Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

22.12.2022 року до Нововодолазького районного суду Харківської області надійшов позов [PERSON] \~до [PERSON] «Про стягнення\~аліментів на\~утримання дитини»(вхідний\~№ 4495/23-вх),\~на обґрунтування\~якого позивач\~зазначила,\~що 02.10.2013 року вони з відповідачем уклали шлюб, що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 118. Від зазначеного шлюбу вони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося, сім`я розпалася, позивач та відповідач проживають окремо. [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач працює, отримує заробітну плату, його батьки отримують пенсію, аліменти відповідач нікому не платить. Зазначила, що [PERSON] страждає на хронічне захворювання сечокам`яна хвороба, аденоїди ІІ стадії і знаходиться з цього приводу на «Д» обліку у лікаря. Тому просила стягнути з\~відповідача на\~її користь\~аліменти на\~утримання неповнолітньої\~дитини в\~розмірі 1/3\~частки від\~заробітку (доходу)\~відповідача,\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімум для\~дитини відповідного\~віку,\~починаючи з\~дня пред`явлення\~цього позову\~та до\~досягнення дитиною\~повноліття (а. с. 1 2 ). Ухвалою, постановленою 28.02.2023 року Нововодолазьким районним судом Харківської області у складі судді Мащенко С. В., прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цій справі (а. с. 14 18). 21.03.2023 року за вхідним № 1562/23-вх, представником відповідача - адвокатом Мякотою Т. М., яка діє за ордером (серії ВІ № 1133514), виданим 16.03.2023 року на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № 14/23 від 09.02.2023 року, укладеним між нею та [PERSON] , а також\~свідоцтва про\~право на\~зайняття адвокатською\~діяльністю (серії\~ПТ №\~1646),\~виданого 21.03.2017\~року Радою\~адвокатів Полтавської\~областіна підставі відповідного рішення № 4, поданий відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача позов визнала частково та просила стягнути аліменти на утримання [PERSON] в розмірі частини від отримуваного доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування своєї позиції, сторона відповідача зазначила, що [PERSON] проживає разом з батьками, [PERSON] , [INFO] , яка є пенсіонером за віком, та з батьком [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом першої групи загального захворювання й потребує постійного лікування та додаткових витрат (а. с. 21 23, 24 30, 31 - 36). Крім того, 23.10.2023 року за вхідним № 5678/23-вх від відповідача [PERSON] , надійшла заява з клопотанням про долучення до матеріалів справи квитанцій про сплату аліментів позивачу в добровільному порядку на суму 29000 гривень (а. с. 101 - 119). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце засідання та розгляду справи була сповіщена своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомила, однак надала заяву, зареєстровану за вхідним № 5473/23-вх від 10.10.2023 року, з проханням справу розглянути за її із представником відсутності, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі й просить його задовольнити (а. с. 53, 57, 92, 95, 100). Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення або про розгляд справи за його відсутності не надав, проте скористався\~правом,\~наданим йому\~частиною 1\~статті 58\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~щодо участі\~у судовому\~процесі через\~представника за\~ордером \~адвоката Мякоти\~Т.\~М.(а. с. 31, 32, 33, 95). Представник відповідача - адвокат Мякота Т. М., у судове засідання також не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була сповіщений своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомила, натомість надала суду заяву, зареєстровану за вхідним № ЕП-1964/23-вх від 24.10.2023 року, з клопотанням про розгляд прави за відсутності сторони відповідача, зазначивши, що позовні вимоги вони визнають частково (а. с. 31, 32, 33, 120 - 121). Відповідно до\~змісту частини\~1\~статті 223\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~неявка у\~судове засідання\~будь-якого\~учасника справи\~за умови,\~що його\~належним чином\~повідомлено про\~дату,\~час і\~місце цього\~засідання,\~не перешкоджає\~розгляду справи\~по суті,\~крім випадків,\~визначених цією\~статтею,\~а згідно\~з частиною\~3\~статті 211\~цього ж\~кодексу особи,\~які беруть\~участь у\~справі,\~мають право\~заявити клопотання\~про розгляд\~справи за\~їх відсутності.\~Про наявність\~такого клопотання\~у сторін\~свідчать їх\~відповідні заяви,\~долучені до\~матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання сторонами особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та при їх частковому визнанні, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо. При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів. Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом. Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України. Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді належного суду. Крім того, згідно з приписами частин 1 та 2 статті 274 Цивільного процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи, справи, що виникають з трудових правовідносин, а також будь-які інші справи, віднесені до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині 4 цієї норми права, а саме: 1) тих, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6)інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 5 цієї частини. При цьому частина 6 статті 19 зазначеного вище цивільного процесуального кодифікованого закону України визначає, що малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З огляду на предмет позову та відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті 274 й пункту 3 частини 6 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, а також згідно із змістом частини 1 статті 279 цього ж кодифікованого акту України розгляд справи здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними в главі 10 вказаного кодексу України. Також, суд на підставі приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до припису частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 цивільного процесуального кодифікованого закону України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Одночасно із цим, згідно з частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Згідно із Свідоцтвом про народження (серії [NUMBER] ), виданого 19.04.2014 року Відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~реєстраційної служби\~Нововодолазького районного\~управління юстиції\~у Харківській\~області,[PERSON] народився [INFO] , про що 19.04.2014 року складено відповідний актовий запис № 45, та його батьками зазначені громадяни України: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 3). Цим документом доведено судові факт походження дитини від сторін по справі. Відповідно до свідоцтва про шлюб (серії [NUMBER] ), виданого 02.10.2013 року Відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~реєстраційної служби\~Нововодолазького районного\~управління юстиції\~у Харківській\~області,громадянин України [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Жовті Води П`ятихатського району Дніпропетровської області, та громадянка України [PERSON] , [INFO] , уродженка селища Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, зареєстрували шлюб 02.10.2013 року, про що в цей день складено відповідний актовий запис № 118. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а. с. 4). З довідки сімейного лікаря Амбулаторії загальної практики сімейної медицини селища міського типу Нова Водолага КНП «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ» Нововодолазької селищної ради Єфименко М. П., виданої 05.06.2023 року без будь-якої реєстрації та не на фірмовому бланку медичної установи, убачається, що [PERSON] , [INFO] , знаходиться на диспансерному обліку у сімейного лікаря з діагнозом: Сечокам`яна хвороба. ФОО, Аортальна регургентація І ст. Аффетивно-респіраторні напади (а. с. 73). Цим документом доведено судові факт перебування дитини на диспансерному обліку, натомість в ній відсутнє посилання на отримання ним будь-якого медикаментозного лікування, його періодичність та тривалість. Згідно із Свідоцтвом про народження (серії [NUMBER] ), виданого 26.07.1983 року відділом РАГС\~Жовтоводського виконкому,[PERSON] народився [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про народження 26.07.1983 року зроблено запис за № 580, та його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 36). Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 04.03.2023 року за № 04.05-28/67 Центром надання адміністративних послуг Нововодолазької селищної ради Харківської області, убачається, що за адресом: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , її чоловік [PERSON] , [INFO] , та їх син [PERSON] , [INFO] (а. с. 27). Згідно з випискою з акту огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААА № 700220, виданою Красноградською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією 24.01.2018 року, [PERSON] , [INFO] , має групу інвалідності першу «Б» довічно з 01.02.2018 року за загальним захворюванням «Розсіяний склероз», потребує сторонньої допомоги (а. с. 28). З довідки про доходи № 201875000001012, убачається що [PERSON] перебуває на обліку в Харківському приміському об`єднаному управлінні ПФУ в Харківській області, отримує пенсію по інвалідності, яка складала: в вересні - листопаді 2022 року по 6136,34 гривень на місяць; грудні 2022 року лютому 2023 року по 6154,82 гривень на місяць (а. с. 29). Також, з довідки про доходи № 8938451119991914, убачається що [PERSON] перебуває на обліку в Харківському приміському об`єднаному управлінні ПФУ в Харківській області, отримує пенсію за віком, яка складала: в вересні - листопаді 2022 року по 2300,00 гривень на місяць; грудні 2022 року лютому 2023 року по 2500,00 гривень на місяць (а. с. 30). Цими документом доведено судові факт проживання відповідача однією сімьєю іх своїми похилими батьками, які отримують пенсійне забезпечення, проте батько є інвалідом першої групи безстроково та потребує на сторонній догляд. Відповідно до дублікатів квитанцій, [PERSON] перерахував на ім`я [PERSON] грошові кошти в сумі 29000,00 гривень, а саме: -квитанція № P24AP24A1668408714D7471 від 08.09.2023 року на суму 3000 гривень; -квитанція № P24AP24A1816370617D1696 від 13.10.2023 року на суму 3000 гривень; -квитанція № P24AP24A1588818131D3133 від 18.08.2023 року на суму 3000 гривень; -квитанція № P24AP24A1552712503D4022 від 10.08.2023 року на суму 3000 гривень; -квитанція № P24AP24A1395811626D0791 від 01.07.2023 року на суму 3000 гривень; -квитанція № P24AP24A1423086354D8244 від 08.07.2023 року на суму 3000 гривень; -квитанція № P24AP24A1482097077D5396 від 22.07.2023 року на суму 3000 гривень; -квитанція № P24AP24A1509617373D0468 від 29.07.2023 року на суму 3000 гривень; -квитанція № P24AP24A1367750631D7696 від 23.06.2023 року на суму 3000 гривень; -квитанція № P24AP24A1336758237D5274 від 16.06.2023 року на суму 2000 гривень (а. с. 102 - 111). Цим документом доведено судові факт надання відповідачем матеріальної допомоги дитині у добровільному порядку під час перебування цієї справи в проваджені суду. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно частини 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Під час вирішення спірних правовідносин суд враховує, що їх правове регулювання здійснюється нормами Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1989 року й ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XІІ від 27.02.1991 року, Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року Законом № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями) та Сімейного кодексу України № 2947-ІІІ від 10.01.2002 року (із змінами та доповненнями). Так, відповідно до положень частини 1 статті 1 та частини 1 статті 2 Сімейного кодексу України зміст майнових прав та обов`язків батьків і дітей, а також регулювання майнових відносин між батьками та дітьми визначається зазначеним кодексом. Положеннями частини 1 статті 180 цього ж нормативно-правового акту передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тотожне за своїм правовим змістом роз`яснення міститься також й у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Крім того, суд приймає до уваги, що зазначений обов`язок безпосередньо закріплений нормами Конституції України та відповідно кореспондується з правом будь-якої дитини на отримання аліментів від своїх батьків до досягнення повноліття (стаття 51 Конституції України). У свою чергу, положення Конвенції про права дитини передбачають, що дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень частини 2 статті 181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України). Норми права, які містяться у частині 2 статті 182 зазначеного кодифікованого закону України передбачають, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на положення частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, суд враховує, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (частина 1 статті 191 Сімейного кодексу України). За досліджених обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] не в повній мірі виконує по відношенню до своєї неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , батьківські обов`язки, передбачені сімейним законодавством, та ухиляється від належної участі по його утриманню у грошовій чи будь-якій іншій формі. Приймаючи до уваги викладені обставини, з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини й відповідача, наявності у останнього непрацездатних батьків за віком та за станом здоров`я, які потребують матеріальну допомогу, суд вважає, що аліменти на утримання малолітньої на час звернення із цим позовом дитини, необхідно встановити у частковому відношенні, тобто в розмірі частини від заробітку (доходу) його батька [PERSON] , але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде з урахуванням приписів статті 182 Сімейного кодексу України необхідним та достатнім для її гармонійного розвитку. Одночасно з цим, суд вважає за необхідне визначити, що аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , слід присудити щомісяця, від дня пред`явлення цього позову й до досягнення дитиною повноліття. Розв`язуючи питання щодо розміру аліментів, суд виходить з того, що: 1)мінімальний розмір аліментів на одну дитину у 2023 році не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» є для дитини віком від 6 до 18 років 1416,50 гривень, з розрахунку: 50% х 2833,00 гривень = 1416,50 гривень; 2)відповідач добровільно з червня по жовтень 2023 року включно сплатив як аліменти позивачу по 3000,00 гривень щомісяця, що свідчить про те, що саме така сума є для нього підйомною з огляду на дохід та статки; 3)на підставі положень чинного законодавства України батьки відповідача [PERSON] та [PERSON] , які отримують у 2022 2023 роках пенсію по інвалідності у розмірі 6136,34 гривень та пенсію за віком в розмірі від 2300,00 гривень до 2500,00 гривень відповідно, є особами із доходом, більшим за прожитковий мінімум для тих, хто втратив працездатність. 4)а також з огляду на диспозитивність цивільного процесу, ані стороною позивача, ані стороною відповідача не доведений розмір щомісячного доходу відповідача й факт наявності в нього стабільного доходу та заробітку. На підставі приписів пункту 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Ухвалюючи рішення та задовольняючи позов [PERSON] \~до [PERSON] «Про стягнення\~аліментів на\~утримання дитини»частково, суд вважає за необхідне вирішити згідно з підпунктом 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат. Так, відповідно до вимог частини 1 статті 141 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, частиною 6 цієї ж норми процесуального права визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приписи частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.11.2011 року (із змінами та доповненнями), який встановлює правові засади справляння, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення. Положеннями статті 1 зазначеного Закону визначено, що судовий збір це збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 3 вказаного вище нормативно-правового акту, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України. На підставі приписів частини 1, абзацу 1 підпункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (із змінами та доповненнями) за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менш 0,4 розміру та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Із зазначеним позовом [PERSON] звернулась до суду у 2022 році. Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456-VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України. Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» № № 1928-IX від 02.12.2021 року з 01 січня 2022 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 2481 гривень, а тому за подання до суду цієї позовної заяви позивач повинна була б сплатити судовий збір у розмірі 992,40 гривень, виходячи з розрахунку: 2481 гривень х 0,4 = 992,40 гривень. Однак на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» вона як позивач у справі про стягнення аліментів звільняється від сплати судового збору. Отже, ухвалюючи рішення та задовольняючи позов [PERSON] частково, суд доходить до висновку про те, що з відповідача слід стягнути в доход держави судовий збір у мінімальному розмірі, встановленому законом, тобто в сумі 992,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial