Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до Демидівського районного суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Капустіна Дарія Анатоліївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У позовній заяві позивач [PERSON] просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №69187 від 28 травня 2021 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №014/53-05/64055 від 23 серпня 2007 року в загальному розмірі 118774,00 гривень. Позовні вимоги позивач [PERSON] обгрунтовує тим, що виконавчий напис №69187 від 28 травня 2021 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №014/53-05/64055 від 23 серпня 2007 року в загальному розмірі 118774,00 гривень, вважає протиправним, таким, що вчинено з порушенням вимог порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами та не підлягає виконанню. Вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми комісій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині, чим порушив норми закону. Позивач [PERSON] \~не визнає\~існування заборгованості\~в заявленому\~розмірі.\~Також зазначає,\~що кредитний\~договір,\~який не\~є нотаріально\~посвідченим,\~не входить\~до переліку\~документів,\~за якими\~може бути\~здійснено стягнення\~заборгованості у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчого напису\~нотаріуса. Приватний нотаріус Остапенко Є.М. під час вчинення виконавчого напису не перевірив чи є безспірною заборгованість, чим грубо порушив приписи\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат», що є безумовною підставою для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 13 липня 2023 року відкрите провадження у цивільній справі №558/281/23 за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а також залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. та приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Капустіну Д.А. Ухвалою суду від 13 липня 2023 року задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову та забезпечено позов [PERSON] у справі №558/281/23 шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №67815189, відкритому 8 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Капустіною Д.А. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., зареєстрованого в реєстрі за №69187 від 28 травня 2021 року, до набрання рішенням суду в справі №558/281/23 законної сили. Підготовче засідання у справі №558/281/23 проведено 22 серпня 2023 року. Судові засідання у справі №558/281/23 призначалися на 5 вересня, 18 вересня та 10 жовтня 2023 року. Ухвалою суду від 18 вересня 2023 року витребувано у третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. матеріали нотаріальної справи щодо вчинення оспорюваного виконавчого напису №69187 від 28 травня 2021 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представником адвокатом Вишковською В.І. було подано заяву про розгляд справи без їхньої участі. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, клопотання про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. У відзиві на позовну заяву зазначається про те, що відповідач не визнає позовні вимоги позивача, оскільки оспорюваний виконавчий напис здійснено на підставі та у відповідності до вимог ст.ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. Свої заперечення мотивує тим, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. на розгляд справи не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому порядку, заяв (клопотань), а також документів згідно ухвали суду від 18 вересня 2023 року, до суду не надав. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Капустіна Д.А. подала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі. З огляду на викладене, суд, дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін та/чи їх представників, на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. на підставі ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, вчинено виконавчий напис №69187 від 28 травня 2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором №014/53-05/64055 від 23 серпня 2007 року з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», та [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 8 квітня 2021 року по 25 травня 2021 року. Загальна сума заборгованості 118774,00 гривень, та складається з 6666,72 гривень заборгованості за тілом кредиту та 111607,28 гривень заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами і комісією. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Капустіною Д.А. від 8 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження ВП №67815189 про примусове виконання виконавчого напису №69187, виданого 28 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зважаючи на наведене, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Існування спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором на момент вчинення виконавчого напису є тією обставиною, яка виключає безспірність боргу та можливість його стягнення з боржника за виконавчим написом нотаріуса. Зазначене вище узгоджується з правовим висновком, висловленим у постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі № 759/6167/18. Ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст.\~81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Згідно зі ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Таким чином, відповідачем не доведено безспірність розміру заборгованості за кредитом, яка повинна досліджуватися у сукупності з іншими доказами. Виходячи з того, що у питаннях про стягнення кредитної заборгованості є важливим серед іншого обставини щодо розміру заборгованості, відповідно розрахунок заборгованості вважається також належним доказом наявності та розміру заборгованості. Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19). З наявної в матеріалах справи копії кредитного договору №014/53-05/64055 від 23 серпня 2007 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , вбачається, що такий договір нотаріально не посвідчений. Відповідно до ст.\~18\~Цивільного кодексу\~України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса затверджений постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29 червня 1999 року № 1172\~«Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса». Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», до вищевказаного Переліку документів внесені зміни, якими, зокрема, доповнено Перелік новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету\~Міністрів України\~від 26\~листопада 2014\~року №\~662\~«Про внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, зокрема, пункту 2. «Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Вказаною постановою зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати її резолютивну частину про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 26\~листопада 2014\~року №\~662\~«Про внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Тобто, повноваження нотаріусів на внесення виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, були передбачені змінами в переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, що були чинними виключно до 21 березня 2017 року - офіційної дати опублікування резолютивної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року. Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 28 травня 2021 року, тобто після опублікування резолютивної частини постанови суду в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Відтак, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., 28 травня 2021 року не мав права вчиняти виконавчий напис про стягнення простроченої заборгованості, що випливає з кредитних відносин, оскільки на той час в нотаріуса вже були відсутні правові підстави для цього. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року (справа №910/10374/17) зазначається, що, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вказані встановлені судом обставини та наведені правові норми, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Судом встановлено, що позивач на підставі п. 12, п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору на час подання позовної заяви до суду. Враховуючи те, що позивач на час звернення до суду з позовною заявою був звільнений від сплати судового збору, а також те, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають до задоволення, суд, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судових витрат у виді судового збору в розмірі 1073,60 гривень. Щодо інших судових витрат, понесених позивачем, останній у позовній заяві зазначив, що докази про понесені судові витрати та їх розмір, будуть надані до суду в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 15, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87-91 Закону України «Про нотаріат». Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим.

Outcome: approved