Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнення на її користь аліментів, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, не надає їм матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] не погоджуючись із заявленими вимогами, подав зустрічну позовну заяву, в якій просить виключити з актового запису про народження дітей відомостей про позивача як батька, стягнути моральну шкоду, посилаючись на те, що у лютому 2005 року він звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому вказував, що їхні шлюбні стосунки були припинені в 2003 році, на підставі чого він не міг бути батьком [PERSON] , оскільки вони проживали окремо один від одного, майже не спілкувалися, постійно сварилися, а у нього була інша сім`я. [PERSON] , подала заперечення на зустрічну позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог заявлених [PERSON] . До суду надійшла заява від представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - адвоката Кундіус Г.В. про підтримання заявлених позовних вимог в повному обсязі та просила відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] та просила провести розгляд справи за їх відсутності. До суду надійшла заява від представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом [PERSON] - адвоката Бієнко С.М. про підтримання заявлених позовних вимог в повному обсязі, просила відмовити в задоволенні позовних вимог заявлених у первісному позові та провести розгляд справи за її відсутності. Представник управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.02.2004 р. (справа № 2-1185) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . На підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.02.2004 року видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 12.09.2006 року, актовий запис № 225. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінено на - « [PERSON] Рішенням виконкому Комінтернівської районної в місті Харкові ради від 17.10.2006 року №296-1 дозволено [PERSON] змінити прізвище малолітнім дітям - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на прізвище - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.02.2021 року у справі призначено судово молекулярно-генетичну експертизу. Відповідно до повідомлення про неможливість проведення експертизи №СЕ-19/121-21/5196-БД від 11.05.2021 року 19.04.2021 року для відбору порівняльних зразків до Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС Українм з`явився [PERSON]., [PERSON] та [PERSON] , не з`явилися. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14 ). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 164 СК України батьківські права тривають до повноліття дитини, позбавлення батьківських прав після його настання закон не допускає. Тобто, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцять років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Отже, умовами застосування такої міри відповідальності як позбавлення батьківських прав є: 1) здійснення батьком (матір`ю) правопорушення, передбаченого ст. 164 СК; 2) наявність вини в діях батька (матері); 3) батько (мати) володіють повною цивільною дієздатністю; 4) дитина не досягла повноліття. Зазначені умови для позбавлення батьківських прав мають існувати одночасно. Згідно вимог статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. п. 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 122 СК України, має право оспорити своє батьківство, представивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З огляду на те, що позивачем за зустрічним позовом на підтвердження факту спричинення моральної шкоди доказів не надано, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , досягли повноліття. На підставі викладеного, враховуючи, що стягнення аліментів, позбавлення батьківських прав батьків та оспорювання батьківства можливе до досягнення дитиною повноліття, враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, на час ухвалення рішення суду [PERSON] , [PERSON] , досягли вісімнадцяти років, у зв`язку з чим втратили правовий статус дитини, що виключає можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав та виключення з актового запису про народження дітей відомостей про позивача за зустрічним позовом як батька. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed