Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Потураєв С.В., звернулась до суду з вказаною позовною заявою, мотивуючи вимоги тим, що 11 червня 2021 року розпорядженням голови Сумської обласної ради № 12-кп вона була призначена виконуючим обов`язки директора Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат з 22 червня 2021 року до заміщення в установленому законодавством порядку вакантної посади директора. 14 лютого 2023 року вона написала заяву на ім`я голови Сумської обласної ради Федорченка В.М. , у якій просила призначити її директором КУ СОР Свеський психоневрологічний інтернат на період воєнного стану. Також 31 березня 2023 року на адресу Департаменту соціального захисту населення Сумської ОДА від працівників КУ СОР Свеський психоневрологічний інтернат надійшов колективний лист, у якому просили структурний підрозділ Сумської ОДА подати на призначення директором закладу саме [PERSON] . Як їй відомо, таке подання на неї направлялось Сумській обласній раді з боку Департаменту соціального захисту населення Сумської ОДА, але чомусь не було розглянуто, а її заява не була подана головою Сумської обласної ради Федорченком В.М. на розгляд вищого органу - Сумської обласної ради. 04 квітня 2023 року рішенням Сумської обласної ради на посаду директора Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат за результатами розгляду заяви був призначений [PERSON] терміном з 04 квітня 2023 року до призначення директора закладу за результатами проведення конкурсного відбору, але не довше 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану. 04 квітня 2023 року голова Сумської обласної ради видав розпорядження № 13-кп про звільнення її з посади виконуючого обов`язки директора Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат з 04 квітня 2023 року у зв`язку з заміщенням в установленому порядку вакантної посади директора, згідно з п. 2 ст. 36 КЗпП України. При цьому, станом на день подання позову їй не видали трудову книжку. Позивачка вважає, що з боку голови Сумської обласної ради була вчинена бездіяльність, так як не виконав обов`язку не пізніше місячного терміну з дати прийняття її на вакантну посаду директора надати у вищий орган управління документи для її призначення на посаду директора Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат. Крім того, голова не виніс на розгляд пленарного засідання Сумської обласної ради її заяву від 14 лютого 2023 року про призначення її на посаду директора Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат на період воєнного стану та подання Департаменту соціального захисту населення Сумської ОДА. Також відповідач не поінформував її, як виконуючого обов`язки директора, про відповідність чи невідповідність її кваліфікації посаді директора установи, не забезпечив її можливістю оформити відповідні трудові відносини на посаді директора установи. Крім того, зазначає, що голова має право призначати та звільняти виконуючого обов`язки керівника підприємства у період між сесіями, у той час коли розпорядження про її звільнення видане в день проведення сесії Сумської обласної ради восьмого скликання 04 квітня 2023 року, тому саме на сесії мала бути розглянута її заява та прийняте рішення про призначення її директором установи або про відмову у призначенні директором установи. При цьому, зауважує, що її звільнення відбулось під час тимчасової непрацездатності. За таких обставин, вважає її звільнення незаконним та таким, що порушує її трудові права, гарантовані Конституцією України та трудовим законодавством. Позивачка також зазначає, що відповідач у день звільнення не провів з нею повний розрахунок, оскільки сплата належних при звільненні платежів була здійснена лише 14 квітня 2023 року. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить: 1) визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Сумської обласної ради № 13-кп від 04 квітня 2023 року «Про звільнення з посади виконуючого обов`язки директора Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат [PERSON]»; 2) поновити її на посаді виконуючого обов`язки директора Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат з 05 квітня 2023 року; 3) визнати протиправною бездіяльність голови Сумської обласної ради Федорченка Віктора Михайловича, яка полягає у неподанні до Сумської обласної ради документів для призначення її на посаду директора Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат не пізніше місячного терміну з дати прийняття її на посаду виконуючого обов`язки директора, зобов`язати голову Сумської обласної ради вчинити дії з подання документів до Сумської обласної ради на призначення її на посаду директора Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат відповідно до законодавства; 4) стягнути з Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, тобто з 05 квітня 2023 року по день ухвалення судового рішення; 5) стягнути з Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат на її користь середній заробіток за весь час затримки виплати розрахунку при звільненні з 04 квітня 2023 року по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців; 6) допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та присудження виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху. 30 травня 2023 року позивачка усунула недоліки позовної заяви. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31 травня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. У відзиві відповідач голова Сумської обласної ради Федорченко В.М. просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. При цьому, зазначає, що розпорядження голови Сумської обласної ради від 04 квітня 2023 року № 13-кп «Про звільнення з посади виконуючого обов`язки директора Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат [PERSON]» є законним, оскільки обласна рада, як власник Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат, уповноважила голову Сумської обласної ради вирішувати питання призначення та звільнення виконуючих обов`язки керівників спільної власності шляхом видання розпоряджень. Крім того, твердження позивачки про необхідність розгляду питання про її звільнення обласною радою є безпідставним, оскільки внесення на наступне затвердження Сумською обласною радою передбачено лише питання про звільнення із займаної посади керівника, а не виконуючого обов`язки керівника, оскільки правом призначення і звільнення виконуючих обов`язки керівників наділено голову Сумської обласної ради. Таким чином, трудові правовідносини виконуючих обов`язки керівників об`єктів спільної власності виникають безпосередньо з головою Сумської обласної ради, який уповноважений на це рішенням власника - Сумської обласної ради, тому саме голова Сумської обласної ради вправі вирішувати всі питання, пов`язані як з виникненням цих трудових правовідносин, так і з їх припиненням. При цьому, зауважує, що розпорядження видане після закінчення шістнадцятої сесії обласної ради саме на підставі прийнятого нею рішення від 04 квітня 2023 року «Про призначення на посаду та укладання контрактів з керівниками обласних комунальних підприємства, закладу та установи», яким заміщено в установленому законодавством порядку вакантну посаду директора КУ СОР Свеський психоневрологічний інтернат. Також зазначає, що позивач помилково вважає, що була звільнена під час тимчасової непрацездатності, оскільки у зв`язку із отриманням довідки КУ СОР Свеський психоневрологічний інтернат від 01 травня 2023 року № 235 розпорядженням голови обласної ради від 02 травня 2023 року № 17-кп «Про внесення змін до розпорядження голови Сумської обласної ради від 04 квітня 2023 року № 13-кп «Про звільнення з посади виконуючого обов`язки директора Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат [PERSON]» внесено зміни до дати звільнення позивачки у зв`язку з її тимчасовою непрацездатністю та визначена дата звільнення - 27 квітня 2023 року, тобто у перший день після закінчення тимчасової непрацездатності. Крім того, не підлягає задоволенню вимога позивачки про поновлення її на посаді виконуючого обов`язки у зв`язку з відсутністю порушень з боку відповідача, а також ураховуючи, те, що позивачка просить поновити її на посаді, якої не існує, а саме на посаді виконуючого обов`язки директора, яка не передбачена ні структурою установи, ні її штатним розписом. Щодо визнання бездіяльності протиправною, то зазначає, що позивачем до обласної ради було подано заяву про призначення виконуючим обов`язки директора, тобто позивачка погодилася саме на працю в статусі виконуючого обов`язки за посадою. Розпорядженням про призначення на посаду, з яким вона ознайомилась без заперечень, визначено період такої роботи - до заміщення посади директора у встановленому законодавством порядку. Іншої заяви під час призначення виконуючим обов`язки у червні 2021 року позивачка до обласної ради не подавала, у зв`язку з чим у відповідача були відсутні правові підстави для подання документів до обласної ради про призначення позивачки на посаду директора КУ СОР Свеський психоневрологічний інтернат, оскільки відповідне бажання вона не виявляла. У той же час, позивачка продовжувала працювати виконуючим обов`язки керівника та подала відповідачу заяву на її призначення директором тільки 14 лютого 2023 року. За таких обставин, вважає, що строк позовної давності для звернення до суду з вказаною вимогою у неї закінчився 11 жовтня 2021 року. Окрім того, зауважує, що відповідач не уповноважений приймати будь-яких рішень щодо регулювання трудових відносин з працівниками на підприємствах, що перебувають в управлінні обласної ради, оскільки питання звільнення працівників комунальних підприємств є виключною компетенцією його керівника, тому у відповідача відсутня можливість працевлаштування позивачки на іншу посаду у зазначеній установі (а.с. 53-63). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 липня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання голови Сумської обласної ради Федорченка В.М. про залишення позову без розгляду в частині. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат Потураєв С.В. позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача голови Сумської обласної ради Федорченка В.М. - Дяченко Н.Г . заперечила проти позову повністю. Співвідповідач Комунальна установа Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат надіслала заяву про розгляд справи без участі її представника. Заслухавши думку представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що розпорядженням голови Сумської обласної ради від 11 червня 2021 року № 12-кп призначено [PERSON] виконуючим обов`язки директора Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат з 22 червня 2021 року до заміщення в установленому законодавством порядку вакантної посади директора (а.с. 21). Підстава: заява [PERSON] , стаття 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пункт 2 статті 36, стаття 241-1 КЗпП України, роз`яснення ВЦСПС від 29 грудня 1965 року № 30/39 «Про порядок оплати тимчасового заступництва», рішення Сумської обласної ради від 06 липня 2018 року «Про порядок призначення і звільнення керівників підприємств, закладів та установ, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області». 14 лютого 2023 року в.о. директора КУ СОР Свеський психоневрологічний інтернат [PERSON] написала на ім`я голови Сумської обласної ради заяву про призначення її на посаду директора КУ СОР Свеський психоневрологічний інтернат на період воєнного стану. Вказана заява прийнята та зареєстрована відповідальним працівником [PERSON] 15 лютого 2023 року (а.с. 22). На підставі розпорядження голови Сумської обласної ради від 04 квітня 2023 року № 13-кп «Про звільнення з посади виконуючого обов`язки директора Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат [PERSON] » звільнено 04 квітня 2023 року [PERSON] з посади виконуючого обов`язки директора Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат у зв`язку із заміщенням в установленому порядку вакантної посади директора, згідно з пунктом 2 статті 36 КЗпП України (а.с. 27). Підстава: пункт 2 статті 36 КЗпП України, 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядок призначення і звільнення керівників підприємств, закладів та установ, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області, затверджений рішенням Сумської обласної ради восьмого скликання від 23 липня 2021 року, рішення обласної ради восьмого скликання від 04 квітня 2023 року «Про призначення на посаду та укладання контрактів з керівниками обласних комунальних підприємства, закладу та установи». Відповідно до рішення Сумської обласної ради від 04 квітня 2023 року [PERSON] призначено на посаду директора Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат з 04 квітня 2023 року з укладанням контракту терміном з 04 квітня 2023 року до призначення директора закладу за результатами проведення конкурсного відбору, але не довше 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану (а.с. 28-29). Підставою прийняття рішення були заява [PERSON] , Закон України «Про правовий режим воєнного стану» (зі змінами), Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 (зі змінами), затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, Закони України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», «Про соціальні послуги», «Про культуру», Положення про конкурсну комісію, умови та порядок проведення конкурсу на зайняття посади керівника надавача соціальних послуг державного/комунального сектору, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2020 року № 200, Порядок призначення і звільнення керівників підприємств, закладів та установ, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області, затвердженого рішенням Сумської обласної ради від 23 липня 2021 року, п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». При цьому, сплата належних сум при звільненні [PERSON] була здійснена не у день звільнення, тобто 04 квітня 2023 року, а лише 14 квітня 2023 року, що визнав також відповідач Комунальна установа Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат у довідці від 22 червня 2023 року № 377 (а.с. 36, 52). Згідно з довідкою Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат від 01 травня 2023 року № 235 [PERSON] , яка виконувача обов`язки директора КУСОР Свеський психоневрологічний інтернат з 22 червня 2021 року відповідно до розпорядження Сумської обласної ради від 11 червня 2021 року № 12-кп «Про керівника Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат» та звільнена з посади 04 квітня 2023 року відповідно до розпорядження Сумської обласної ради від 04 квітня 2023 року № 13-кп «Про звільнення з посади виконуючого обов`язки директора Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат [PERSON] » перебувала на лікарняному з 04 квітня 2023 року по 26 квітня 2023 року згідно листів непрацездатності, що підтверджується також копіями листів непрацездатності (а.с. 30-35, 68, 69-71). На підставі розпорядження голови Сумської обласної ради від 02 травня 2023 року № 17-кп унесено зміни до розпорядження голови Сумської обласної ради від 04 квітня 2023 року № 13-кп «Про звільнення з посади виконуючого обов`язки директора Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат [PERSON] », замінивши слова та цифри «04 квітня 2023 року» на слова та цифри «27 квітня 2023 року» (а.с. 72). Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. За змістом положень частин третьої, четвертої статті 24 КЗпП України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Укладення строкового трудового договору можливе за погодженням сторін, без згоди працівника укладення такого договору є неможливим. Тлумачення статті 5-1, частини першої статті 235 КЗпП України свідчить, що на особу, яка є виконувачем обов`язків, поширюється трудове законодавство, гарантії забезпечення права на працю, у тому числі й можливість захисту від незаконного звільнення. Верховний Суд неодноразово зауважував, що покладення виконання обов`язків керівника за своєю правовою природою є тимчасовим заходом, який передбачає виконання обов`язків керівника такого підприємства в обмежений у часі термін, а призначення виконувача обов`язків за вакантною посадою є видом строкового трудового договору (постанови Верховного Суду від 26 червня 2018 року № 640/20119/16-ц, від 09 серпня 2019 року у справі№ 645/8927/15-ц, від 30 жовтня 2019 року у справі № 310/2284/17, від 28 червня 2023 року у справі № 456/1736/21). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору (пункти 2, 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення. Судом установлено, що між позивачкою та Сумською обласною радою було укладено строковий трудовий договір, строк якого закінчувався з моменту прийняття уповноваженим органом рішення про заміщення в установленому законодавством порядку вакантної посади директора. Позивачка погодилася із строковим трудовим договором, з огляду на те, що таке призначення відбулось на підставі її заяви від 03 червня 2021 року, яка зареєстрована 04 червня 2021 року та у якій вона просить призначити її виконуючим обов`язки директора Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат (а.с. 20), а також на те, що вона не оспорювала визначений у розпорядженні голови Сумської обласної ради № 12-кп від 11 червня 2021 року строк виконання нею обов`язків директора установи. Відтак, надавши згоду на призначення виконувачем обов`язків директора установи до прийняття уповноваженим органом рішення про заміщення в установленому законодавством порядку вакантної посади, позивачка мала усвідомлювати, що вона виконуватиме такі обов`язки тимчасово та може бути звільнена від їх виконання з настанням події у виді заміщення вакантної посади в установленому законодавством порядку. Така подія настала у зв`язку з прийняттям рішення Сумською обласною радою від 04 квітня 2023 року, яким [PERSON] призначено на посаду директора Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат з 04 квітня 2023 року з укладанням контракту терміном з 04 квітня 2023 року до призначення директора закладу за результатами проведення конкурсного відбору, але не довше 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану. Документом, що регламентує порядок тимчасового замісництва є роз`яснення Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 29 грудня 1965 року № 30/39 «Про порядок оплати тимчасового заступництва» (далі - Роз`яснення), відповідно до якого тимчасовим заступництвом вважається виконання службових обов`язків за посадою тимчасово відсутнього працівника, коли це викликано виробничою необхідністю (абзац 1 пункту 1). Зазначене роз`яснення є чинними відповідно до постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» від 12 вересня 1991 року № 1545-ХІІ, згідно з якою до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України. Ураховуючи, що будь-яким іншим нормативно-правовим актом не викладено поняття та правової природи «виконуючий обов`язки» слід виходити із зазначеного визначення, яке за своєю суттю полягає у тому, що призначення особи на посаду тимчасово виконуючого обов`язки, зумовлено певною необхідністю, що виникає у зв`язку з певними виробничими обставинами. Згідно п. 2 цього Роз`яснення призначення працівника виконуючим обов`язки по вакантній посаді не допускається. Це можливо лише по посаді, призначення на яку проводиться вищим органом управління. В цьому випадку керівник установи, організації зобов`язаний не пізніше місячного терміну з дати прийняття працівника на роботу надати у вищий орган управління документи для його призначення на посаду. Цей орган в місячний термін з дня отримання документів повинен розглянути питання й повідомити керівника про результати. З огляду на те, що призначення позивача виконуючим обов`язки директора Установи обмежувалось чітко визначеною подією - заміщення в установленому законодавством порядку вакантної посади директора, відсутні підстави вважати, що голова обласної ради мав обов`язок надати у вищий орган управління документи для призначення саме позивачки на вказану вакантну посаду, оскільки це не відповідає порядку призначення. Так, відповідно до п. 2.1. Порядку призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ та закладів, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області, затвердженого рішенням Сумської обласної ради восьмого скликання від 23 липня 2021 року, керівники Підприємств призначаються на посаду обласною радою на її пленарних засіданнях на контрактній основі. Контракти з керівниками Підприємств укладаються головою обласної ради або особою, що здійснює його повноваження (далі - Голова ради), на підставі відповідного рішення обласної ради терміном від 1 до 5 років, якщо відповідними законодавчими актами не встановлено інші терміни (а.с. 65-67). Отже, призначення позивачки на посаду виконуючого обов`язки директора Установи було тимчасовим і не визначено в часі у зв`язку з неможливістю об`єктивно передбачити тривалість процедури заміщення цієї вакантної посади, тому відсутні підстави вважати, що головою Сумської обласної ради Федорченком В.М. допущено бездіяльність. При цьому, сама позивачка, як виконуючий обов`язки директора Установи, протягом місячного строку з дня її призначення на посаду не зверталася до відповідача з питання призначення її на посаду директора Установи, у зв`язку з чим безпідставними є доводи позовної заяви про бездіяльність відповідача щодо неподання у місячний строк з дня призначення на посаду виконуючого обов`язки директора документів у вищий орган управління для її призначення на посаду. Що стосується доводів позовної заяви в частині бездіяльності голови Сумської обласної ради, яка полягає у неподанні до Сумської обласної ради заяви позивачки та подання Департаменту соціального захисту населення Сумської ОДА про призначення її на посаду директора Установи, суд зауважує наступне. Зокрема, щодо заяви позивачки від 14 лютого 2023 року про призначення її директором КУ СОР Свеський психоневрологічний інтернат, то виходячи з матеріалів справи, вона зареєстрована відповідальним працівником [PERSON] 15 лютого 2023 року (а.с. 22). Разом з тим, в судовому засіданні представник відповідача зауважила, що саме 15 лютого 2023 року відбулось засідання постійної комісії з питань спільної власності територіальних громад та приватизації Сумської обласної ради восьмого скликання, оформлене протоколом № 13, на порядку денному якого було розглянуто питання про призначення на посаду директора Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат [PERSON], за наслідками розгляду якого було вирішено підтримати проєкт рішення «Про призначення на посаду директора Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат [PERSON]». Протокол засідання постійної комісії з питань спільної власності територіальних громад та приватизації Сумської обласної ради восьмого скликання від 15 лютого 2023 року № 13 мається у вільному доступі на офіційному сайті Сумської обласної ради. Як передбачено пунктом 2.6 Порядку призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області, затвердженого рішенням Сумської обласної ради восьмого скликання від 23 липня 2021 року, підготовку проєкту рішення обласної ради для розгляду на сесії забезпечує Уповноважений орган. Отже, станом на день подання позивачкою заяви про призначення її директором КУ СОР Свеський психоневрологічний інтернат постійною комісією з питань спільної власності територіальних громад та приватизації Сумської обласної ради восьмого скликання було прийнято проєкт рішення «Про призначення на посаду директора Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат [PERSON]», оформлене протоколом № 13 від 15 лютого 2023 року. Крім того, позивачка не довела, а матеріали справи не містять даних про те, що звернення колективу Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат від 31 березня 2023 року № 154 на адресу Департаменту соціального захисту населення Сумської ОДА про призначення [PERSON] на посаду директора було направлено або прийнято до розгляду адресатом (а.с. 23-26). Водночас, суд відхиляє заперечення відповідача про пропуск позивачкою строку звернення до суду з позовними вимогами в частині визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, ураховуючи, що пунктом 1 глави ХІХ «Прикінцеві положення» КЗпП України визначено, що під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року за № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, що діяв до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року. Ураховуючи, що позовна заява подана до суду 04 травня 2023 року, суд вважає, що позивачкою не пропущений строк звернення до суду з даним позовом щодо позовних вимог про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. Щодо доводів позовної заяви про те, що відповідач не мав повноважень видавати розпорядження про звільнення позивачки з роботи, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 8 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон про самоврядування) голова обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження. Пунктом 20 частини 1 статті 43 Закону про самоврядування визначено, що до повноважень обласної ради належить вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебувають в управлінні обласних рад; призначення і звільнення їх керівників. Як вже зазначалось, відповідно до п. 2.1. Порядку призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області, затвердженого рішенням Сумської обласної ради восьмого скликання від 23 липня 2021 року, керівники Підприємств призначаються на посаду обласною радою на її пленарних засіданнях на контрактній основі. Згідно п. 2.9 цього ж порядку у період між сесіями Голова ради має право призначати та звільняти виконуючого обов`язки керівника Підприємства. З огляду на вказане, трудові правовідносини виконуючих обов`язки керівників об`єктів спільної власності виникають безпосередньо з головою обласної ради, який уповноважений на це рішенням Сумської обласної ради, тому саме голова Сумської обласної ради уповноважений вирішувати питання, пов`язані як з виникненням цих трудових правовідносин, так і з їх припиненням. Отже, Сумська обласна рада як власник Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат уповноважила голову Сумської обласної ради вирішувати питання призначення та звільнення виконуючих обов`язки керівників об`єктів спільної власності. Зважаючи на норми Кодексу законів про працю України звільнення, призначення працівників, притягнення їх до дисциплінарної відповідальності, заохочення тощо здійснює власник або уповноважений ним орган. Відповідно до Порядку власник об`єктів спільної власності - Сумська обласна рада визначила голову Сумської обласної ради уповноваженим органом у трудових правовідносинах з виконуючими обов`язки керівників об`єктів спільної власності, наділивши його правом одноосібного вирішення питань, пов`язаних з трудовими правовідносинами виконуючих обов`язки керівників об`єктів спільної власності. Відтак, позивачка необґрунтовано вважає, що її мала звільняти обласна рада, оскільки в день її звільнення відбулась її чотирнадцята сесія. Твердження позивачки про необхідність розгляду питання про її звільнення обласною радою є безпідставним, так як п. 3.1. Порядку передбачає винесення на наступне затвердження Сумською обласною радою лише питання про звільнення із займаної посади керівника, а не виконуючого обов`язки керівника, оскільки пунктом 2.9. Порядку правом призначення і звільнення виконуючих обов`язки керівників наділено голову обласної ради. З огляду на вказане, відсутні підстави вважати, що звільнення позивачки відбулося з порушенням норм діючого законодавства, тому позовні вимоги про визнання незаконними та скасування розпорядження голови Сумської обласної ради № 13-кп від 04 квітня 2023 року, визнання протиправною бездіяльності голови Сумської обласної ради Федорченка В.М., що полягає у неподанні до Сумської обласної ради документів для призначення позивача на посаду директора Установи та зобов`язання вчинити дії з подання документів до Сумської обласної ради на призначення позивача на посаду директора Установи задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати. Оскільки суд дійшов висновку про те, що звільнення позивачки відбулося відповідно до норм законодавства, не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Що стосується позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Метою законодавчого регулювання правовідносин щодо виплати роботодавцем середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Виходячи з вказаних норм закону, виплата належних позивачу сум повинна бути здійснена відповідачем саме в день звільнення. З матеріалів вбачається, що позивачка звільнена з роботи 04 квітня 2023 року на підставі розпорядження голови Сумської обласної ради від 04 квітня 2023 року № 13-кп (а.с. 27). Водночас, сплата належних сум при звільненні [PERSON] була здійснена не у день звільнення, а 14 квітня 2023 року, що визнав також відповідач Комунальна установа Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат у довідці від 22 червня 2023 року № 377 (а.с. 36, 52). Таким чином, затримка у розрахунку з позивачкою склала 8 робочих днів. Відтак, відповідачем порушені трудові права позивачки щодо невиплати належних їй при звільненні виплат, тому вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є підставною. При обчисленні середнього заробітку слід керуватися ст. 27 Закону України «Про оплату праці» та п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно з якими середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. При цьому, відповідно до п. 5 розд. IV порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абз. 1 п. 8 розд. IV порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень порядку. Відповідно до довідки про доходи Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат від 18 липня 2023 року № 1 розмір середньоденної заробітної плати позивачки за лютий-березень 2023 року складає 1301 грн 34 коп. (а.с. 101). Кількість робочих днів за період затримки розрахунку при звільненні за період з 04 квітня 2023 року (дня звільнення позивачки з роботи) по 14 квітня 2023 року (день фактичного розрахунку) становить 8 робочих днів. Отже, з відповідача Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 04 квітня 2023 року по 14 квітня 2023 року, що становить 10 410 грн 72 коп. із розрахунку: 1301 грн 34 коп. * 8 робочих днів. Разом з тим, суд відхиляє доводи позивачки про те, що відповідач розрахувався з нею у травні 2023 року, з огляду на таке. Згідно зі статтею 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18 (провадження № 14-670цс19) зроблено правовий висновок про те, що у разі порушення гарантії, встановленої частиною третьою статті 40 КЗпП України, негативні наслідки слід усувати шляхом зміни дати звільнення позивача, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності (відпустки). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У даній справі встановлено, що з 04 квітня 2023 року по 26 квітня 2023 року [PERSON] перебувала на лікарняному, що підтверджується копіями листків непрацездатності (а.с. 30-35, 69-71). Разом з тим, установивши ці обставини на підставі довідки Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат від 01 травня 2023 року № 235, відповідач розпорядженням від 02 травня 2023 року № 17-кп самостійно вніс зміни до розпорядження голови Сумської обласної ради від 04 квітня 2023 року № 13-кп «Про звільнення з посади виконуючого обов`язки директора Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат [PERSON] », замінивши слова та цифри «04 квітня 2023 року» на слова та цифри «27 квітня 2023 року» (а.с. 72). Таким чином, відповідач самостійно усунув порушення прав позивачки шляхом зміни дати звільнення, тобто визначення дати припинення трудових відносин у перший день після закінчення періоду непрацездатності. При цьому суд зауважує, що у випадку зміни дати звільнення у зв`язку зі звільненням працівника з роботи під час його тимчасової непрацездатності, відсутні підстави і умови матеріальної відповідальності роботодавця. У такому випадку зміна дати звільнення не є вимушеним прогулом. Вказаних висновків дійшов також Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2023 року у справі № 207/831/20. При цьому, виплачені відповідачем на картковий рахунок позивачки кошти в сумі 6553 грн 68 коп. за платіжним переказом від 09 травня 2023 року та в сумі 3574 грн 72 коп. за платіжним переказом від 16 травня 2023 року (а.с. 107, 108) є виплатою матеріального забезпечення за тимчасову непрацездатність за рахунок ПФУ, а не остаточним розрахунком, як помилково вважає позивачка. Вказане підтверджується копією платіжної інструкції № 43 від 05 травня 2023 року, списком працівників № 27, копією платіжної інструкції № 84 від 15 травня 2023 року та списком працівників № 28 (а.с. 119, 120, 121, 122-123). Отже, позов підлягає частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення з відповідача Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат на користь позивачки середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 квітня 2023 року по 14 квітня 2023 року у сумі 10 410 грн 72 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог суд вважає необхідним відмовити за їх необґрунтованістю. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено в частині однієї майнової вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тому з відповідача Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір за цією позовною вимогою в сумі 1073 грн 60 коп. із розрахунку: 2684 грн * 0,4 (а.с. 45 на звороті). Також позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідача Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат на її користь понесених судових витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з положенням пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачкою надано договір про надання правничої (правової) допомоги від 26 квітня 2023 року № 2604, укладений між нею та адвокатом Потураєвим С.В., предметом якого є надання адвокатом позивачці правової допомоги, а також захист і представництво у Зарічному районному суді м. Суми з питань оскарження розпорядження голови Сумської обласної ради № 13-кп від 04.04.2023 про звільнення [PERSON] , поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також оскарження будь-яких рішень Сумської обласної ради, розпоряджень, дій та бездіяльності голови Сумської обласної ради, наказів, розпоряджень в цілому або в певній частині. При цьому, розмір гонорару є фіксованим та визначений у пункті 4.1 цього договору в сумі 6000 грн. Позивачкою також надано квитанцію № 1 від 26 квітня 2023 року про оплату адвокату Потураєву С.В. правничої допомоги за договором № 2604 про надання правничої (правової) допомоги від 26 квітня 2023 року в сумі 6000 грн (а.с. 16, 17). Оскільки з шести заявлених позовних вимог задоволено одну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тому з відповідача Комунальної установи Сумської обласної ради Свеський психоневрологічний інтернат на користь позивачки підлягає стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1000 грн із розрахунку: 6000 грн / 6 позовних вимог.

Outcome: partial