Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

11 вересня 2020 року позивач звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до відповідачів та просить припинити зобов`язання його та поручителя [PERSON] за кредитним договором «Автопакет» № 6/4/09/2007/840-КО44 від 17.08.2007, визнати договір про відступлення прав вимоги, укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінанс проперті групп» недійсним в частині відступлення права вимоги за зазначеним кредитним договором, припинити обтяження у вигляді застави рухомого майна автомобіля Geely MR7151, н.з. [NUMBER] , що належить йому, внесене до Державного реєстру заборон рухомого майна за записом № 13874271 від 29.08.2013. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.08.2007 між позивачем та ВАТ «КБ «Надра» був укладений договір «Автопакет» №6/4/09/2007/840-КО44 на строк до 16.08.2012. [PERSON] була поручителем за цим договором. Згідно договору банк надав позивачу кошти у сумі 7880 доларів США на придбання автотранспортного засобу. Позивачем придбано автомобіль Geelu CK 1.5 Impress д.н.з. [NUMBER] . Протягом 2007-2009 років позивачем сплачено за кредитом суму у розмірі 4180 доларів США, однак у зв`язку з втратою роботи у 2008 році позивач не мав можливості обслуговувати кредит, у зв`язку з чим банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 08.06.2011 позов ПАТ КБ «Надра» задоволено та солідарно стягнуто з позивача та [PERSON] на користь банку 45224,36 грн., 452,24грн. судовий збір та 120,00грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. 12.10.2011 судом видано виконавчий лист за вказаним рішенням, за яким відкрито виконавчі провадження №35755335 та №35755751, однак 24.12.2012 виконавчі листи було повернуто стягувачеві у зв`язку з невиявленням майна, що підлягає стягуванню. 02.02.2016 позивач звернувся до банку особисто з питанням про встановлення порядку погашення заборгованості за договором та виконання рішення суду, про що написав типову заяву. В лютому 2016 року позивач отримав відповідь про відмову в реструктуризації кредитної заборгованості. 07.04.2016 позивачем в добровільному порядку виконано рішення суду від 08.06.2011 та повністю погашено заборгованість за кредитним договором. 13.04.2016 позивач звернувся до банку з метою отримання довідки про відсутність заборгованості, однак відповідь від банку не отримав. В серпні 2020 року позивач вирішив продати належний йому вищевказаний автомобіль, тому його представник повторно звернувся до банку з метою отримання довідки про відсутність заборгованості та надання дозволу на відчуження автомобілю. 27.08.2020 банк відповів, що стосовно позивача нараховано додаткові штрафні санкції за тривале невиконання рішення суду від 08.06.2011, які покриваються предметом застави, при цьому будь-яких посилань на пункт договору не зазначено. Також з цього листа позивач дізнався, що 07.05.2020 між відповідачами укладено договір про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором. Також від свого представника позивач дізнався, що на автомобіль накладено обтяження, обтяжувачем є ТОВ «Фінанс проперті груп». Зазначені обставини свідчать про порушення прав позивача як споживача послуги, наданої банком, та порушують право позивача розпоряджатись своїм майно. Тому він вимушений звернутись до суду з позовом про захист своїх прав. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ КБ «Надра» з ринку надійшов відзив на позов, в якому представник просила відмовити у задоволенні позову. Відзив обґрунтовано тим, що право вимоги, в т.ч. з договором «Автопакет» №6/4/09/2007/840-КО44 від 17.08.2007 відступлено ТОВ «Фінанс проперті груп» у складі лоту GL2N714136 на електронних торгах. Представник зазначає, що позивачем не доведено, що договір відступлення є неправомірним, що укладенням договору відступлення права вимоги порушено його права. Крім того питання про належне чи неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором є предметом спору при вирішені спорів про стягнення заборгованості та не впливає на правомірність та дійсність договору про відступлення права вимоги. Представники відповідачів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «КБ «Надра», ТОВ «Фінанс проперті групп» та третіх осіб ТСЦ МВС № 6341, ДП «Інформаційний центр» Мін`Юст України в судове засідання не з`явилися, про місце та час судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, заяв про розгляд справи без їх участі до суду не надходило. [PERSON] надала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Приватний нотаріус Київського МНО Мурська Н.В. надала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 17.08.2007 між [PERSON] , [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» укладено договір «Автопакет» №6/4/09/2007/840-КО44 (копія т.1 а.с.12-17), за яким останні надали позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 7880,00 доларів США на придбання автотранспортного засобу від 13,1% річних на строк до 16.08.2012. В якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань за договором, сплати відсотків та інших платежів, можливих штрафних санкцій, позичальник передає в заставу предмет застави. Згідно копії видаткової накладної №ИП-1885 від 18.08.2007 (т.1 а.с.18) позивач придбав у ІП «АІС-ХАРКІВ» автомобіль GEELY CK 1.5i Impress № двиг. [NUMBER] № кузова [NUMBER] за 49744,00 грн з ПДВ. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (т.1 а.с.19) автомобіль марки GEELY моделі MR7151F, д.н.з. [NUMBER] , типу легковий седан-В, білого кольору, номер шасі [NUMBER] зареєстрований за позивачем. 24.11.2019 ВАТ КБ «Надра» складено вимогу на ім`я [PERSON] (т.1 а.с.20) про виплату заборгованості за вищевказаним кредитом у розмірі 5644,86 доларів США. Згідно копії розрахунку заборгованості станом на 04.11.2009 за вказаним договором (т.1 а.с.21-22, 23) сума боргу складає 5390,43 доларів США, по процентах 245,90 доларів США, за пенею 8,53 доларів США, загальна заборгованість 5644,86 доларів США, що еквівалентно 45224,36грн. станом на 04.11.2009. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 08.06.2011 (копія т.1 а.с.24-26) з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» солідарно стягнуто заборгованість за договором у розмірі 45224,36грн., а також судовий збір 452,24грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення 120.00грн. в дольовому порядку. 02.02.2016 позивач звернувся з заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» (т.1 а.с.27) про закриття кредитного договору шляхом внесення коштів та списання решти боргу. 17.02.2016 складено відповідь на вказану заяву (т.1 а.с.28) згідно якої у реструктуризації кредитної заборгованості позивачу відмовлено. 10.03.2016 позивачем складено заяву (т.1 а.с.29), в якій він просить банк повідомити реквізити для сплати стягнутої за рішенням суду від 08.06.2011 заборгованості. Аналогічну заяву 10.03.2016 складено [PERSON] (т.1 а.с.32). 23.03.2016 банком надано відповіді на вказані заяви (т.1 а.с.31, 34) та надано реквізити. Згідно копії квитанції №00682635 від 07.04.2016 [PERSON] на вказані у відповідях реквізити внесено грошові кошти у сумі 45796,60грн., тобто сума, стягнута за рішенням суду від 08.06.2011. 13.04.2016 позивачем направлено заяву до банку про отримання довідки про відсутність заборгованості у зв`язку з її погашенням (т.1 а.с.36, 37). 31.10.2016 ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області (т.1 а.с.38-39) ПАТ КБ «Надра» відмовлено у видачі дубліката виконавчого листа, в т.ч. з тих підстав, що заборгованість погашена в добровільному порядку. На запит адвоката Балон І.Д. від 21.08.2020 (т.1 а.с.40-41) про отримання довідки про відсутність у [PERSON] заборгованості та надання дозволу на відчуження автомобілю, банк надав відповідь від 27.08.2020 (т.1 а.с.42-43) згідно якої 08.04.2020 заборгованість за кредитом №6/4/09/2007/840-КО44 від 17.08.2007 реалізовано на електронних торгах. Переможцем визнано ТОВ «Фінанс проперті груп», з яким 07.05.2020 укладено договір GL2N714136ПВ294 про відступлення прав вимоги, в т.ч. з договором «Автопакет» №6/4/09/2007/840-КО44 від 17.08.2007, оскільки у зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду від 08.06.2011 нараховані додаткові штрафні санкції, які покриваються предметом застави. Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд\~\~і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи\~ чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної\~в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України\~визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950\~року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства,що регулює спірні відносини. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи\~\~на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання\~\~або оспорювання. Згідно з частиною першою\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового\~або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до\~вимог частин\~1\~та 2\~статті 1054\~Цивільного Кодексу\~України за\~кредитним договором\~банк або\~інша фінансова\~установа (кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог частини 1 статті 1055 Цивільного Кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~вимог частини\~1\~статті 527\~Цивільного Кодексу\~України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до вимог частин 1 та 3 статті 1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором\~не встановлений\~строк повернення\~позики або\~цей строк\~визначений моментом\~пред`явлення\~вимоги,\~позика має\~бути повернена\~позичальником протягом\~тридцяти днів\~від дня\~пред`явлення\~позикодавцем вимоги\~про це,\~якщо інше\~не встановлено\~договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до вимог частини 2 статті 1050 Цивільного Кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог частини 1 статті 599 Цивільного Кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Наведені норми прямо передбачають обов`язок боржника виконати взяті на себе за договором зобов`язання, а також і право кредитора на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором. Судом встановлено, що зобов`язання за кредитним договором позивачем належним чином не виконувались. 18 грудня 2009 року ПАТ «КБ «Надра» реалізував своє право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсягу. Це право було захищено рішенням суду у справі 2-45/11 від 08 червня 2011 року. Вказане рішення суду в добровільному порядку виконано позивачем 07.04.2016. Будь які інші вимоги матеріального або нематеріального характеру ПАТ «КБ «Надра» до позивача не пред`являлись. Докази наявності у позивача перед банком будь яких інших видів заборгованості, нарахування йому пєні, відсотків, штрафів за договором відповідачами до суду не надані. Наявність «додаткових штрафних санкцій за тривалість невиконання судового рішення», про яку йдеться в листі за вих. № 03-4505 від 27 серпня 2020 року також не підтверджена належними та допустимими доказами. Новим кредитором ТОВ «Фінанс проперті груп» вимоги грошового характеру до позивача також не пред`являлися. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року. У справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тому, суд доходить висновку про обґрунтованість вимоги позивача про визнання зобов`язання за кредитним від 17 серпня 2007 року № 6/4/09/2007/840-КО44, укладеним на строк до 16 серпня 2012 року припиненим в зв`язку з його повним виконанням. За змістом\~ст. 564 ЦК України\~виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про заставу»\~та\~ст. 572 ЦК України\~застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Частиною 1\~ст. 20 Закону України «Про заставу»\~визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно із ч. 1\~ст. 589 ЦК України\~в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 1 та 2\~ст. 590 ЦК України\~звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 3\~ст. 3 Закону України «Про заставу»\~застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання.\~Статтею 28 цього Закону\~передбачено, що застава припиняється, серед іншого, з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання. Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1\~ст. 598 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Оскільки 07.04.2016 позивачем заборгованість по кредитним зобов`язанням за договором «Автопакет» №6/4/09/2007/840-КО44 від 17.08.2007 погашено, зобов`язання суд вважає припиненим, тому вимогу позивача про припинення застави, накладеної на автомобіль GEELY MR7151 державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , зареєстрованого у територіальному сервісному центі МВС № 6341 (станом на 15.08.2007 РЕВ МВ № 1 ДАІ ГУМВС України в Харківській області) 15 серпня 2007 року, що належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію серії [NUMBER] , виданого 15 серпня 2007 року суд визнає обгрунтованою. Відповідно до вимог частини 3 статті 215 Цивільного Кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до вимог частини 1 статті 217 Цивільного Кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до вимог статті 627 Цивільного Кодексу України відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу\~сторони є\~вільними в\~укладенні договору,\~виборі контрагента\~та визначенні\~умов договору\~з урахуванням\~вимог цього\~Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~звичаїв ділового\~обороту,\~вимог розумності\~та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до\~вимог статті\~628\~Цивільного Кодексу\~України зміст\~договору становлять\~умови (пункти),\~визначені на\~розсуд сторін\~і погоджені\~ними,\~та умови,\~які є\~обов`язковими\~відповідно до\~актів цивільного\~законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до вимог статті 629 Цивільного Кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог частини 2 статті 518 Цивільного Кодексу України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Відповідно до вимог частини 1 статті 519 Цивільного Кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Розділ 4.2 договору містить вичерпний перелік прав, які має банк. Право передавати у будь який спосіб право вимоги іншій фізичній або юридичній особі за договором не зазначається у цьому розділі Договору, так і в Договорі в цілому. Одночасно з цим, пункт 8.3 договору передбачає, що зміни та доповнення до цього договору вносяться шляхом укладання додаткових угод, які підписуються банком та позичальником. Якщо в наслідок укладання додаткової угоди збільшується обсяг зобов`язання позичальника (повністю або частково) чи змінюються права та/або обов`язки поручителя, така додаткова угода підписується позичальником, банком та поручителем. У відповідності до пункту 8.3. Договору від 17.08.2007 банк повинен був укладати Додаткову угоду з позичальником та поручителем, з метою подальшого укладання договору про відступлення права вимоги з ТОВ «Фінанс проперті груп». Належних та допустимих доказів, щодо звернення Банку до Позивача з пропозицією укладання такої додаткової угоди суду відповідачами не надано. Також суду не надано належних та допустимих доказів про сповіщення Позивача та поручителя за Договором, про відступлення права вимоги за зобов`язанням іншій юридичній особі. Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про те, що наявна обставина порушує права позивача, як сторони у кредитному договорі, оскільки відповідачами не визнаються виконані ним зобов`язання за кредитним Договором та рішенням суду від 08 червня 2011 року. Судом встановлено, що ПАТ КБ «Надра» протиправно відступило ТОВ «Фінанс проперті груп» право вимоги за вже виконаним зобов`язанням. Наявна обставина позбавляє позивача права вільно володіти та розпоряджатись автомобілем, що є заставним майном. А тому, суд доходить висновку про обґрунтованість вимоги позивача, про визнання недійсним договору GL2N714136ПВ294 про відступлення прав вимог , укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінанс проперті груп», який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. за реєстровим № 643 в його частині, що передбачає відступлення права вимоги за кредитним договором від 17 серпня 2007 року № 6/4/09/2007/840-КО44, укладеним на строк до 16 серпня 2012. Відповідно до вимог частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року (в чинній його редакції) : споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Оскільки, ця норма закріплена окремим законом, пільга по сплаті судового збору споживачем не регулюється вимогами Закону України «Про судовий збір» про що неодноразово наголошено практикою Верховного Суду, зокрема, у справі № 761/24881/16-ц від 21.03.18. Відповідно до вимог пунктів 1, 2, 3, 5, 7-1 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг»:\~у цьому Законі терміни вживаються у такому значенні: 1) фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених\~Митним кодексом України; 2) кредитна установа - фінансова установа, яка відповідно до закону про діяльність відповідної фінансової установи має право за рахунок залучених коштів надавати фінансові кредити на власний ризик; 3) фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент; 5) фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів; 7-1) споживач фінансових послуг - фізична особа, яка отримує або має намір отримати фінансову послугу для задоволення особистих потреб, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю. Відповідно до вимог пунктів 17 та 22 частини 1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року (в чинній його редакції) : 17) послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; 22) споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; Таким чином, кредитні відношення фізичної особи та фінансової установи є відносинами зі споживання фінансової послуги. Це закріплено Конституційним Судом України у\~Рішенні від\~10\~листопада 2011\~р.\~у справі\~№ 15-рп/2011 в якому він \~роз`яснив, що положення\~пунктів 22,\~23 ст. 1,\~ст. 11 Закону № 1023-XII\~треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.\~ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави в рівних частках. На підставі викладеного,

Outcome: approved