Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю; заінтересована особа Золотоніська міська рада Черкаської області. Свої вимоги заявники мотивують тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Спадкоємці ні за законом, ні за заповітом та таких, що мають право на обов`язкову частку в спадковому майні на майно померлого відсутні. Спадщину прийняла [PERSON] , так як з 2000 року проживала разом зі спадкодавцем однією сім`єю до часу відкриття спадщини, але не оформила своїх прав та померла [INFO] . [PERSON] була двоюрідною сестрою заявникам [PERSON] та [PERSON] . Факт родинних відносин встановлено рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 695/2450/22 від 09.12.2022 року, яке набрало законної сили 09.01.2023 року. При зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадщини заявникам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та належав померлому [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що заявниками не надано документів, які б підтверджували факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] та факт проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] однаєю сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Нотаріусом було запропоновано звернутись до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання померлих [PERSON] та [PERSON] . При цьому нотаріус у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначила, що за даними Спадкового реєстру відомості про заведену спадкову справу після смерті [INFO] [PERSON] відсутні. А після смерті [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 62/2021, підставою для її заведення були подані заяви про прийняття спадщини двоюрідними братом і сестрою: [PERSON] та [PERSON] . За таких обставин [PERSON] та [PERSON] змушені були звернутись до суду. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.08.2023 року відкрито провадження по даній справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами окремого провадження, призначено судове засідання з розгляду справи на 13.09.2023 року на 09.00 год. \~ \~ \~ \~У судове засідання заявники не з`явились, однак від представника заявників адвоката Бруса С.М. надана суду заява, в якій він просив провести розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні вимог наполягає. \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої особи Золотоніської міської ради до суду не з`явився, скерував заяви, в яких просив суд справу розглянути без участі представника міської ради позовні вимоги визнає. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини учасників справи, а суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі, та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява [PERSON] та [PERSON] підлягає до повного задоволення. \~ \~ \~ \~При цьому суд виходить з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.,ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 1 ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як вбачається із рішення Золотоніського міськрайоного суду від 09.12.2022 року у справі № 695/2450/22 [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON] та [PERSON] . Отже, заявники є спадкоємцем майна після смерті своєї двоюрідної сестри. Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.03.20023 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої двоюрідної сестри [PERSON] , що померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] . За нормами ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п/п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Метою встановлення факту спільного проживання [PERSON] з [PERSON] є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Відповідно до правового висновку, висловленого у постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268\~ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Так заявники наполягають, що [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла, оскільки вони проживали разом на час відкриття спадщини. За змістом частин першої-третьої статті 89\~ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з Довідки № 145 від 20.04.2023 року, виданої Головою квартального комітету № 26 м. Золотоноша Черкаської області [PERSON] , [PERSON] був приписаний з 19.04.2000 року і проживав до дня смерті за адресою: [ADDRESS] та помер [INFO] . У померлого спадкоємців немає. [PERSON] проживав спільно з [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 2000 року, але не перебував у зареєстрованому шлюбі. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувались один за одним, проживали як чоловік та жінка. Як вбачається з письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] - сусідів [PERSON] та [PERSON] від 21.04.2023 року, написаних власноручно, померлі [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 2000 року, мали спільний бюджет, несли витрати по утриманню будинку, в якому проживали, майже 21 рік були пов`язані спільним побутом, піклувались один за одним. Про реєстрацію шлюбу за життя вони не думали, так як жили добре і без цього та не приділяли цьому уваги. Згідно із ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Нормами статей 12 та 13 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з нормами ч. 4 ст. 82 ЦПК України - обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській, цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Разом із тим при розгляді вказаної справи судом встановлено, що представник зацікавленої особи жодних заперечень по суті заяви до суду не направив, не бажав прийняти участі у справі, за таких обставин вказані доводи заявників додатковому доказування не підлягають в силу норм ст. 82 ЦПК України. Таким чином суд вважає, що зазначені вище доводи заявників є доведеними, оскільки фактично представником заінтересованої сторони не оспорюються, а матеріали справи містять належні докази на їх підтвердження. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] та [PERSON] підлягає до задоволення, зважаючи на те, що ними належним чином доведено факт спільного проживання [PERSON] із [PERSON] на час відкриття спадщини. Доказів зворотного матеріали справи не містять, а обґрунтованих сумнівів у дійсності вказаних обставин судом не встановлено.

Outcome: approved