Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

04.08.2023 року позивач [PERSON] звернулася в Корабельний районний суд міста Миколаєва з позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 22.10.2016 року Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 481. В обґрунтування позову позивач вказала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя та несумісні характери, втратили почуття любові та поваги один до одного, а тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї є неможливим. Від даного шлюбу, сторони мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON] , [INFO] . За домовленістю між сторонами по справі дитина залишається проживати разом із матір`ю. Спір щодо спільно нажитого майна на теперішній час відсутній. Шлюбні відносини припинені. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач просила суд про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує, просив слухати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований 22.10.2016 року Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 481. Від даного шлюбу, сторони мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON] , [INFO] . За домовленістю між сторонами по справі дитина залишається проживати разом із матір`ю. Спір щодо спільно нажитого майна на теперішній час відсутній. Шлюбні відносини припинені. Статтею 24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-1У "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело прав. \~ \~ \~ \~Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. \~ \~ \~ \~Пунктом 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Валліанатос та інші проти Греції" від 07.11.2013 року (Заяви N N 29381/09 та 32684/09) передбачено: "Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів... Також, з огляду на те, що Конвенція є "живим" документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення..., держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя". \~ \~ \~ \~Також пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Фернандес Мартінес проти Іспанії" (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: "Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку..., так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.". На підставі зазначеного та за результатами дослідження судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу, встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не виявила свого бажання відновити дошлюбне прізвище. З огляду на вищезазначене, суд вважає за доцільне задовольнити зазначений позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved