Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Подану заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.04.1999 року. У період шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини почали погіршуватися, у зв`язку із чим з 2014 року сторони припинили сімейні відносини. Сторони спільне господарство та сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.07.2023 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від позивача на адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позовну заяву відповідачем подано не було. За таких обставин, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутність сторони. За даних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу III ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 квітня 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ватутінського району м. Києва, актовий запис № 438. У період шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір у розмірі 1073, 60 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного та

Outcome: approved