Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення матеріальної шкоди, посилаючись на те, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,3455 га, кадастровий номер 0522685800:02:000:0013, яка знаходиться в землях Вендичанської селищної ради. 01.09.2012 між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки терміном на 10 років. Термін дії договору закінчувався 01.09.2022. В зв`язку з введенням на території країни воєнного стану було внесене зміни до деяких законодавчих актів, в тому числі і до Земельного кодексу України, а саме договори оренди землі, строк дії яких закінчується під час дії на території України воєнного стану вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін. Восени 2022 року позивач розпочав підготовку земельної ділянки до весняно-польових робіт, всього на обробіток поніс витрати в сумі 16329,84 грн. В червні 2022 року позивач рекомендованим листом повідомив відповідача про автоматичне продовження дії їх договору. Однак, незважаючи на те, що позивач належним чином виконував умови договору, відповідач почав чинити позивачу перешкоди в користуванні орендованою земельною ділянкою, чим також спричинив ПСП «Деметра плюс» матеріальні збитки. Враховуючи викладене вище, позивач просить суд ухвалити рішення яким зобов`язати відповідача не чинити перешкоди ПСП «Деметра Плюс» в користуванні земельною ділянкою площею 3,3455 га, кадастровий номер 0522685800:02:000:0013, яка знаходиться в землях Вендичанської селищної ради до 01.09.2023 та стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 16329 грн. 84 коп. та судовий збір. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22.03.2023 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.05.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ФГ «Основа роду». Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представники позивача Середюк О.В. та Сторожа В.Ф. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Середюк О.В. подала до суду заяву, де просила розглянути справу у її та Сторожі В.Ф. відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник відповідача адвокат Левицький О.І, у судовому засіданні просив в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Представник ФГ «Основа роду» в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі. Зазначив, що договір суборенди земельних ділянок укладався з метою спільної діяльності позивача та третьої особи. Обробіток земельної ділянки здійснювався технікою ФГ "Основа роду" і витрати, понесені на обробіток земельної ділянки є спільним. Тому позов підтримує, просить задовольнити. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав: Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною 4 ст. 124 ЗК України (у редакції чинній станом на 01.09.2012) передбачалось, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідачу на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ВН від 23.12.1999 року належить земельна ділянка площею 3,35 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Серебринецької сільської ради Могилів-Подільського району (а.с.28). 01.09.2012 між сторонами укладено договір оренди землі, згідно умов якого відповідач передав позивачу в оренду вказану вище земельну ділянку з кадастровим номером 0522685800:02:000:0013. Договір укладено строком на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Пунктом 36, 37 передбачено, що зміна умов зазначеного вище договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Згідно пункту 43 договору, він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Даний договір оренди землі зареєстрований у відділі Держкомзему у Могилів-Подільському районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.12.2012 за №052260004004660 (а.с.25, 26). Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (далі - Закон №161), яка діяла до 01.01.2013, договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації. А згідно зі ст. 20 зазначеного Закону, укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 640 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV (далі - ЦКУ), яка була чинною до 01.01.2013, договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним із моменту його державної реєстрації. Водночас, застосовуючи до договорів оренди землі, підписаних до 01.01.2013, статті 18 і 20 Закону №161 та ч. 3 ст. 640 ЦКУ (у редакції, що була чинною на момент підписання таких договорів), Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.01.2020 по справі №322/1178/171 зазначила, що для визначення початку перебігу та закінчення строку дії саме договору оренди землі має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій. До того ж оскільки моменти укладання договору та набуття ним чинності збігаються (ч. 2 ст. 631 ЦКУ), то моментом укладання договору оренди земельної ділянки на час дії зазначеної редакції ч. 3 ст. 640 ЦКУ є саме його державна реєстрація, якщо сторони договору не передбачили в договорі інше відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦКУ. Аналогічні висновки ВП ВС викладено і у постанові від 23.06.2020 у справі №696/1693/15-ц2. З такої позиції ВП ВС слідує, що саме з дати державної реєстрації починає свій відлік строк дії договору оренди землі, який укладено до 01.01.2013. Відповідно, від такої дати обраховується й дата закінчення строку дії такого договору (шляхом відрахування від неї передбаченої договором кількості років). Отже, договір оренди землі від 01.09.2012 набув чинності з моменту його реєстрації. Таке саме положення є і в самому договорі оренди. Тобто, строк дії договору розпочався з 03.12.2012 та закінчився в грудні 2022 року. Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Статтею 33 вказаного Закону передбачено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору. Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України запроваджено дію воєнного стану. У зв`язку з введенням на території України дії воєнного стану було внесено зміни до деяких законодавчих актів, в тому числі і до Земельного Кодексу. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» прийнятого 24.03.2022, розділ Перехідних положень Земельного Кодексу України було доповнено п. 27 такого змісту: під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей, зокрема, вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель", щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення, в тому числі приватної власності. Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель" набув чинності 19.11.2022. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постанові від 29.03.2023 по справі № 536/376/22 (провадження № 61-47св23) дійшов висновку, що у період із 07 квітня 2022 року до 19 листопада 2022 року діяв пункт 27 розділу X «Перехідні положення» ЗК України у редакції Закону України від 24 березня 2022 року № 2145-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», який передбачав, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану. Отже, законом прямо визначено юридичний факт, з яким закон пов`язує поновлення дії договорів оренди саме без волевиявлення сторін, а тому висновки апеляційного суду про те, що така автоматична пролонгація запроваджена законодавцем для спрощення оформлення договорів для сторін, які бажають продовжити ці правовідносини, не відповідає змісту наведених положень закону. Така автоматична пролонгація договорів оренди земельних ділянок діяла до 19 листопада 2022 року, тобто до моменту, коли набрав чинності Закон України № 2698-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель». Узагальнюючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про те, що з дня набрання чинності Законом України № 2698-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель», тобто з 19 листопада 2022 року, автоматична пролонгація договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, укладених з фізичними особами, скасована. Заявою директора ПСП «Деметра Плюс» від 21.06.2022, направленою [PERSON] 23.06.2022, позивач повідомляє відповідача про зміни в законодавстві щодо продовження строку дії договору оренди та про те, що буде продовжувати обробіток земельної ділянки протягом наступного року (а.с. 40). Зі змісту вказаної заяви не вбачаєьтся наміру позивача скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк. Враховуючи зазначені вище норми, а також те, що автоматична пролонгація договорів оренди земельних ділянок закінчилась 19.11.2022, то суд дійшов висновку, що строк дії договору оренди землі укладений між сторонами спору закінчився в грудні 2022 року. Отже, враховуючи, що позивач втратив право користування земельною ділянкою, яка належить відповідачу у зв`язку з закінченням строку дії договору оренди, відсутні підстави для задоволення вимоги щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Стаття 28 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що орендар має право на відшкодування збитків, яких він зазнав унаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених договором оренди землі. Збитками вважаються: фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору. Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних. Згідно довідки ПСП «Деметра Плюс» №22 від 06.02.2023, підприємство, обробляючи земельну ділянку в жовтні 2022 року, понесло затрати в сумі 16329,84 грн, які складаються із витрат на дизельне пальне, заробітної плати тракториста, вартості внесених мінеральних добрив, вартості внесеного карбаміду на обробіток землі (а.с.35-38). Вказані витрати, пов`язані з обробітком земельної ділянки, позивач здійснив під час дії договору оренди та матеріали справи не містять доказів того, що відповідач до моменту закінчення строку дії договору чинила позивачу будь-які перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Твердження позивача про те, що відповідач чинить перешкоди в користуванні земельною ділянкою, чим спричинив матеріальні збитки ПСП «Деметра Плюс» на суму 16329 грн. 84 коп., суд вважає необґрунтованими, оскільки позивач втратив право користування земельною ділянкою, яка належить відповідачу, у зв`язку з закінченням строку дії договору оренди. В листі ГУ НПУ у Вінницькій області від 04.11.2022 №12316/223/05-2022, зазначено, що Могилів-Подільським відділом поліції здійснено перевірку заяви позивача, щодо того, що невідомі особи здійснили ріллю землі на земельних ділянках, які перебувають в його оренді. Під час опитування громадян, до яких належить і відповідач, встановлено, що дані особи відмовляються продовжувати оренду їх земельних ділянок з ПСП «Деметра плюс». Зважаючи на викладене вище, рекомендовано звертатись до суду, оскільки факти, викладені у зверненні позивача, підпадають під цивільно-правові відносини (а.с.41). Лист не містить даних про те, що саме [PERSON] вчинила будь-які дії про які позивач зазначає в заяві. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 322502814 від 10.02.2023, земельна ділянка відповідача 09.09.2020 передана в суборенду Фермерському господарству «Основа роду» і такий договір укладено до кінця терміну дії основного договору оренди (а.с.33-34). Однак, судом не здобуто доказів, чому за наявності такого договору саме орендар обробляв земельну ділянку відповідача та чим, крім зазначеної вище довідки підтверджується така обставина. Враховуючи викладене вище, а також те, що строк дії договору оренди землі від 01.09.2012 закінчився ще в грудні 2022 року, суд дійшов висновку про необгрунтованість заявлених позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою належної відповідачу на праві приватної власності, так, як і про недоведеність вимог щодо завдання матеріальної шкоди позивачу та її розміру, а відтак у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed