Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

Позивач ФОП [PERSON] звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування. Позов обґрунтовано тим, що 29.08.2018 \~ \~ \~ \~року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно- страхова компанія» (далі - Позивач) та [PERSON] (далі - Страхувальник) було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/4636331. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ЗАЗ» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », 28.04.2019 року, о 02 год. 20 хв. в м. Запоріжжя по вул. Космічна 79, Відповідач керуючи автомобілем «ЗАЗ» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобілем «Mercedes» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам «ЗАЗ» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » та «Mercedes» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » було завдано механічних пошкоджень, а власникам вказаних автомобілів - матеріальної шкоди. Відповідно до Постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2019 року, Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 126 ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Mercedes» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АМ/4636331 від 29.08.2018 року. На підставі страхового акту №0Ц/016/000/19/0089 від 08.07.2019 року ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 9 316 (дев`ять тисяч триста шістнадцять) грн. 19 коп., що підтверджується платіжним дорученням №3183 від 09.07.2019 року. Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «ЗАЗ» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АМ/4636331 від 29.08.2018 року. На підставі страхового акту №0Ц/016/000/19/0127 від 09.10.2019 року ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 911 (дев`ятсот одинадцять) грн. 55 коп., що підтверджується платіжним дорученням №183 від 10.10.2019 року. Загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «УПСК» склав: 10 227 (десять тисяч двісті двадцять сім) грн. 74 коп. 01.10.2020 року, між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та Фізичною особою- підприємцем [PERSON] (надалі - ФОП [PERSON] , Новий кредитор) укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги (надалі - Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. Адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження відповідача знаходиться на тимчасово окупованій території України. Згідно п. 19 Розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України ) особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції. Відповідно до 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України, з урахуванням вимог, визначених Законом України "Про доступ до судових рішень", у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення. Передбачений цією статтею порядок виклику в суд та повідомлення про судове рішення може застосовуватися стосовно інших учасників судового процесу, адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи яких знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо від цього залежить реалізація ними своїх процесуальних прав і обов`язків. Судом здійснено виклики, повідомлення відповідача шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України, а отже відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Позивачем до суду подано клопотання про розгляду цивільної справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 01.10.2020 року, між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та Фізичною особою- підприємцем [PERSON] (надалі - ФОП [PERSON] , Новий кредитор) укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги (надалі - Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За вимогами ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі\~і на\~умовах,\~що існували\~на момент\~переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 р. у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Відповідно до правової позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 р. у справі № 914/868/17, це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Відповідно до п.14.1.255 ПК України, відступлення права вимоги - операція з переуступки кредитором прав вимоги боргу третьої особи новому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу кредитору або без такої компенсації. Відповідно до ст.38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право\~подати регресний\~позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Суд, здійснивши системний аналіз вищезазначених нормативно-правових актів, приходить до висновку, що передбачене ст.38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право - «подати регресний позов», не може вважатись зобов`язанням в дефініції визначеній ч.1 ст.509 ЦК України, оскільки зобов`язання виплатити регрес виникає у особи з обставини - ухваленого судового рішення за наслідками розгляду поданого регресного позову, та відповідно з набранням судового рішення законної сили особа набуває статусу боржника за зобов`язанням, яке виникає за наслідками розгляду справи за регресним позовом. Наявність права подати регресний позов, саме по собі не є правовідносинами з яких виникає зобов`язання особи та не є дійсним зобов`язанням в обсязі і на умовах, що існує на момент переходу цих прав укладення договору відступлення права вимоги. Як зазначалося вище, зобов`язання виникає з ухваленого судового рішення, а отже не може вважатись дійсним до винесення судом відповідного судового рішення та набрання ним законної сили, з урахуванням того, що законодавцем передбачено виникнення та підтвердження зобов`язання за наслідками судового розгляду. Наявність права подати регресний позов не може бути обставиною, яка породжує та/або підтверджує наявність у особи боргу (в розумінні п.14.1.255 ПК України), у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необґрунтованість позову та залишення його без задоволення. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed