Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції заявника. У серпні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] , як падчерки та вітчима з 12.07.2007 року по [INFO] , тобто на момент смерті спадкодавця. В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] помер [PERSON] , який є вітчимом заявниці, після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яку він успадкував після смерті своєї дружини, матері заявниці, [PERSON] , яка померла [INFO] . З 2007 року заявниця постійно проживала зі спадкодавцем, доглядала його, утримувала, вели спільне господарство, оскільки померлий був її вітчимом та у них склались дружні та теплі стосунки. [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак, нотаріусом надано роз`яснення про необхідність подання документів, що підтвердять факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 28 серпня 2023 року відкрито окреме провадження у вказаній справі. Пояснення учасників справи [PERSON] у судовому засіданні повідомила суду, що з 12 липня 2007 року вона постійно проживала з [PERSON] до дня його смерті, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, завжди були у дружніх відносинах. Вона здійснила поховання [PERSON] . Свідок [PERSON] під час судового засідання повідомила суду, що [PERSON] її сусідка, яка проживала з [PERSON] до його смерті. Проживали як вітчим та падчерка однією сім`єю, вели спільне господарство. [PERSON] здійснювала поховання [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила суду, що [PERSON] був її сусідом та проживав з дружиною і донькою. Після смерті дружини [PERSON] , він та його падчерка [PERSON] проживали вдвох, вели спільне господарство, мали дружні відносини. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, не заперечують щодо задоволення заявлених вимог. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи та заслухавши думку заявника, свідків, суд дійшов до таких висновків. Суд встановив, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 23 червня 1981 року, [PERSON] народилася [INFO] , в графі «Батько» значиться [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] . Відповідно до довідки відділу реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції, між [PERSON] та [PERSON] 16 серпня 2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського РУЮ Миколаївської області зареєстровано шлюб, та складено відповідний актовий запис №76. Прізвище після реєстрацію шлюбу: чоловік - [PERSON] , дружина - [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20 січня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області, [PERSON] та [PERSON] 20 січня 2007 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №5. Прізвище після реєстрацію шлюбу: чоловік - [PERSON] , дружина - [PERSON] . За даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 16.06.2023 №00040129920, після реєстрації шлюбу, про який 17 січня 1987 року складено відповідний актовий запис №24 Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, після шлюбне прізвище [PERSON] - [PERSON] . Даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 12 лютого 2020 року Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), підтверджено, що [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №58. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 23 березня 2021 року Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №184. Відповідно до свідоцтва про право на спадкування за законом від 21 січня 1993 року, [PERSON] , успадкувала частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на іншу половину вказаного будинку Снігурівською державною нотаріальною конторою 21 січня 1993 року за р.№І-36, [PERSON] видано свідоцтво про право на спадкування за заповітом, що узгоджено з доданою копією такого свідоцтва. За довідкою №59 від 01.06.2023 року виданою Центром надання адміністративних послуг Снігурівської міської ради, [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті за вищевказаною адресою зареєстрована [PERSON] з 12.07.2007 по теперішній час. Згідно акту про фактичне місце проживання (не проживання) громадян на території Снігурівської міської територіальної громади складеного 09 серпня 2023 року, [PERSON] зі слів сусідів фактично проживала за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] на момент його смерті, а саме [INFO] . За матеріалами спадкової справи №240/2023 заведеної Снігурівською державною нотаріальною конторою Миколаївської області до майна померлого [INFO] [PERSON] встановлено, що 03 липня 2023 року із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] . Листом №442/01-16 від 03.07.2023 Снігурівською державною нотаріальною конторою Миколаївської області [PERSON] роз`яснено, що для реалізації її спадкових прав останній необхідно звернутись до суду для встановлення факту сумісного проживання не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини з померлим [PERSON] . Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщину визначений у статті 1219 ЦК України. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (частина перша статті 1220 ЦК України). За частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (частина перша статті 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. За статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`ю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, судом необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (пункт 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`єю є особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для визнання осіб сім`єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак. Відповідно до частин першої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання (постанови Верховного Суду: від 31 березня 2020 року у справі N 205/4245/17, від 23 квітня 2020 року в справі № 686/8440/16-ц). Оскільки у судовому засіданні встановлено, що заявниця [PERSON] постійно проживала з [PERSON] однією сім`єю, який був їй вітчимом, був пов`язаний з нею спільним побутом, та введенням спільного домашнього господарства по день його смерті, що підтверджено письмовими доказами та показаннями свідків, суд дійшов висновку, що заява обгрунтована. За приписами ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved