Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

[PERSON] ( далі позивач ) звернувся із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якому просить суд стягнути з останнього на свою користь матеріальну шкоду, завдану вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК Україіни, в розмірі 24057 гривен 53 копійки та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 14 червня 2023 року [PERSON] ( далі- відповідача) було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 ( двісті ) годин.. Вирок набрав законної сили 17 липня 2023 року. Внаслідок злочинних дій [PERSON] позивач змушений був понести матеріальні витрати у розмірі 24057, 53 грн., які складаються із витрат на лікування. Також вважає, що діями відповідача йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у його житті: негативні переживання, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обовязків, фіксованість уваги на проблемі одуження та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. Тому, завдану позивачу відповідачем моральну шкоду він оцінює у розмірі 100 000,00 грн. і вважає, що саме така сума є достатньою для компенсації моральної шкоди. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 07 вересня 2023 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином прийнята до провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням ( викликом) сторін. У судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали і просили його задоволити, з підстав, викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання. Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання з Єдиного державного демографічного реєстру від 07 вересня 2023 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . При подачі позову до суду, та у вироку суду адреса місця фактичного проживання відповідача зазначена [ADDRESS] . З огляду на викладене, судом було здійснено виклик відповідача до суду , шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом з повідомленням про вручення за двома адресами, а саме за місцем реєстрації та за місцем фактичного проживання Так, зокрема, 21 вересня 2023 року до суду повернулася не врученою судова повістка для відповідача на 05 жовтня 2023 року з довідкою поштового відділення про причини повернення/досилання, де вказана причина повернення адресат відсутній за вказаною адресою (місце фактичного проживання) та 25 жовтня 2023 року до суду повернулася не врученою судова повістка для відповідача на 05 жовтня 2023 року з довідкою поштового відділення про причини повернення/досилання, де вказана причина повернення за закінченням терміну зберігання (за місцем реєстрації відповідача) . В судове засіданні, призначене на 25 жовтня 2023 року, відповідач повторно не прибув, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду повернулася 17 жовтня 2023 не врученою судова повістка для відповідача на 25 жовтня 2023 року з довідкою поштового відділення про причини повернення/досилання, де вказана причина повернення за закінченням терміну зберігання (місце фактичного проживання) та 17 жовтня 2023 року до суду повернулася не врученою судова повістка для відповідача на 25 жовтня 2023 року з довідкою поштового відділення про причини повернення/досилання, де вказана причина повернення за закінченням терміну зберігання ( за місцем реєстрації відповідача) . Згідно ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Відповідно до частини 1, 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться . Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Оскільки судові повістки, направлені судом відповідачу за адресою, за якою зареєстровано його місце проживання, та за адресою фактичного місця проживання не одержані, повернуті суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» та « за закінченням терміну зберігання», тому суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду. Враховуючи, що про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача.\~\~ Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 14 червня 2023 року визнано винним [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 128 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 ( двісті ) годин. Вирок набрав законної сили 17 липня 2023 року. Вказаним вироком встановлено, що 19 квітня 2023 року, приблизно о 19 год. 00 хв., перебуваючи поблизу гаражу [ADDRESS] , в ході словесного конфлікту із [PERSON] , який виник між ними на ґрунті особистих неприязних стосунків, не передбачаючи можливість заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого за обставин, коли він повинен був і міг це передбачити, умисно завдав удар кулаком правої руки у ліву частину обличчя [PERSON] , в результаті чого потерпілий впав на асфальт, вдаряючись лівою ногою, лівим плечем та скроневою ділянкою зліва, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому латеральної кісточки лівого ступеневого суглобу зі зміщенням уламків та розрив ДМС поєднаним із закритим крайовим переломом заднього краю великогомілкової кістки без зміщення, які згідно висновку експерта відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалого розладу здоров`я, та осаднення тім`яно-скроневої ділянки зліва, забій м`яких тканин лівого плеча та плечового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Відповідно до вимог ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В силу ч. 1\~ст.\~1177\~ЦК України \~шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У свою чергу, загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені ч. 1 та ч. 2\~ст. 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. У вказаному кримінальному провадженні позивач [PERSON] визнаний потерпілим, цивільний позов в межах кримінального провадження не подавав. Відповідно до ч. 7\~ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Як вбачається з виписки медичної карти стаціонарного хворого від 09.05.2023 року № 6533 позивач знаходився з 19.04.2023 по 09.05.2023 року на стаціонарному лікуванні КНП «Центральна міська лікарня» виконавчого комітету Рівненської міської ради з діагнозом « Закритий перелом латеральної кісточки лівого Г/ступневого суглобу зі змішенням уламків та розривом ДМС. Забій тім`яно скроневої ділянки зліва, лівого плеча, забійна рана в/губи , забій лівого плечового суглобу, ІХС. 27.04.2023 операція : відкрита репозиція, МОС перелому латеральної кісточки. ( а.с 7) З виписки медичної карти стаціонарного хворого № 9866 слідує, що позивач з 15.06.2023 року по 19.06.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні КНП « Центральна міська лікарня» виконавчого комітету Рівненської міської ради з діагнозом: Закритий консолідуючий перелом латеральної кісточки лівого г /ступеневого суглобу з наявністю [PERSON] отримав в результаті побиття. 16.06.2023 операція видалення позиційного гвинта з лівого г/ст. суглобу.( а.с.8) З досліджених в судовому засіданні квитанцій щодо оплати за медичні препарати вбачається, що позивачем було придбано, згідно виписаного лікування медикаменти, зокрема, Аптека « Віса» 20.05.2023 року фіскальний чек на суму 122 грн, від 26.04.2023 на суму 37 грн, від 20.04.2023 на суму 33 грн, від 19.04.2023 року на суму 394, 50 грн, від 24.04.2023 року на суму 453 грн, від 27.04.2023 року на суму 378 грн., від 01.05.2023 року на суму 265, 14 грн, від 10.05.2023 року на суму 405, 54 грн, від 28.04.2028 року на суму 305 грн, від 20.04.2023 року на суму 842 грн., від ТОВ «Рівнеліки», фіскальний чек від 03.06.2023 року на суму 254, 68 грн, від13.06.2023 року а суму 102, 72 грн та фіскальний чек ТДВ « Рівнефармація» від 15.06.2023 року на суму 262, 65 грн. ( а.с.13-15) З квитанції про оплату від 26.04.2023 року та платіжної виписки ФОП " [PERSON] " вбачається, що [PERSON] було сплачено 3930 грн за вироби медичного призначення. ( а.с.16) З квитанції № 11 від 27.04.2023 року [PERSON] було сплачено 16\~050 грн за пристосування для лікування переломів, згідно рахунку № 107/04 ТОВ « Укртравма» ( а.с.17-18) Таким чином, в судовому засіданні, на підставі належних та допустимих доказів, позивачем підтверджені понесені ним витрати, пов`язані з лікуванням, отриманих в результаті злочину травм на загальну суму 24057 ( двадцять чотири тисячі п`ятдесят сім) грн.. 53 коп. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином в розмірі 24057, 53 грн. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За змістом ч. ч. 1, 2\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Таким чином, враховуючи, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 14 червня 2023 року встановлено заподіяння потерпілому (позивачу) шкоди, протиправність діяння відповідача та наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, суд приходить до висновку, що позивач, [PERSON] набув право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку передбаченому Законом. При визначенні розміру моральної шкоди, то суд виходив з такого. У відповідності до ч. 3\~ст. 23 ЦК України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховний суд України в п. 9\~Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4\~(з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. У відповідності до п. 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує ту обставину, що протиправні діяння відповідача були спрямовані щодо малолітньої особи, яка в силу свого малолітнього віку є більш вразливою щодо сприйняття подій, що мали місце. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Так, позивач у позові посилається на те, що діями відповідача йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у його житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я, неможливість працювати, перебування протягом тривалого часу на лікуванні. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»). Таким чином, позивач [PERSON] , отримавши тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, в результаті винних дій відповідача, на момент вчинення відносно нього злочину поза всяким розумним сумнівом зазнав моральних та душевних страждань у зв`язку, із злочином проти життя та здоров`я. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачу, суд виходить із встановлених у судовому засіданні обставин справи та відповідно до ч.2\~ст.23 ЦК України, п.9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~враховує глибину та тривалість фізичних страждань позивача, які виразились у відчуттях болю, враховує глибину душевних страждань позивача, які виразились у його приниженні внаслідок вчинення стосовно нього злочину та перенесених операцій, а також враховує, що моральної шкоди позивачу спричинено умисними діями відповідача, та виходячи зі принципів розумності, виваженості та справедливості, вищевказаних обставин справи та наслідків, що наступили для позивача, суд вважає доведеним розмір моральної шкоди, завданої позивачу, у сумі 35\~000 гривень. При подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог\~Закону України " Про судовий збір".

Outcome: partial