Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

Адвокат Мазур С.М., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася в суд з даною заявою, в якій просить ухвалити рішення суду, яким встановити факт належності [PERSON] диплому про закінчення повного курсу середнього професійно-технічного училища №8 в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області. В обгрунтування поданої заяви зазначає, що 30.03.2023 [PERSON] , звернулася з письмовою заявою та відповідними документами до органів Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком, проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 06.04.2023 їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю страхового стажу, оскільки до нього не зараховано період навчання з 01.09.1975 по 24.07.1978 рік, так як її прізвище в свідоцтві про одруження не відповідає паспортним даним. Вказані обставини стали причиною звернення [PERSON] до суду, з даною заявою. Заявниця [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник заявниці, адвокат Мазур С.М., також в судове засідання не з`явилася, через засоби електронного зв`язку подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила її задовольнити. Представник з Головного управління Гершун Є. в судове засідання не з`явилася, надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника головного управління. При розгляді справи поклалася на розсуд суду. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу затвердженого постановою KM України 12.08.1993 року № 637, якщо ім`я, по-батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт належності цього документа даній особі може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у паспорті. Те, що заявниці [PERSON] , [INFO] належить диплом [NUMBER] від 24.07.1978 року про закінчення повного курсу середнього професійно-технічного училища №8 в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, виданий [PERSON] підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копією її паспорта та ідентифікаційного номера, а також свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] та довідкою завідувача Бершадського РС УДМС України у Вінницькій області Погребняка Є.А., копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Джулинської сільської ради. Встановлення факту належності диплому, необхідно заявниці для призначення пенсії за віком і подальшого зарахування їй стажу роботи та відповідно отримання пенсії, оскільки як вбачається з матеріалів справи їй було відмовлено у призначення пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу, що підтверджено рішенням про таку відмову. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не саме одержання документа, а оформлення особистих чи майнових прав, які випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючий. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги заявника законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved