Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

05 серпня 2022 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю, про визначення місця проживання дитини з батьком. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14.10.2006 року між нею (надалі - Позивач) та [PERSON] (надалі - Відповідачем) укладено шлюб, який зареєстровано Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис за № 1944 згідно з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Позивачем подано позов про розірвання шлюбу у справі № 369/5772/22 від 11.07.2022 року, що призначена на 18.08.2022 року. Від шлюбу в подружжя є двоє дітей, які перебувають на утриманні обох: [PERSON] , [INFO] . Згідно з посвідчення серії [NUMBER] від 31.07.2009 року є дитиною-інвалідом та має державну соціальну допомогу до 18 років, інші пільги згідно Закону України «Про державну .сіпальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю». [PERSON] , [INFO] . На даний час, Позивач та Відповідач проживають у спільно набутому у шлюбі будинку разом з дітьми за адресою: [ADDRESS] , що затверджується Договором купівлі-продажу будинку 29.11.2019 року, реєстраційний номер нерухомого майна 569671532224, хоча шлюбних стосунків не підтримують, спільний побут не ведуть. Зазначає, що в цьому будинку Позивачем створені найкращі умови для дівчат, в кожної є свій спальний куточок, де діти відпочивають, дитячий куточок, де вони граються, меблі, де навчаються, діти забезпечені одягом, книжками, технікою та іграшками, іншими речами для навчання та розвитку. Саме в с. Святопетрівське налагоджене навчання, розвиток, соціальні зв`язки дівчат. Вказує, що постійно повністю опікується інтересами і потребами дітей, піклується, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дітей, здійснює обстеження та своєчасне лікування за дитиною-інвалідом, має високий психологічний контакт і прив`язаність зі своїми дівчатами. При цьому Позивач не має намір перешкоджати у подальшому спілкуванню батька з дітьми. Вказує, що має змогу забезпечити дітей всім необхідним, адже працює з 16.01.2017 року по теперішній час у Святопетрівській ЗОШ І-ІІІ ступенів Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, має стабільний офіційний хід, нормований робочий день на посаді педагога-організатора, викладає зарубіжну літературу. Позивач зазначає, що має змогу проживати та забезпечити належними умовами проживання дітей за своїм місцем реєстрації в двокімнатній квартирі, яка згідно з Свідоцтва про право власності відповідно до Розпорядження Органу приватизації Жовтневої адміністрації м. Києва №1745 від 23.10.2000 р. належить на праві спільної часткової власності батьку Позивача - [PERSON] , матері Позивача - [PERSON] та Позивачу. У вищезазначені квартирі, загальною площею 51,9 кв.м., місцезнаходження за адресою: [ADDRESS] та станом на теперішній час проживає лише мати Позивача. Поведінка Відповідача завдає шкоди психологічному здоров`ю дітей суперечить вимогам ч.2 та ч. 4 ст. 150 Сімейного Кодексу України, які закріплюють обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та поважати. Вказує, що Відповідач не виявляв проявів самостійного виховання дівчат, в основному Позивач займалася вихованням та піклуванням дітей, водила до дитячого садочку, школи, на гуртки. Відповідач має проблеми з алкогольною залежністю, отримати ефективне медикаментозне лікування відмовляється, як наслідок агресивно поводить себе з Позивачем та дітьми. Після подання заяви про розлучення 07.07.2022 року, Відповідач розпочав змінювати серцевину замків до дверей спільно набутого будинку, де зареєстровані та проживають діти, примушував Позивача та дітей збирати речі, однак не змінив замки і Позивач та Відповідач залишається проживати разом з дітьми у спільно ;збутому будинку за адресою: [ADDRESS] . Також стверджує, що матеріальне становище Відповідача як власника нового бізнесу ТОВ «ЕТНА ІНЖИНІРИНГ» з 23.03.2021 року в період поширення на території України гострої респіраторної хвороби СОВІД-19, не був успішним, інша ТОВ «ПАРСЕЙ» має податкові борги. Зазначає, що проживання дітей [PERSON] та [PERSON] разом з Позивачем відповідає їх інтересам. Позивач має можливість забезпечити дітям належні умови проживання за місцем проживання дітей у житловому будинку за адресою [ADDRESS] , та додатково забезпечити належне місце проживання за місцем реєстрації Позивача за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного, просила суд: Визначити місце проживання дочки [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] за її місцем проживання за адресою: [ADDRESS] та/або за місцем її реєстрації [ADDRESS] . Судові витрати по справі покласти на Відповідача [PERSON] та стягнути на користь Позивача [PERSON] судовий збір у розмірі 992, 40 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 серпня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 червня 2023 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні, встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Заяву підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомив. У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області не з`явилася, дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просила розглядати справи без їх участі. Надала до суду висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 14.10.2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис за № 1944, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації « [PERSON] ». Від шлюбу в подружжя народилася двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 20.07.2007 року, серії [NUMBER] . Згідно посвідчення серії [NUMBER] від 31.07.2009 року [PERSON] є дитиною-інвалідом та має державну соціальну допомогу до 18 років, інші пільги згідно Закону України «Про державну .сіпальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю». [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 06.09.2017 року. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.12.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади № 2022/00058098 від 08.07.2022 року [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу будинку 29.11.2019 р., реєстраційний номер і рухомого майна 569671532224 власником будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно характеристики діяльності педагога-організатора Святопетрівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області Журавльової О.О., остання з січня 2017 року працює у Святопетрівській ЗОШ І-ІІІ ступенів Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, має стабільний офіційний хід, нормований робочий день на посаді педагога-організатора, викладає зарубіжну літературу. Відповідно до довідки про доходи [PERSON] загальна сума доходу за період з червня 2021 року по червень 2022 року становить 199 188, 16 грн. Відповідно до заяви-згоди вбачається, що батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] не заперечують, щоб [PERSON] та її діти [PERSON] (14 років), що має інвалідність, та [PERSON] (4 роки) проживали у квартирі за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час за вказаною адресою проживає лише [PERSON] . Згідно з свідоцтва про право власності на житло від 23 жовтня 2000 року квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Як убачається з свідоцтва про народження [PERSON] , виданого Відділом ЗАГСУ Подільського районного виконкому м. Києва від 07.02.1986 року батьком зазначено [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади № 2022/00081169 від 13.07.2022 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою, виданою виконкомом Остерської міської ради в тому, що гр. [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 01.07.2020 року по теперішній час. Відповідно до Висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , виданого Білогородською сільською радою Бучанського району Київської області, затвердженого Рішенням Виконавчого комітету Білгородської сільської ради від 30.03.2023 року є доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю- гр. [PERSON] . Як убачається з вказаного висновку на теперішній час мати - гр. [PERSON] разом з малолітньою [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] . За місцем проживання малолітній дитині [PERSON] , [INFO] , створено всі необхідні умови для належного проживання, відпочинку та розвитку, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 07.12.2023 року, складеним працівниками служби у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області. Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , відвідує дитячий садочок з 10.12.2018 року по теперішній час. Процес адаптації дитини в дитячому садку пройшов успішно. У дівчинки був виражений інтерес до нового місця, вона швидко знайшла спільну мову з дітьми, полюбила педагогів. Фізичний розвиток та загальна обізнаність дитини відповідає віку. На заняттях дівчинка активна і допитлива, врівноважена, впевнена в собі, не конфліктна. Комунікабельна з дітьми та ініціативна в допомозі з дорослими, виявляє турботу, ділиться іграшками. Особливий інтерес виявляє до танців та співів (характеристика ТОВ «Заклад дошкільної освіти «П`ять сов» від 28.11.2022 року №46). З метою встановлення спроможності матері виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею 09.12.2022 року провідним фахівцем із соціальної роботи Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області проведено оцінку потреб сім`ї гр. [PERSON] та встановлено прив`язаність дитини до матері. Мати належно виконує свої обов`язки з виховання дитини, враховуючи її вік та потреби у повсякденному житті. Відповідно характеристики, виданою директором Святопетріської ЗОШ І-ІІІ ступенів Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, гр. [PERSON] працює на посаді педагога-організатора, а також викладає предмет зарубіжна література. Під час роботи в навчальному закладі гр. [PERSON] зарекомендувала себе мудрим, творчим, доброзичливим, ініціативним працівником, який сумлінно відноситься до своєї роботи, проявляє ґрунтовну, професійну компетентність. У спілкуванні з колегами дружелюбна, ввічлива, а з учнями уважна, коректна. У своїй роботі з дітьми вміє зацікавити, підтримати, допомогти. Володіє організаторськими здібностями, користується повагою серед учнів, колег, батьків. Згідно з Атом про встановлення факту проживання від 02 травня 2023 року , складеного депутатом Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області Такчем М.Б. в присутності сусідів-свідків, встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] згідно з паспортом, але фактично проживає на [ADDRESS] разом з дітьми [PERSON] , 2007 року народження та [PERSON] , 2017 року народження. Згідно із частинами 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно із частиною 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 1 статті 161 СК України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини (яка набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини 2 статті 27 Конвенції про права дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із статтею 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до положень частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини передбачено, що найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. При розгляді справ щодо місця проживання дитини передбачено, що суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, статті 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). З огляду на вищевикладені обставини судом у вказаній справі було встановлено, що [PERSON] має належні умови проживання для дитини, матір піклується про неї та утримує її, дитина довгий час проживає разом із матір`ю. Водночас і батько дитини [PERSON] належно виконує свої обов`язки з виховання дитини, враховуючи її вік та потреби в повсякденному житті, що підтверджується Висновком. Житлові умови проживання матері на даний час відповідають інтересам дитини, оскільки для розвитку дитини створені всі належні умови, однак дана обставина згідно чинного законодавства не є вирішальною при визначенні місця проживання дитини. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків (в цьому випадку наявність у [PERSON] на праві власності нерухомого майна) не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи дитина проживає із матір`ю, що найкраще відповідає інтересам дитини, тому задля збереження її зв`язків із сім`єю, які на час винесення рішення є усталеними, суд вважає за необхідне залишити проживати дитину разом з матір`ю. Отже, при розгляді даної справи судом не встановлено існування будь-яких інших виняткових обставин, які б зумовили необхідність розлучення малолітньої дитини з її матір`ю. Враховуючи вищенаведене, суд, виходячи з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, психологічний стан дитини, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, та задовольняє позовну заяву [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача за зустрічним позовом - [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992, 40 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved