Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 24.06.2022 Знам`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №110. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначив, що вони 24.02.2022 уклали шлюб. Від подружнього життя мають доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відносини між ними поступово погіршувалися. З лютого 2023 року вони разом не проживають. Подружні відносини між ними мають формальний характер. Вважає, що вони вичерпали всі можливості збереження шлюбу, а тому він підлягає розірванню. Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, а справу слухати без його та позивача участі. Не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилась, подала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала щодо їх задоволення, а справу просила слухати без її участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи встановив наступне. Сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 24.06.2022 Знам`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №110. Від подружнього життя вони мають двох доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки між сторонами припинені, примирення позивач не бажає. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Враховуючи викладене, те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що він існує лише формально і примирення з відповідачем не можливе, а відповідач не заперечує щодо його розірвання, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов необхідно задовольнити. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З доданих до позовної заяви квитанцій вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн.60 коп. Враховуючи вимоги ч.1 ст.141 та ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% сплаченого судового збору в сумі 536 грн. 80 коп. Також, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 50% сплаченого ним судового збору в сумі 536 грн. 80 коп. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, у розмірі 3000 грн., суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст.141 ЦПК України. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат позивачем на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи, до позовної заяви долучено розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу (компенсаційних витрат на правову допомогу), який є додатком до договору №211 від 12.09.2023, ордер про надання правничої (правової) допомоги серії ВА №1051130 від 13.09.2023 на представництво адвокатом Урсаленком О.М. Басурманова О.С., виданий на підставі договору про надання правової допомоги №211 від 13.09.2023. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Верховний Суд у постанові від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц зазначив, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Відповідно до судової практики у питанні стягнення витрат на правову допомогу, заявник має довести, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У випадку відсутності документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, це є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З огляду на викладене, враховуючи, що стороною позивача не долучено до матеріалів справи договору на правову допомогу, акту приймання-передачі наданих послуг, у суда відсутні підстави для стягнення витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного, ст.ст.104, 105, 112 СК України,

Outcome: partial