Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] з вищевказаним позовом. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в судовому порядку рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.09.2021 року. За час перебування у шлюбі, в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.04.2022 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Проте, позивач ствердила, що виховання та утримання неповнолітніх дітей потребує додаткових витрат. Зокрема позивач зазначила, що неповнолітній дочці було надано стоматологічні послуги з встановлення брекет системи на загальну суму 25 000 гривень, що підтверджується відповідними документами доданими до позовної заяви. Вказані витрати були вимушеними та обов`язковими, оскільки дочка потребувала корегування прикусу, що слід робити саме в ранньому віці через фізіологічні потреби людського організму. Також було витрачено кошти на лікування в сумі 10 400 гривень, а всього разом на суму 35 400 гривень. Крім того, позивач понесла витрати на придбання дочці мобільного телефону марки «Iphone», модель XR, захисного скла до телефону, чохла та навушників. Вказані витрати були неминучими, для забезпечення потреб дитини в розрізі сучасного технологічного розвитку. Оскільки дитина швидко розвивається, та за допомогою сучасного телефону може швидко знаходити потрібну їй інформацію, навчатися в онлайн режимі, комунікувати з родичами, друзями, та однокласниками. Позивач стверджує, що вказаний телефон не є співмірно дорогим, аде ціни з хорошими акумулятором, камеро, та ресурсом користування починаються від 10 000 гривень і аж до 60 000 гривень. Телефон куплений дочці коштував 16 000 гривень, що підтверджується товарним чеком. Крім того позивач [PERSON] ствердила, що фізичний та спортивно оздоровчий відпочинок є важливою складовою гармонійного розвитку здорової дитини. У зв`язку з цією метою, позивач відправила доньку у відпочинковий табір, де вона активно займалась спортом, брала участь у різних конкурсах, знайомилась та спілкувалась з однолітками, що позитивно вплинуло на її соціальну адаптацію. Вартість путівки у відпочинковий табір коштувала 9 900 гривень. Отже загальна сума додаткових витрат які позивач понесла на утримання дитини становить 61 300 гривень. А відтак, враховуючи те, що позивач самостійно та регулярно витрачає кошти на лікування, задоволення побутових потребі підтримку здоров`я та соціального розвитку спільної з відповідачем доньки [PERSON] , то просила суд стягнути з відповідача на її користь вартості понесених нею додаткових витрат на утримання неповнолітньої дочки, зо становить 30 650 гривень. У відзиві на позовну заяві, відповідач визнав позов частково. Так, відповідач зазначив, що цілком усвідомлює його обов`язок, крім сплати аліментів, приймати участь в утриманні дітей. Відповідач сплачує аліменти в повному розмірі та своєчасно, без жодної затримки, та допомагає синові, який вже досяг повноліття. Відповідач просив суд звернути увагу, на його реальні можливості щодо понесення додаткових витрат на дитину. Зазначив, що позивач проживає в належному їм спільно житлі, з іншим чоловіком. При цьому відповідач з цього приводу не ставить жодних претензій, хоча на ремонт та обладнання житла, він витратив значну суму коштів, яку змушений був позичати у далеких родичів, а відтак на даний час він поступово їх повертає. Також відповідач ствердив, що працює та отримує мінімальну заробітну плату, а знайти більш оплачувану роботу, на даний час немає можливості. Певний період перебував на обліку в центрі зайнятості, як безробітний, однак продовжував сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі своєчасно. Крім того, відповідач проживає у фактичних шлюбних відносинах з жінкою, яка має дитину від першого шлюбу. А відтак відповідач також несе тягар утримання нової сім`ї, що також потребує значних коштів. Відповідач ствердив, що погоджується з додатковими витратами на оздоровлення дитини, в розмірі 10 000 гривень. Щодо лікування неповнолітньої дочки у стоматолога, то така сума є явно завищеною. А щодо купівлі нового телефону, то відповідач ствердив, що в 2020 році він купляв дочці телефон за ціною 6 499 гривень, оформивши з цього приводу навіть кредит. Відповідач вважає, що той телефон цілком відповідав потребам дитини, а відтак придбання нового телефону не було продиктовано новою необхідністю. Враховуючи реальні можливості відповідача, він взмозі сплатити додаткові витрати в сумі 7 000 гривень. У відповіді на відзив, позивач [PERSON] з доводами відповідача не погодилась. Ствердила, що відповідач жодним чином не цікавиться життям їх дітей. Щодо повнолітнього сина [PERSON] , то відповідач навіть не знає, що він не отримує жодних стипендій, в той же час за проживання в гуртожитку слід оплачувати. Щодо дочки, то відповідач з того часу як покинув їх житло, а це 02.05.2022 року, лише двічі телефонував дочці, на її день народження та на свято восьмого березня. Доводи відповідача про те, що він сплачує аліменти своєчасно є неправдивими, оскільки за квітень та березень жодних виплат за аліментами їй не надходило, що підтверджується довідкою виконавчої служби від 05.06.2023 року. Також позивач ствердила, що відповідач долучив до відзиву копію розписки про те, що позичив у невідомої особи 10 тисяч євро. Однак шлюбі між сторонами розірвано 16.12.2021 року, а розписка датована 25.01.2022 року. А відтак позивачу взагалі незрозуміло, на що відповідач позичав та витрачав ці кошти, а відтак чому вказаний факт має відображатись на утриманні їхньої дитини. Також позивач [PERSON] ствердила, що їй відомо, що відповідач є власником автомобіля Fiat Doblo Panorama 1.6 D, мотоциклу Bajaj Avender 220, причепу марки Дністер, гаражу в гаражному [NUMBER] за адресою, [ADDRESS] , трьох боксів площею 108.5 м2, які знаходяться в [ADDRESS] , і можуть бути джерелом додаткового доходу: оренда, продаж, тощо. Також у відповідача у власності наявні квартира по [ADDRESS] , яку відповідач придбав після їхнього одруження 09.02.2022 року. Крім того, у власності відповідача є дві земельні ділянки площею 1,0142 га., та 0,0693 га, які він здає в оренду ПАТ «Зернопродукт МХП», що підтверджується договорами та витягами з реєстру , а також довідкою МХП «Перспектив» № 477 від 24.05.2023 року, яку сам відповідач долучив до відзиву, а відтак зі змісту довідки встановлено, що відповідач за 2022 рік отримав орендну плату за земельні паї в розмірі 6 327, 46 грн. Отже твердження відповідача про те, що він є неплатоспроможним, не відповідають дійсності. Також позивач заперечила доводи відповідача щодо утримання нової сім`ї. Так, зі слів відповідача його нова сім`я є внутрішньо-переміщеними особами, а відтак позивач стверджує, що загальновідомим є факт, що такі особи отримують допомогу. Крім того, доводи відповідача про те, що в його дружини є дочка від першого шлюбу, є нічим не підтвердженими, аде відповідач не долучив жодної копії свідоцтва про народження. Позивач також висловила думку, що у дитини мав би бути батько, який також би мав нести витрати на її утримання. Будь яких доказів того, що дитина позбавлена батьківських прав відповідачем не надано. З цих підстав позивач [PERSON] вважала доводи відповідача повністю неспроможними. Позиція учасників судового засідання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі. Висловила доводи аналогічні в позовній заяві, та у відповіді на відзив. Представник відповідача [PERSON] вимоги позовної заяви визнав частково. Просив врахувати доводи зазначені відповідачем у відповіді на відзив. Також врахувати той факт, що відповідач як батько дітей бере добровільну участь в утриманні повнолітнього сина який навчається в університеті, а також і у витратах на неповнолітню дочку [PERSON] . Зокрема батько придбавав мобільний телефон, для чого оформив кредит, купляв телефон, тощо. Крім того, на його утриманні зараз перебуває інші сім`я, де також є малолітня дитина. Представник відповідача озвучив в судовому засіданні той факт, що відповідач має сумнів, що позивач, мати дитини поставила їй брекети. Вважає, що квитанція про нібито надані стоматологічні послуги, жодним чином не підтверджує той факт, що такі послуги надані. Вважає, що оскільки стоматолог є доброю подругою позивача, то така квитанція виписана просто по дружбі, щоб стягнути з відповідача кошти, оскільки встановлених брекетів у дитини відповідач (батько) не бачив. Також відповідач не вбачає обґрунтованих підстав для купівлі дитині такого дорого телефону. Представник відповідача зазначив, що батько визнає позов частково, та не заперечує щодо стягнення з нього додаткових витрат на дитину в сумі 7000 гривень. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 17.05.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу до судового розгляду на 20.06.2023 року. 20.06.2023 року розгляд справи було відкладено на 10.08.2023 року, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Ухвалою судового засідання від 10.08.2023 року розгляд справи відкладено 18.09.2023 року за клопотання представника позивача. У зв`язку з клопотання представника позивача, 18.09.2023 року розгляд справи відкладено на 10.10.2023 року. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.12.2008 року позивач [PERSON] , та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] [INFO] (а.с.9). Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.12.2021 року розірвано шлюбу між [PERSON] та [PERSON] .. Малолітню дочку сторін [PERSON] залишено на проживання з матір`ю [PERSON] (а.с.10). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.04.2022 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , та [PERSON] , до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.11-12). Відповідно до копії акту №6 прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) виконавцем ( [PERSON] ) виконано роботи з надання стоматологічних послуг (фіксація берекет системи верх та низ) від 28.02.2023 року на загальну суму 25 000 гривень. Відповідно до копії історії хвороби [PERSON] , такій надано стоматологічні послуги, згідно плану лікування стоматологічного хворого [PERSON] , [INFO] (а.с.14-15) Згідно копії медичної картки стоматологічного хворого №2614 2022 р. [PERSON] встановлено діагноз: диспальний прикус, звуження верхньої та нижньої щелепи (а.с.16). Згідно копії товарного чеку від 23.10.2022 року придбано мобільний телефон марки Iphone XR, 64 Gb, вартістю 14500 гривень, скло захисне 300 гривень, зарядне вартістю 500 гривень, чохол вартістю 200 гривень, навушник вартістю 500 гривень, а всього разом 16 000 гривень (а.с. 17). Відповідно до копії відривного талону до путівки №71 від 15.07.2022 року до 01.08.2022 року на ім`я [PERSON] [INFO], та квитанції до прибуткового касового ордеру від 15.07.2022 року оплата за путівку в спортивно-оздоровчому таборі «Смерічка» становила 9 900 гривень (а.с.18). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо участі у додаткових витратах на утримання своєї дитини. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. За приписами ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні (відповідна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі №756/4947/17-ц). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Як зазначив Верховнии? Суд у своїй постанові від 26.08.2020 року у справі № 336/1488/19, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Отже, з аналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять: - навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком/матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі; - розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтверджені відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками; - оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там); - лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами). Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони по справі є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яку після розірвання шлюбу між сторонами залишено на проживання з матір`ю - позивачем. Згідно наданих позивачем документів, у дочки сторін [PERSON] було встановлено діагноз неправильний прикус верхньої та нижньої щелеп, складено план лікування та встановлено фіксацію брекет систем верхньої та нижньої щелеп. У суду не викликають сумніву доводи позивача в тій частині, що вказані брекети були встановлені дитині. Суд констатує той факт, що лікар стоматолог, яка здійснювала план лікування, оформлена як фізична-особа підприємець, яка сплачує податки, а відтак надання нею офіційних документів про план лікування, вартість лікування, та акт прийому наданих послуг сумніву не викликають, а тому суд визнає вказані докази належними та допустимими. Суд вважає слушними доводи позивача про те, що встановлення брекет системи, за умови наявності встановленого стоматологом діагнозу в даному випадку є необхідним та виправданим, для здоров`я та гармонійного розвитку дитини (дівчинки). В судовому засіданні представник відповідача заперечував вказаний факт, а також ствердив, що відповідач не бачив у дитини встановленої брекет системи, і взагалі встановлення такої брекет системи вартістю 25 000 гривень є невиправдано дорогим. Проте суд відхиляє такі доводи, оскільки вони є голослівними, та нічим не підтвердженими. Більше того, вказуючи на той факт, що встановлена неповнолітній дитині брекет система є набагато дорожчою в порівнянні з середньостатистичними цінами на такі засоби, то, ні представник [PERSON] , ні відповідач не надали доказів щодо відсутності у дитини потреби у такому стоматологічному лікуванні, можливості встановлення брекет системи за меншу вартість, об`єктивної неможливості для відповідача сплатити половину понесених витрат. Щодо вимоги позивача в частині додаткових витрат на оздоровлення у відпочинковому таборі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Суд вважає слушними доводи позивача, що фізичний розвиток та спортивно-оздоровчий відпочинок є важливою складовою гармонійного розвитку здорової дитини. Квитанцією до прибуткового касового ордера від 15.07.2022 року, та відривним талоном до путівки №71 від 15.07.2022 року підтверджується що неповнолітня [PERSON] відпочивала у спортивно-оздоровчому комплексі « Смерічка » з 15.07.2022 року по 01.08.2022 року. Доказів які б підтверджували, той факт, що відповідач [PERSON] особисто організовував відпочинок дочки, чи брав її на відпочинок із собою матеріали справи не містять. Крім того, відповідачем та представником відповідача в цій частині позов не заперечувався. Враховуючи вищевикладене суд доходить переконання, що вимоги позовної заяви в цій частині також підлягають до задоволення. Суд відхиляє доводи відповідача, що на його утриманні знаходиться інша сім`я (дружина та дочка) які є внутрішньо-переміщеними особами, оскільки матеріали справи не містять доказів щодо вказаних обставин. Також надана відповідачем квитанція з банку та довідка про погашення кредиту, жодним чином не підтверджують той факт, що кредит був взяти для купівлі мобільного телефону, і такий телефон був куплений дочці. Інші докази, надані відповідачем не спростовують факту понесення позивачем (матір`ю дитини) додаткових витрат на утримання дитини. Щодо додаткових витрат на придбання мобільного телефону. На переконання суду позовні вимоги в частині придбання мобільного телефону марки Iphone XR, 64 Gb, з аксесуарами, загальною вартістю 16 000 гривень, не підлягають задоволенню, оскільки такі витрати не можна віднести до витрат, пов`язаних з особливими обставинами та спрямованими на розвиток здібностей дитини. Крім того, відсутні докази, що саме дитині придбавався телефон марки Iphone XR, 64 Gb і, що, саме дитина його використовує в діяльності, яка спрямована на розвиток здібностей дитини, комунікації, навчання тощо. Представником позивача не надано належних доказів в частині того, що неповнолітня дочка сторін навчалась дистанційно, і що вказаний телефон використовувався для навчання. А відтак позов в цій частині не підлягає до задоволення. Отже, підсумовуючи вищевикладене , на переконання суду з відповідача підлягає до стягнення половина додаткових витрат понесених позивачем за надання стоматологічних послуг та встановлення брекет системи, а також воловина додаткових витрат понесених позивачем за оплату дочки в оздоровчому таборі, що разом становить 22 650 гривень. Розподіл між сторонами судових витрат. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (1073, 60 грн). На підставі ст. 180-182, 185 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial