Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Позивач - Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Центральні тепломережі» звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачів солідарно суму боргу за послуги централізованого опалення у розмірі 51489 грн. 20 коп. за період з листопада 2007 року по березень 2020 року та суму судового збору на користь позивача. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , мають заборгованість перед КП КМР «тепломережі» за послуги з централізованого опалення квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Квартира в централізованому порядку забезпечується відповідно норм та приписів діючого законодавства України щодо надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідачі оплату послуг, наданих КП КМР «Тепломережі» не здійснював у повному обсязі. Заборгованість за період з листопада 2007 року по березень 2020 року складає 51489 грн. 20 коп. На даний час Відповідачі продовжують ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість не погашають. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій вона просила розглянути справу за її відсутністю. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Про час і місце слухання справи повідомлені належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Окрім цього,\~від відповідачів до суду надано заяву про застосування строку позовної давності, в якій вони просять суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Центральні тепломережі» до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості та відмовити у задоволені позовних вимог Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Центральні тепломережі» у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Враховуючи вищенаведене у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги»\~(у редакції\~Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV, далі - Закону України «Про житлово-комунальні послуги»), статтею 1 якого врегульовано, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до пункту 5 частини 3\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до\~статті 68 ЖК України\~наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. КП КМР «Тепломережі» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснювало постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно із статтями\~67,\~68,\~162 ЖК України\~зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Відповідно до статей\~4,\~6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники-споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно із\~статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) житлові послуги з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 частини 1\~статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до пункту 5 частини 2\~статті 7 цього Закону\~такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Так, згідно із частиною 1\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини 1 статті\~901, частини 1 статті\~903 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених\~законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. У судовому засіданні встановлено, що між КП КМР «Тепломережі» та КП КМР «Центральні тепломережі», згідно рішення Кам`янської міської ради № 2008-44/VIІ від 09.07.2020 року, положеннями ст.ст. 512-519 Цивільного кодексу України, укладено договір № 16 від 02.11.2020 про відступлення права вимоги, згідно якого КП КМР «Тепломережі» передало КП КМР «Центральні тепломережі» право вимоги до споживачів теплової енергії (послуг з централізованого опалення) і обслуговування (ремонту) внутрішньо будинкових мереж. Отже, КП КМР «Центральні тепломережі» набуло право вимагати від боржників належного виконання грошового зобов`язання щодо оплати наданих КП КМР «Тепломережі» послуг з централізованого опалення і ремонтних робіт із обслуговування (ремонту) внутрішньо будинкових мереж. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у відповідності до\~норм та приписів діючого законодавства України щодо надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води є споживачами послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] . В період з листопада 2007 року по березень 2020 року відповідачі не виконували свої обов`язки по сплаті отриманих послуг з опалення квартири за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 51489 грн. 20 коп., що підтверджується розрахунком за послуги з централізованого опалення (а.с. 6-7). Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню, які врегульовано\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,\~Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005 року. Таким чином, КП КМР «Тепломережі» у період з листопада 2007 року по березень 2020 року надало відповідачам послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані відповідачі. В зв`язку з тим, що відповідачі сплачували за надані послуги не в повному обсязі, у період з листопада 2007 року по березень 2020 року виникла заборгованість в розмірі 51489 грн. 20 коп., що підтверджено відповідним розрахунком (а.с.6-7). Відповідачі свій контррозрахунок та доказів сплати за користування вказаними комунальними послугами суду не надали. Також, відповідачами у справі правильність нарахування сум заборгованості за послугу з централізованого опалення не спростована. Обов`язок споживача сплачувати за житлово-комунальні послуги закріплений у Житловому Кодексі УРСР (ст. ст. 64, 67, 68). На підставі наведеного суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] . За вказаний період заперечень з боку споживача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення на адресу КП КМР «Центральні тепломережі» не надходило. Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання (пункт 2 Правил). Система опалення помешкання відповідачів є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони. Відключення опалення в окремій квартирі значною мірою порушить вимоги ДБН України (Державні будівельні норми України), а саме вплине на якість наданих послуг до інших житлових приміщень. Тож, послуга з централізованого опалення надавалась відповідачам в межах опалювального сезону. Отже, фактично відносини між сторонами з приводу надання послуг з централізованого опалення тривають. Згідно норм діючого законодавства на відповідачів покладається обов`язок по оплаті наданих йому послуг. Крім того, безпідставними є доводи відповідача про те, що до спірних правовідносин необхідно застосувати наслідки спливу строку позовної давності, з огляду на наступне. За\~статтею 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Частиною 4\~статті 267 ЦК України\~передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами 1, 5\~статті 261 ЦК України\~зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність, відповідно до частини 1\~статті 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями\~253-\~255\~цього\~Кодексу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга\~статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Як вбачається з розрахунку заборгованості, в період з листопада 2007 року по березень 2020 періодично частково здійснювалась оплата за надані послуги з теплової енергії майже кожного місяці впродовж всього зазначеного періоду. При цьому останній платіж відповідачами був здійснений в жовтні 2020 року на суму 500 грн., а отже вказані дії свідчать про визнання відповідачами свого обов`язку щодо сплати наданих послуг. При цьому слід зауважити, що в жовтні 2020 року оплата за надані послуги з теплової енергії здійснювалась відповідачами тоді, коли позивачем не нараховувалась плата за надані послуги з теплової енергії (так як останнім місяцем, за який було здійснено нарахування був березень 2020 року), що свідчить про визнання відповідачами свого обов`язку щодо сплати наданих послуг за минулий період. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі № 3-269гс16. У постанові Верховного Суду від 08 листопада 2020 року у справі № 6-2891цс18 вказано, що відповідно до частин першої, третьої\~статті 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого Позивачем сума заборгованості за послуги централізованого опалення у розмірі 51489 грн. 20 коп. виникла за період з листопада 2007 року по березень 2020 року, та частково сплачувалась відповідачами майже кожного місяці впродовж всього зазначеного періоду та навіть в період не нарахування позивачем такої оплати, тобто після березня 2020року. З урахуванням наведеного вище суд вважає, що строк позовної давності переривався вчиненням відповідачами дій по оплаті послуг з централізованого опалення, що мали регулярний характер, у зв`язку з чим строк позовної давності станом на момент подання позову до суду 07.06.2023 року позивачем не пропущено. Суд також не вбачає підстав для застосування позовної давності, про яку заявляв відповідач, оскільки згідно п.12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені в тому числі статтями 257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину; у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені в тому числі статтями 257-259 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (ст.1) установлено з 12 березня 2020 р. до 18 грудня 2020 р. на всій території України карантин. Згідно з ст.1 Постанови КМУ від 9 грудня 2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби SARS-CoV-2, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 30 червня 2023 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого вище переліченими Постановами КМУ. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за період з листопада 2007 року по березень 2020 року в сумі 51489 грн. 20 коп., розмір якої за вказаний період підтверджено розрахунком позивача за послуги з централізованого опалення (а.с. 6-7). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved