Після його смерті відкрилась спадщина на спірний житловий будинок та господарські будівлі та споруди та земельну ділянку, що підтверджується копією спадкової справи за №27-2018 /Т.1 а.с.40-62/. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до п.3 розділу 2 та п.64, п.66 розділу 10 «Примірного статуту колгоспу», який прийнятий на ІУ Всесоюзному з`їзді колгоспників, членами колгоспу можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку і виявили бажання та здатні брати участь у здійсненні цілей і завдань колгоспу. Прийняття в члени колгоспу здійснюється загальними зборами колгоспників або зборами уповноважених. На кожного члена колгоспу ведеться «Трудова книжка колгоспника» єдиного зразка. Відповідно до п.2 постанови Ради Міністрів СРСР із змінами внесеними від 15.08.1990 року «Про трудові книжки колгоспників» - трудова книжка колгоспника являється основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту прийняття їх в члени колгоспу. Як видно з трудової книжки колгоспника за № [NUMBER] , що видана [PERSON] , останній вступив в члени колгоспу 02.06.1950 року, в даному колгоспі працював до 1990 року / т.2 а.с.78,79/. Представник позивача в супереч вимогам ст..81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів, щоб підтверджували виключення [PERSON] з членів колгоспу. Відповідач [PERSON] заперечуючи первісні позовні вимоги та на підтвердження зустрічних позовних вимог надала суду ряд доказів, в тому числі оригінал трудової книжки колгоспника, які дають підстави для висновку про те, що [PERSON] дійсно являвся членом колгоспу ім. Кірова. Так порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року №112/5, а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за №5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно зі змістом цих Вказівок суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Виключення складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу, такі господарства незалежно від роду занять голови сім`ї відносяться до господарств колгоспників. Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради. Із записів погосподарської книги за 1985-1989 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ), а також за 1996-2000 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ), вбачається, що [PERSON] являється головою двору, члени двору: його дружина [PERSON] , його дочки [PERSON] , яка вибула 18.06.1987 року та [PERSON] . Наявний запис щодо віднесення вказаного господарства до суспільної групи «колгоспний двір» /Т.1 а.с.91,92,95/. Із записів погосподарської книги за 1991-1995 роки, особовий рахунок [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] являється головою двору, члени двору його дружина [PERSON] , його дочка [PERSON] . Записи щодо віднесення вказаного господарства до суспільної групи «колгоспний» чи «робітничий» двір відсутні /Т.1 а.с.93,94/. Як вбачається з книги обліку трудового стажу та заробітку [PERSON] , останній працював в колгоспі з 1951 року по 1990 рік, та в 1998 році на різних посадах та відпрацював відповідну кількість як людиноднів так і трудоднів /Т.2 а.с.55-59/. Згідно довідки розрахунку пенсії за віком, в страховий стаж також було включено роботу в колгоспі з 1966 року по 1989 рік /Т.2 а.с.134/. Із змісту рішення виконкому районної ради народних депутатів Путильського району від 02.04.1982 року, вбачається, що [PERSON] надано дозвіл на будівництво індивідуального будинку на земельній ділянці, що видана на підставі рішення загальних зборів колгоспників ім.. Кірова від 13.02.1982 року /Т.1 а.с.132/. З історії розвитку дитини [PERSON] , в графі місце роботи батьків записано, що батько [PERSON] працює в колгоспі ім.. Кірова /Т.2 а.с.77/. З огляду на зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, про те, що [PERSON] був членом колгоспу ім. Кірова та станом на 15 квітня 1991 року являвся головою «колгоспного двору». Дані письмові докази спростовують твердження представника позивача про те, що померлий [PERSON] не був членом колгоспу ім. Кірова. Суд критично ставиться до тверджень представника позивачів про те, що [PERSON] не був членом колгоспу, так як він працював завідувачем будинку культури, відносно нього по місцю роботи була оформлена трудова книжка, оскільки даний факт не спростовує вище дослідженні письмові докази, а саме того, що [PERSON] був членом колгоспу. Отже,\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями,\~що розташований\~по [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року, на день припинення існування колгоспного двору належав на праві спільної власності в рівних частках, а саме по 1/3 [PERSON] голові двору його дружині [PERSON] та дочці [PERSON] 29 серпня 2008 року [PERSON] склав заповіт у якому все своє майно заповів у рівних долях своїм дочкам [PERSON] та [PERSON] /Т.1 а.с.8/. [INFO] [PERSON] помер, про що складено відповідний актовий запис за №27 /Т.1 а.с.7/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спірний житловий будинок, господарські будівлі та споруди, а також на земельну ділянку, що підтверджується копією спадкової справи за №27-2018 /Т.1 а.с.40-62/. У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року №4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» роз`яснено, що правила ст.563 ЦК про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи те, що [PERSON] помер [INFO] , порядок спадкування його майна регулюється нормами ЦК України. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, - малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). \~ \~ \~ \~ [PERSON] має право на обов`язкову частку у спадковому майні незалежно від змісту заповіту, так як на момент смерті спадкодавця була його непрацездатною дружиною. Станом на момент відкриття спадщини право на спадщину по закону мали четверо спадкоємців першої черги (діти спадкодавця, які були живі на момент відкриття спадщини - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також дружина спадкодавця [PERSON] ). Отже, обов`язкова частка у спадщині становить 1/8 частки від 1/3 частки, а саме 1/24 частки в спадковому майні. \~ \~ \~ \~Таким чином, спадкоємцями по заповіту у рівних частках успадковується лише 7/24 частки (1/3-1/24). Частка кожної з спадкоємців по заповіту становить 7/48 частки. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] за час свого життя склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів у рівних долях своїм дочкам [PERSON] та [PERSON] /Т.1 а.с.8/. Також як видно з матеріалів справи, сторони по справі звернулись з заявами до Путильської нотаріальної контори про прийняття спадщини. За результатом розгляду заяви державний нотаріус Кокарєва Н.М. постановою від 13.11.2019 року за №491/02-31 відмовила у вчиненні нотаріальної дії /Т.1 а.с.35/. Дана відмова обґрунтована тим, що немає правовстановлюючих документів. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи те, що судом встановлено, що спірний будинок станом на 15 квітня 1991 року, на день припинення існування колгоспного двору належав на праві спільної власності в рівних частках, а саме по 1/3 голові та членам колгоспного двору, а тому суд вважає, що позов [PERSON] та [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме необхідно визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , яке складається з обов`язкової частки розміром 1/24, а також необхідно визнати за [PERSON] право власності на 7/48 частки на спадкове майно. \~ \~ \~ \~ Щодо позовної вимоги [PERSON] про виділ частки в спільному майні подружжя, а саме земельної ділянки з кадастровим номером 7323584000:01:001:0080, то суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як вище встановлено судом 14 жовтня 1955 року між позивачкою [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб /Т.1 а.с.20/. В період перебування у шлюбі, а саме, в 1986 році побудований житловий будинок та господарські будівлі і споруди /Т.1 а.с.10,19/. Рішенням сесії Розтоківської сільської ради від 17.01.2007 року за №71/05/07 [PERSON] безоплатно передано у власність земельну ділянку розміром 0.1961га., цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку на яку у 2007 році був виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 097530 /Т.1 а.с.21/. Відповідно до Закону України «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня\~\~2011 року\~статтю 61 СК України\~доповнено частиною п`ятою такого змісту: об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Вказана норма набула чинності 8 лютого 2011 року, однак була виключена на підставі\~Закону України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка» № 4766 від 17 травня 2012 року, який набрав чинності 13 червня 2012 року. Натомість\~статтю 57 СК України\~доповнено пунктом 5 частини першої, згідно з яким особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації. Із урахуванням вказаних змін до\~СК України\~правовий режим приватизованої земельної ділянки змінювався. При цьому тільки в період часу з 8 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя; до 8 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду. Аналогічний висновок зроблений в постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 1311/832/12 (провадження № 61-6409св18), від 12 листопада 2018 року в справі № 753/6139/14-ц (провадження № 61-27342св18) і від 12 червня 2019 року в справі № 409/1959/15-ц (провадження № 61-14257св18). Отже, якщо земельна ділянка була приватизована в інший період, ніж з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року, вона\~є особистою власністю\~особи, яка її приватизувала (незалежно від перебування у шлюбі). Враховуючи вищевикладене відсутні правові підстави для виділу частки в спільному майні подружжя, внаслідок чого в задоволенні даної вимоги слід відмовити. \~ \~ \~ \~Також враховуючи те, що судом встановлено, що спірне нерухоме майно не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, внаслідок чого відсутні підстави, для застосування ст.60 СК України, а тому в задоволенні позовної вимоги про виділ [PERSON] частки в спільному майні подружжя, що знаходиться в [ADDRESS] та складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд слід відмовити. Щодо зустрічної позовної вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Усть-Путильської сільської ради Вижницького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно то суд вважає, що дана вимога підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як вище встановлено судом [PERSON] був членом колгоспу ім. Кірова та станом на 15 квітня 1991 року являвся головою «колгоспного двору». Житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року, на день припинення існування колгоспного двору належав на праві спільної власності в рівних частках, а саме по 1/3 голові та членам колгоспного двору. 29 серпня 2008 року [PERSON] склав заповіт у якому все своє майно заповів у рівних долях своїм дочкам [PERSON] та [PERSON] /Т.1 а.с.8/. [INFO] [PERSON] помер, про що складено відповідний актовий запис за №27 /Т.1 а.с.7/. Після його смерті відкрилась спадщина на спірний житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що підтверджується копією спадкової справи за №27-2018 /Т.1 а.с.40-62/. За [PERSON] визнано право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , яке складається з обов`язкової частки розміром 1/24. Таким чином, спадкоємцями по заповіту у рівних частках успадковується лише 7/24 частки (1/3-1/24). Частка кожної з спадкоємців по заповіту становить 7/48 частки. Отже частка [PERSON] у спірному майні становить 23/48 (1/3 - частка в майні колгоспного двору, 7/48 - частка у спадщині). Заслухавши доводи сторін, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial