Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] який діє в інтересах [PERSON] 12.01.2023 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів, яким просить зобов?язати фізичну особою-підприємця [PERSON] виконати умови договору № 164 на виготовлення та поставку меблів від 29.04.2020 р., укладеного між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , а саме: виготовити, встановити (змонтувати) та передати у власність [PERSON] меблі відповідно до цього Договору та стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 25000,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 29.04.2020 р. між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір № 164 на виготовлення та поставку меблів. Відповідно до умов Договору, відповідач взяв на себе зобов?язання в порядку та на умовах визначених у цьому Договорі, виготовити, встановити (змонтувати), якщо це передбачено замовленням, та передати у власність позивача, а позивач прийняти і оплатити меблі відповідно специфікації цього Договору. Зазначив, що 29.04.2020 р. при укладанні вказаного договору, позивачем відповідачу було передано передоплату у розмірі 28000,00 грн., як не передбачено п.5 Договору, та погоджено специфікацію меблів. Разом з тим, відповідно до п.4.1. договору, термін виготовлення меблів складає 18 робочих днів з моменту підписання специфікації та внесення передплати, тобто з 29.04.2020 р. Поставка меблів, як це було узгоджено у п. 4.2. договору, мала бути здійснена за адресою: [ADDRESS] . Проте станом на день подачі дійсної позовної заяви до суду відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та поставку меблів у встановлені строки не здійснив у зв?язку з чим на адресу відповідача були направлені листи-претензії, а саме від 20.01.2022 р., 20.05.2022 р., 15.08.2022 р., 30.08.2022 р. 21.06.2022 р. представником відповідача - адвокатом Некритим В.Ю. на адресу позивача на електронну пошту було направлено лист-відповідь, яким він фактично повідомив позицію відповідача стосовно відмови виконувати зобов`язання та поставити меблі. На підставі викладеного просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17 січня 2023 року було відкрито провадження у даній справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у поданому до суду відзиві. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. а кредитор мас право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч.ч.1,3 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Як вбачається зі ст.ст.526, 530, 629 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору га вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Відповідно до п.7 Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляд цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», вирішуючи справи про захист прав споживачів, суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» держава: забезпечує громадянам захист їх інтересів як споживачів: надає можливість вільного вибору товарів (робіт, послуг) та набуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час вибору й використання товарів (робіт, послуг) відповідно до їх потреб; гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, що забезпечують рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я та життєдіяльності. Встановлений Законом перелік прав, якими користуються споживачі, не є вичерпним. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Судом встановлено, що 29.04.2020 року [PERSON] - замовник, з однієї сторони та приватний підприємець [PERSON] - виконавець, з другої сторони, уклали Договір на виготовлення та поставку меблів № 164 (а.с. 5-6). Відповідно до п. 3.1 договору, постачальник зобов`язаний передати замовнику меблі належної якості та відповідну специфікацію до договору. Відповідно до п. 4.1 договору термін виготовлення меблів складає 18 робочих днів з моменту підписання специфікації та внесення передоплати. Відповідно до п. 5.1-5.2.2 договору, вартість товару відповідно до специфікації складає 34700,00 грн., передоплата становить 20000,00 грн., доплата становить 14700,00 грн. Як зазначає позивач, 29.04.2020 року при укладенні вищевказаного договору, позивачем було сплачено передоплату у розмірі 28000,00 грн. Однак, після укладення Договору та отримання повної оплати, відповідач перестав відповідати на телефоні дзвінки, свої зобов`язання з виготовлення та поставки меблів не виконав. Визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами та виходячи з дійсних обставин справи, наявних доказів, суд приходить до висновку, що фактично між позивачем та відповідачем укладено оплатний, двосторонній, консесуальний договір про виконання робіт за винагороду - договір побутового підряду, тому вони регулюються положеннями глави 61ЦК України «Підряд», Закону України «Про захист прав споживачів», що також відповідає п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів». Відповідно до п.п. 2,6 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування та звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору. За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно зі ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Як передбачено ст. 873 ЦК України, вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Судом встановлено, що при укладенні договору сторонами погоджені усі істотні умови його договору відповідно до предмету, у тому числі стосовно вартості замовлених робіт, попередньої оплати тощо, що відповідає вимогам ст. 866 ЦК України. З поданого до суду відзиву та пояснень представника відповідача, вбачається, що відповідачем заперечується факт внесення позивачем передоплати у розмірі 28000,00 грн., при тому, що відповідно до п. 5.2.1. розмір передоплати становить 20000,00 грн., а також виконання п. 4.1 договору, оскільки не було підписано специфікацію до договору на виготовлення меблів. Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зазначає, що первинних документів на підтвердження здійснення позивачем передоплати у сумі 28000,00 грн., та підписання специфікації на виготовлення меблів матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те що обставини, на які посилається позивач, як на підставу позовних вимог, зокрема, щодо порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів», не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, а тому суд вважає позов необґрунтованим, безпідставним та недоведеним, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, а тому відсутні і підстави для стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу.

Outcome: dismissed