Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

29 вересня 2023 року [PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ВВ Фаворит КР» (далі ТОВ «ВВ Фаворит КР»), [PERSON] , [PERSON] , про припинення трудових відносин. Позовна заява\~мотивована тим,\~що 03\~березня 2017\~року в\~Єдиному державному\~реєстрі юридичних\~осіб,\~фізичних осіб-підприємців\~та громадських\~формувань було\~зареєстровано ТОВ «ВВ Фаворит КР», засновником якого є [PERSON] та [PERSON] . 04 травня 2017 року на підставі протоколу № 2 загальних зборів учасників ТОВ «ВВ Фаворит КР» було видано наказ яким позивача було прийнято на посаду директора ТОВ «ВВ Фаворит КР» з 05.05.2017 з посадовим окладом згідно штатного розкладу. В даний час, у зв`язку із суттєвими змінами у товаристві, та в особистому житті, позивач має намір звільнитися із займаної посади директора ТОВ «ВВ Фаворит КР», про що в усному порядку повідомив засновників товариства, та 28.04.2023 до ТОВ «ВВ Фаворит КР» було подано заяву про звільнення. Також, з метою звільнення позивачем було ініційовано проведення загальних зборів ТОВ «ВВ Фаворит КР» та 16.08.2023 надіслано на адреси учасників зборів повідомлення про скликання 21.08.2023 загальних зборів учасників ТОВ «ВВ Фаворит КР» з наступним порядком денним: звільнення позивача з посади директора за власним бажанням, обрання (призначення) директора ТОВ «ВВ Фаворит КР», внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про уповноваження осіб на проведення державної реєстрації зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Однак, станом на 25.09.2023 загальні збори ТОВ «ВВ Фаворит КР» не відбулися, та зазначені питання не розглянуті. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просив суд розірвати трудовий договір, визнати його повноваження як директора товариства припиненими, та внести відповідний запис до трудової книжки. Позивач у судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «ВВ Фаворит КР» Колісник І.С. надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено,\~що наказом ТОВ «ВВ Фаворит КР» від 04.05.2017, призначено [PERSON] на посаду директора з 05.05.2017 з посадовим окладом згідно штатного розкладу, згідно протоколу № 2 загальних зборів учасників ТОВ «ВВ Лідер КР» від 04.05.2017, яким також змінено назву товариства на ТОВ «ВВ Фаворит КР». Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.09.2023, юридична особа ТОВ «ВВ Фаворит КР», код ЄДРПОУ: 41192147, місцезнаходження: Україна, 50005, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Купріна, будинок 125/2, види діяльності: оптова торгівля металами та металевими рудами, інші види неспеціалізованої оптової торгівлі. Уповноважена особа: [PERSON] , засновники юридичної особи: [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] звертався до засновника ТОВ «ВВ Фаворит КР» [PERSON] із заявою від 28.04.2023 про звільнення його з посади директора ТОВ «ВВ Фаворит КР» з 28.04.2023. 16 серпня 2023 року позивачем було ініційовано та повідомлено відповідачам про скликання загальних зборів учасників ТОВ «ВВ Фаворит КР» на 21 серпня 2023 року, за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. 129-ї бригади територіальної оборони, 125/2, із затвердженням наступного порядку денного: звільнення директора [PERSON] з посади директора за власним бажанням, обрання (призначення) директора ТОВ «ВВ Фаворит КР», внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, уповноваження осіб на проведення державної реєстрації зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно протоколу № 1 ТОВ «ВВ Фаворит КР» від 21.08.2023 встановлено, що у зв`язку з відсутністю кворому, неповноважності зборів учасників товариства, розгляд питань які зазначені у порядку денному є неможливим. Приписами ч. 1 ст. 3 КЗпП України визначено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Будь-яке пряме або непряме обмеження трудових прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається (ч. 4 ст. 22 КЗпП України). Відповідно до статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, роботодавець не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Положеннями ст. 39 КЗпП України передбачено, що строковий трудовий договір (пункти 2\~і\~3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу. Спори про дострокове розірвання трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів. Таким чином, аналіз вказаних норм законодавства дає підстави стверджувати, що позивач наділений правом розірвання трудового договору з його ініціативи, незалежно від того строковий чи безстроковий договір. Абзацом 4 п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що відповідно до ст. 39 КЗпП України працівник вправі вимагати розірвання строкового трудового договору при наявності для цього поважних причин. Спори про дострокове розірвання такого трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів (ст. 224, 231, п. 1 ч. 1 ст. 232 КЗпП України). Частиною 2 статті 5 ЦПК України встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики, і роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з рахуванням змін у повсякденній практиці (справи «Кантоні проти Франції», «Вєрєнцов проти України»). У рішеннях Європейського суду з прав людини, у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки» «Волчі проти Франції», постійно підкреслюється цінність та важливість дотримання формалізованих норм цивільного процесу, за допомогою яких сторони забезпечують вирішення спору цивільного характеру, оскільки завдяки цьому може обмежуватися обсяг дискреції, забезпечуватися рівність сторін, запобігати свавіллю, забезпечуватися ефективне вирішення спору та розгляд справи судом упродовж розумного строку, а також забезпечуватися правова визначеність та повага до суду. В той же час «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду позову заявника по суті із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист. Відповідно до\~п.п.\~1,\~2\~ч.\~1\~ст.\~25\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію юридичних\~осіб,\~фізичних осіб-підприємців\~та громадських\~формувань»,\~державна реєстрація\~та інші\~реєстраційні дії\~проводяться на\~підставі: 1)\~документів,\~що подаються\~заявником для\~державної реєстрації; 2) судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до\~Закону України\~«Про виконавче провадження» щодо:\~визнання повністю\~або частково\~недійсними рішень\~засновників (учасників)\~юридичної особи\~або уповноваженого\~ними органу; визнання\~повністю або\~частково недійсними\~змін до\~установчих документів\~юридичної особи; заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій; накладення/зняття\~арешту корпоративних\~прав; зобов`язання вчинення реєстраційних дій; скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі; виділу юридичної особи; провадження у справах про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, прийнятих відповідно до\~Закону України\~«Про відновлення\~платоспроможності боржника\~або визнання\~його банкрутом»; припинення\~юридичної особи,\~що не\~пов`язано з\~банкрутством юридичної\~особи; відміни державної реєстрації припинення юридичної особи; припинення підприємницької\~діяльності фізичної\~особи -\~підприємця,\~що не\~пов`язано з\~банкрутством юридичної\~особи; відміни державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; відміни в порядку апеляційного/касаційного оскарження судового рішення, на підставі якого вчинено реєстраційну дію. Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року N 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року N 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року N 2-рп/2008 зазначав, що визначене\~статтею 43 Конституції України\~право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих\~Конституцією України. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та виходячи з того, що предявлений позов спрямований на захист права позивача шляхом припинення трудових правовідносин з відповідачем, суд вважає вимоги позивача в цій частині правомірними та доведеними. Разом з\~тим,\~вимогу позивача\~щодо зобов`язання ТОВ\~«ВВ Фаворит\~КР» внести\~до трудової\~книжки позивача\~запис про\~звільнення його\~з посади\~директора,\~суд вважає\~безпідставною з\~огляду на\~наступне.\~ Відповідно до пункту 2.4 розділу 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, яку зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (далі Інструкція), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу (пункт 4.1. розділу 4 Інструкції). Отже, судом встановлено, що вимога позивача щодо внесення запису в трудову книжку про звільнення з посади директора позивача є передчасною, оскільки немає спірного характеру, є формальною дією вчиненою після видання наказу (розпорядження) про звільнення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial