Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

У січні 2021 року виконуючий обов`язків керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі територіальної громади селища Чабани Києво-Святошинського району Київської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про скасування рішень та повернення земельної ділянки у власність держави. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що за результатами аналізу додержання вимог земельного та водного законодавства на території Києво-Святошинського району Київської області прокуратурою встановлено, що: 1. Рішенням Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області № 1141 від 08.12.2017 року передано безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 1,9000 га, розташовану в смт Чабани Києво-Святошинського району Київської області (кадастровий номер 3222457400:04:003:5540) для ведення особистого селянського господарства. 29.12.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки № 6313. На підставі заяви [PERSON] від 10.04.2018 року № 2011 вказану земельну ділянку з кадастровим номером 3222457400:04:003:5540 поділено на дві земельні ділянки: площею 1,8999 га з кадастровим номером 3122457400:04:003:5546 та площею 0,0001 га без присвоєного кадастрового номера. Рішенням Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області № 1781 від 19.04.2019 року затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 3222457400:04:003:5546 площею 1,8999 га з земель «для ведення особистого селянського господарства» на «для цілей підрозділів 07.01-07.04 для збереження та використання земель природного-заповідного фонду». Між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки від 24.05.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Федотовою О.\~В. та зареєстрований в реєстрі за № 2696. Відомості про право власності внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.05.2019 року індексний номер 47036396, прийнятого приватним нотаріусом Федотовою О. В.; 2. Рішенням Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області № 1142 від 08.12.2017 року передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 1,7000 га, розташовану в смт Чабани Києво-Святошинського району Київської області (кадастровий номер 3222457400:04:003:5542) для ведення особистого селянського господарства. Між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки № 6312 від 29.12.2017 року. На підставі заяви [PERSON] № 2010 від 10.04.2018 року вказану земельну ділянку з кадастровим номером 3222457400:04:003:5542 поділено на дві земельні ділянки: площею 1,8999 га з кадастровим номером 3122457400:04:003:5548 та площею 0,0001 га без присвоєного кадастрового номера. 17 грудня 2018 року щодо земельної ділянки площею 1,6999 га з кадастровим номером 3222457400:04:003:5548 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Тютюн Д. С. внесено зміни, а саме змінено із земель «для ведення особистого селянського господарства» на землі «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», індексний номер рішення 41634619. Між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки від 24.04.2019 року, посвідчений приватний нотаріусом Федотовою О.\~В. та зареєстрований за № 2700. Відомості про право власності внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.05.2019 року індексний номер 47036528, прийняте приватним нотаріусом Федотовою О. В.; 3. Рішенням Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області № 1143 від 08.12.2017 року передано безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 1,8000 га, розташовану в смт Чабани Києво-Святошинського району Київської області (кадастровий номер 3222457400:04:003:5541) для ведення особистого селянського господарства. Між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки від 29.12.2017 року № 5857. На підставі заяви [PERSON] № 2020 від 02.07.2018 року вказану земельну ділянку з кадастровим номером 3222457400:04:003:5541 поділено на дві земельні ділянки: площею 1,7075 га з кадастровим номером 3222457400:04:003:5564 та площею 0,0925 га з кадастровим номером 3222457400:04:003:5565. Між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 3222457400:04:003:5564 площею 1,7075 га за № 2684 від 24.05.2019 року. Відомості про право власності внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.07.2018 року індексний номер 42199808, прийняте державним реєстратором Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області Коваленко Д. В. Рішенням Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області № 1781 від 19.04.2019 року затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 3222457400:04:003:5565 площею 0,0925 га із земель «для ведення особистого селянського господарства» на «для цілей підрозділів 07.01-07.04 для збереження та використання земель природного-заповідного фонду». Між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 3222457400:04:003:5565 площею 0,0925 га за № 2688 від 24.05.2019 року. Відомості про право власності внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.05.2019 року індексний номер 47036031, прийняте державним реєстратором Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області Коваленка Д. В. Позивач вважає, що рішення Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області №№ 1141, 1142, 1143 від 08.12.2017 року в частині безоплатної передачі у власність земельних ділянок є незаконними. Посилається на те, що земельні ділянки з кадастровими номерами 3222457400:04:003:5546; 3222457400:04:003:5548; 3222457400:04:003:5564; 3222457400:04:003:5565 відносяться до земель водного фонду, оскільки знаходяться у верхів`ї безіменного струмка, що є правою притокою струмка Віта, яка відповідного до Водного кодексу України та класифікації річок відноситься до малої річки. Тому, оскільки спірні земельні ділянки відносяться до земель водного фонду та не можуть передаватися в приватну власність громадян, прокурор просить суд ухвалити рішення, яким: - скасувати рішення від 24.04.2019 року за індексним номером 47036396 про державну реєстрацію права приватної власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 1,8999 га з кадастровим номером 3222457400:04:003:5546 з одночасним припиненням речових прав [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3222457400:04:003:5546; - скасувати рішення від 24.05.2019 року за індексним номером 47036528 про державну реєстрацію права приватної власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 1,6999 га з кадастровим номером 3222457400:04:003:5548 з одночасним припиненням речових прав [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3222457400:04:003:5548; - скасувати рішення від 24.07.2018 року за індексним номером 42199808 про державну реєстрацію права приватної власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 1,8999 га з кадастровим номером 3222457400:04:003:5564 з одночасним припиненням речових прав [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3222457400:04:003:5564; - скасувати рішення від 24.05.2019 року за індексним номером 47036031 про державну реєстрацію права приватної власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 1,8999 га з кадастровим номером 3222457400:04:003:5565 з одночасним припиненням речових прав [PERSON] на земельну ділянку площею 1,8999 га з кадастровим номером 3222457400:04:003:5565; - повернути у власність територіальної громади селища міського типу Чабани Києво-Святошинського району Київської області земельні ділянки з кадастровими номерами: 3222457400:04:003:5546 площею 1,8999 га, 3222457400:04:003:5548 площею 1,6999 га, 3222457400:04:003:5565 площею 3,0925 га, 3222457400:04:003:5564 площею 1,7075 га, розташовані в адміністративних межах селища Чабани Києво-Святошинського району Київської області. 25.01.2021 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито загальне позовне провадження у цій справі та призначено підготовче судове засідання. 22.04.2021 року до суду від [PERSON] надійшло клопотання про залучення її до участі у справі як третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору, посилаючись на те, що вона є членом територіальної громади селища Чабани, а тому ця справа стосується її прав та інтересів, а рішення в справі безпосередньо може вплинути на її права або обов`язки, щодо однієї із сторін у справі. 25.05.2021 року до суду надійшло клопотання представника Чабанівської селищної територіальної громади в особі Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області Чубко Я. С. про залучення до участі у справі Чабанівську селищну раду Фастівського району Київської області як третю особу, з посиланням на те, що рішення у цій справі може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки заявника. 01.06.2021 року до суду від адвоката [PERSON] Лукашенка Є. О. надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі територіальної громади селища Чабани Києво-Святошинського району Київської області, прокурор не надав доказів направлення повідомлення на адресу компетентних органів уповноважених на захист інтересів держави у сферах земельного та водного законодавства. Також прокурор не обґрунтував відсутність свого звернення до відповідних державних органів. Крім того, відповідач не погоджується з доводами позивача про те, що спірні земельні ділянки відносяться до земель водного фонду та не можуть передаватися у приватну власність. Вказує на те, що з доказів наданих позивачем не вбачається будь-яких струмків та річок, які б знаходилися на спірних земельних ділянках. Крім того, надані позивачем докази є недопустимими, оскільки вони не відносяться до висновку експерта чи спеціаліста у земельній сфері. Тому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Також представником відповідача були подані клопотання про витребування доказів у справі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.09.2021 року клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Лукашенко Є. О. про витребування доказів у цій справі задоволено. Витребувано у Києво-Святошинської місцевої прокуратури: оригінал листа № 407/06 від 16.09.2020 року; оригінал листа Інституту водних проблем і меліорації № 407/06 від 16.09.2020 року; зобов`язано надати змогу оглянути вказані документи представнику відповідача в підготовчому судовому засіданні з можливістю зняти копію цих документів. Витребувано у Чабанівської селищної ради Фастівського району належним чином завірену копії проектів відведення земельних ділянок з кадастровими номерами: 3222457400:04:003:5564; 3222457400:04:003:5149; 3222457400:04:003:5548; 3222457400:04:003:0343; 3222457400:04:003:5564; 3222457400:04:003:5546. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.09.2021 року залучено до участі у справі як третіх осіб без самостійних вимог: [PERSON] та Чабанівську селищну територіальну громаду в особі Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області. 21.10.2021 року до від Чабанівської селищної ради Фастівського району, Київської області надійшли витребувані документи. 25.01.2022 року та 24.06.2022 року через канцелярію суду представником відповідача [PERSON] адвокатом Лукашенко Є.О. були подані клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи. 28.01.2022 представник Чабанівської селищної ради Фастівського районну Київської області Присяжний В. П. подав письмові пояснення у справі, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що прокурором не підтверджено наявність виключного випадку для здійснення представництва у суді законних інтересів держави: порушення або загрози порушення інтересів держави через те, що захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах. Вважає прокурора неналежним позивачем у справі. Також вказує на безпідставність позовних вимог прокурора та ненадання ним доказів, які б підтверджували факту наявності існуючого русла та крутизни схилу більше трьох градусів навколо ставка. Зазначає, що відповідно до генерального плану смт Чабани Фастівського району Київської області прибережна захисна смуга навколо ставка визначена розміром 25 м від урізу води. Крім того, в графічних матеріалах генерального плану смт Чабани відсутні позначення щодо існуючого русла струмка Віта, а визначений елемент на карті у вигляді синьої пунктирної лінії, згідно з роз`ясненням директора ТОВ «Центр «АПЛД» [PERSON] відноситься до гідротехнічної споруди для відводу поверхневих стічних вод. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 05.08.2022 року клопотання відповідача про призначення судової земельно-технічної експертизи задоволено. Призначено у справі судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: - чи наявні на земельних ділянках з кадастровими номерами 3222457400:04:003:5564, 3222457400:04:003:5565, 3222457400:04:003:5548, 3222457400:04:003:5546, об`єкти водного фонду, якщо так, то які? - чи відносяться земельні ділянки з кадастровими номерами 3222457400:04:003:5564, 3222457400:04:003:5565, 3222457400:04:003:5548, 3222457400:04:003:5546 до земель водного фонду, якщо так, то які об`єкти водного фонду на них розташовані? Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, попередивши їх про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 05.05.2023 року до суду надійшов лист експерта про залишення ухвали без виконання та повернено матеріали цивільної справи № 369/869/21. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 05.05.2023 року провадження у справі поновлено і призначено судове засідання. 01.06.2023 у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, розгляд справи відкладено на 14.08.2023 14-30 год. Представник відповідача направив до суду клопотання про долучення доказів, а саме просив долучити висновок експерта №411/570 від 11.04.2023 на 31 арк. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 14.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 19.10.2023 прокурор Лебедєва Р. Р. у судове засідання з`явилася. Позов підтримала та просила суд задовольнити. Представник відповідача адвокат Лукашенко Є.О. в судове засідання 19.10.2023 з`явився. Проти позову заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні. Третя особа у судове засідання 19.10.2023 свого представника не направила. Про розгляд справи повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що: 1. Рішенням Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області № 1141 від 08.12.2017 року передано безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 1,9000 га, розташовану в смт Чабани Києво-Святошинського району Київської області (кадастровий номер 3222457400:04:003:5540) для ведення особистого селянського господарства. 29.12.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Біккінеєвою І. А. та зареєстрований за № 6313. На підставі заяви [PERSON] від 10.04.2018 року № 2011 вказану земельну ділянку з кадастровим номером 3222457400:04:003:5540 поділено на дві земельні ділянки: площею 1,8999 га з кадастровим номером 3122457400:04:003:5546 та площею 0,0001 га без присвоєного кадастрового номера. Рішенням Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області № 1781 від 19.04.2019 року затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 3222457400:04:003:5546 площею 1,8999 га із земель «для ведення особистого селянського господарства» на землі «для цілей підрозділів 07.01-07.04 для збереження та використання земель природного-заповідного фонду». 24.05.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Федотовою О.\~В. та зареєстрований в реєстрі за № 2696. Відомості про право власності [PERSON] внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.05.2019 року індексний номер 47036396, прийнятого приватним нотаріусом Федотовою О. В.; 2. Рішенням Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області № 1142 від 08.12.2017 року передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 1,7000 га, розташовану в смт Чабани Києво-Святошинського району Київської області (кадастровий номер 3222457400:04:003:5542) для ведення особистого селянського господарства. 29.12.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Біккінеєвою І. А. та зареєстрований за № 6312. На підставі заяви [PERSON] № 2010 від 10.04.2018 року вказану земельну ділянку з кадастровим номером 3222457400:04:003:5542 поділено на дві земельні ділянки: площею 1,6999 га з кадастровим номером 3122457400:04:003:5548 та площею 0,0001 га без присвоєного кадастрового номера. 17 грудня 2018 року щодо земельної ділянки площею 1,6999 га з кадастровим номером 3222457400:04:003:5548 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором [PERSON] внесено зміни, а саме: змінено з земель «для ведення особистого селянського господарства» на землі «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», індексний номер рішення 41634619. 24.04.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, посвідчений приватний нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Федотовою О. В. та зареєстрований за № 2700. Відомості про право власності внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.05.2019 року індексний номер 47036528, прийняте приватним нотаріусом Федотовою О. В.; 3. Рішенням Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області від 08.12.2017 року № 1143 передано безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 1,8000 га, розташовану в смт Чабани Києво-Святошинського району Київської області (кадастровий номер 3222457400:04:003:5541) для ведення особистого селянського господарства. 29.12.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І. С. та зареєстрований за № 5857. На підставі заяви [PERSON] від 02.07.2018 року № 2020 вказану земельну ділянку з кадастровим номером 3222457400:04:003:5541 поділено на дві земельні ділянки: площею 1,7075 га з кадастровим номером 3222457400:04:003:5564 та площею 0,0925 га з кадастровим номером 3222457400:04:003:5565. 24.05.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 3222457400:04:003:5564 площею 1,7075 га, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Федотовою О. В. та зареєстрований за № 2684. Відомості про право власності внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.07.2018 року індексний номер 47035878, прийняте приватним нотаріусом Федотовою О. В. Рішенням Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області від 19.04.2019 року № 1781 затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 3222457400:04:003:5565 площею 0,0925 га із земель «для ведення особистого селянського господарства» на «для цілей підрозділів 07.01-07.04 для збереження та використання земель природного-заповідного фонду». 24.05.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 3222457400:04:003:5565 площею 0,0925 га, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Федотовою О. В. та зареєстрований в реєстрі за № 2688. Відомості про право власності внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.05.2019 року індексний номер 47036031, прийняте приватним нотаріусом Федотовою О. В. На підтвердження позовних вимог прокурор надав лист Державного агентства водних ресурсів України Басейнового управління водних ресурсів середнього Дніпра від 21.08.2020 року № 01-12/8/2 та лист Інституту водних проблем і меліорації (ІВПіМ) Національної академії аграрних наук України від 16.09.2020 року № 407/06. Відповідно до листа Державного агентства водних ресурсів України Басейнового управління водних ресурсів середнього Дніпра від 21.08.2020 року № 01-12/8/2, згідно з картографічними матеріалами земельні ділянки з кадастровими номерами: 3222457400:04:003:5149; 3222457400:04:003:0343, 3222457400:04:003:5564; 3222457400:04:003:5548, 3222457400:04:003:5546 перебувають на землях водного фонду в районі двох руслових ставків на притоці струмка Віта: - земельна ділянка № 3222457400:04:003:5149 частково розташована на землях водного фонду під частиною верхнього ставку і русла безіменного струмка та їх прибережними захисними смугами; - земельна ділянка № 3222457400:04:003:0343 розташована на землях водного фонду під нижнім ставком і руслом безіменного струмка та їх прибережними захисними смугами; - земельна ділянка № 3222457400:04:003:5564 розташована на землях водного фонду під руслом безіменного струмка та його прибережними захисними смугами; - земельна ділянка № 3222457400:04:003:5548 частково розташована на землях водного фонду під руслом безіменного струмка та його прибережними захисними смугами; - земельна ділянка № 3222457400:04:003:5546 частково розташована на землях водного фонду під руслом безіменного струмка та його прибережними захисними смугами. Відповідно до відповіді Інституту водних проблем і меліорації (ІВПіМ) Національної академії аграрних наук України від 16.09.2020 року № 407/06 земельні ділянки з кадастровими номерами: 3222457400:04:003:5149, 3222457400:04:003:5546, 3222457400:04:003:5548, 3222457400:04:003:5564, 3222457400:04:003:5565 знаходяться в межах прибережної захисної смуги (ПЗС) струмка Віта і відповідно до вимог Водного кодексу України відносяться до земель водного фонду. Щодо підстав представництва прокурора інтересів держави Частиною другою статті 4 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Передумовою участі органів та осіб в цивільному процесі є набуття ними цивільного процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право представляти інтереси інших суб`єктів, та наявність процесуальної правосуб`єктності, яка передбачає процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність. Згідно з пунктом 3 частини першої та частиною другою статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом. На прокуратуру покладаються функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III ЦПК України (стаття 2 Закону України «Про прокуратуру»). Прокуратура виконує функцію нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами виключно у формі представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 1 Розділу ХІІІ Закону «Про прокуратуру»). Згідно з частинами третьою та четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. З наведеного можна дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 37)). Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 69)). При цьому склад відповідачів визначається прокурором самостійно в кожному конкретному випадку залежно від характеру спірних правовідносин, змісту порушених прав та інтересів держави, суб`єктів, які мають здійснювати захист цих прав та інтересів у відповідній сфері, обраного прокурором способу захисту останніх, який повинен бути ефективним та спрямованим на повне поновлення порушеного або оспорюваного права (тобто не має потребувати додаткового звернення з іншими вимогами до учасників спірних правовідносин) тощо. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 виснувала про те, що, звертаючись до компетентного органу перед пред`явленням позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону № 1697-VII, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (пункт 39). Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників як значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо (пункт 40 зазначеної постанови). Таким чином, за наявності органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист інтересів держави саме у спірних правовідносинах, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону № 1697-VII, і якщо цей компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо, чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Тобто, суд самостійно перевіряє, чи справді відсутній орган, що мав би для захисту інтересів держави звернутися до суду з таким позовом, як заявив прокурор. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження такого захисту (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц). Інакше кажучи, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює (пункт 26 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2023 року в справі № 633/408/18 (провадження № 14-86цс22) викладено висновок, що втручання у приватні права й інтереси має бути належно збалансованим із відповідними публічними (державними, суспільними) інтересами, із забезпеченням прав, свобод та інтересів кожного, кому держава гарантувала доступ до загальнонародних благ і ресурсів. У разі порушення рівноваги публічних і приватних інтересів, зокрема безпідставним наданням пріоритету правам особи перед правами держави чи територіальної громади, у питаннях, які стосуються загальних для всіх прав та інтересів, прокурор має повноваження, діючи у публічних інтересах, звернутися до суду, якщо органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові особи не бажають чи не можуть діяти аналогічним чином, або ж самі є джерелом порушення прав і законних інтересів територіальної громади чи загальносуспільних (загальнодержавних) інтересів. У таких випадках відповідні органи можуть виступати відповідачами, а прокурор позивачем в інтересах держави. За відсутності такого механізму звернення до суду захист відповідних публічних інтересів, поновлення колективних прав та інтересів держави, територіальної громади і її членів, захист суспільних інтересів від свавілля органів державної влади чи органів місцевого самоврядування у значній мірі може стати ілюзорним. Так само відсутність зазначеного механізму може загрожувати недієвістю конституційної вимоги, згідно з якою використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі (частина сьома статті 41 Конституції України). У справі, яка переглядається, прокурор зазначив підставою для представництва інтересів держави. На виконання частини четвертої статті 56 ЦПК України, абзацу першого частини третьої, абзацу першого частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» у тексті позовної заяви прокурор обґрунтував, на його думку, бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати функції захисту її інтересів у спірних правовідносинах (тобто навів підставу для представництва інтересів держави), а також обґрунтував, у чому, на його думку, полягає порушення цих інтересів (тобто навів підстави позову). Чабанівська селищна рада Києво-Святошинського району Київської області проти позову не заперечувала. Нездійснення таких заходів, на думку прокурора, свідчить про неналежний захист інтересів держави та про наявність підстав для представництва таких інтересів прокурором. На підтвердження зазначених обставин прокурор, серед іншого, надав повідомлення прокуратури Київської області від 21.01.2021 року № 1-ц-2021, направлене на адресу Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, у якому вказано про пред`явлення цього позову. Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в її особі в суді не оскаржувала, заперечень проти представництва прокурором не висловлювала. Тому суд з огляду на судову практику не погоджується з доводами відповідача та третьої особи, що прокурор не підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі. Ураховуючи, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, суд дійшов висновку, що прокурор звернувся з позовом з метою захисту прав інтересів держави, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. Щодо правового статусу спірної земельної ділянки Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Звертаючись до\~суду з\~позовом,\~прокурор посилався\~на те,\~що спірні\~земельні ділянки,\~які передані\~у власність\~ [PERSON] \~і [PERSON] ,\~та які\~ відчужені останніми [PERSON] , знаходяться у верхів`ї безіменного струмка, що є правою притокою струмка Віта, та яка відповідного до ВК України та класифікації річок відноситься до малої річки, тобто належать до земель водного фонду України та відповідно до статті 84 ЗК України і статті 88 ВК України не можуть передаватись у приватну власність. Відповідно до статей 13, 19 Конституції України від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (частина перша статті 14 Конституції України, стаття 1 ЗК України). Землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на землі рекреаційного призначення, землі водного фонду (стаття 19 ЗК України). Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання відповідно до статті 21 ЗК України недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо. Згідно зі статтею 3 ВК України усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд. До водного фонду України належать: поверхневі води: природні водойми (озера), водотоки (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об`єкти; підземні води та джерела; внутрішні морські води та територіальне море. Відповідно до частини першої статті 58 ЗК України та статті 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції. Статтею 59 ЗК України встановлено особливий правовий режим використання земель водного фонду. Так, хоча й у частині першій статті 59 ЗК України передбачено, що такі землі можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності, разом з тим стаття 59 ЗК України у частинах другійчетвертій закріплює обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлює можливість їх використання для визначених цілей на умовах оренди. Відповідно до пункту «ґ» частини третьої статті 83 ЗК України та пункту «д» частини четвертої статті 84 ЗК України землі водного фонду, які перебувають у державній або комунальній власності взагалі не можуть передаватися у приватну власність, крім випадків передбачених законодавством. Випадки передачі земель водного фонду до приватної власності, зокрема громадян, передбачені положеннями частини другої статті 59 ЗК України, зокрема, громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми (частина друга статті 59 ЗК України). Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо (частина четверта статті 59 ЗК України). За змістом положень ЗК України землі під водними об`єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; іншими водними об`єктами; підземними водами та джерелами; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі зайняті водним фондом України, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не можуть передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України. Правовий режим прибережних смуг визначається статтями 6062 ЗК України та статтями 1, 8890 ВК України. Відповідно до статті 60 ЗК України (у редакції, чинній на час прийняття розпорядження щодо передачі земельної ділянки у власність), статті 88 ВК України (у редакції, чинній на час прийняття розпорядження щодо передачі земельної ділянки) вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари 25 метрів; б) для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари 50 метрів; в) для великих річок, водосховищ на них та озер 100 метрів. При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Згідно зі статтею 61 ЗК України та статтею 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойом та на островах забороняється розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добривів тощо. Об`єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Непридатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг. Згідно з Порядком визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року № 486 (далі Порядок № 486), у межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до статей 8891 ВК України. Межі водоохоронних зон визначаються згідно з проектами землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, крім випадків, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», та/або комплексними планами просторового розвитку територій територіальних громад, та/або генеральними планами населених пунктів, які розробляються в порядку, визначеному ЗК України, Законами України «Про землеустрій» і «Про регулювання містобудівної діяльності», зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації на місцевому та регіональному рівні. Назва, склад та зміст проекту землеустрою визначаються замовником з урахуванням характеристик території конкретного об`єкта землеустрою. Отже, землі, зайняті поверхневими водами, природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами й іншими водними об`єктами, та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які поширюється спеціальний порядок надання й використання. Прибережна захисна смуга частина водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони. Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (стаття 60 ЗК України, стаття 88 ВК України). Отже, відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом. Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку № 486. Надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у статті 59 ЗК України, суперечить нормам статей 83, 84 цього Кодексу. Подібний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 469/1393/16-ц (провадження № 14-71цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19). Відповідно до частин другої та третьої статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підтвердження своїх позовних вимог прокурор надав суду лист Державного агентства водних ресурсів України Басейнового управління водних ресурсів середнього Дніпра від 21.08.2020 року № 01-12/8/2 та лист Інституту водних проблем і меліорації (ІВПіМ) Національної академії аграрних наук України від 16.09.2020 року № 407/06. Однак, дані докази не є належними доказами, які б підтверджували наявність в межах спірних земельних ділянок будь-яких поверхневих водних об`єктів (водне плесо) та їх межі та площу, оскільки вказані висновки зроблені Державним агентством водних ресурсів України Басейнового управління водних ресурсів середнього Дніпра та Інституту водних проблем і меліорації (ІВПіМ) Національної академії аграрних наук України за допомогою електронної публічної кадастрової карти України без виїзду спеціалістів на місцевість, що підтверджується листом вказаного агентства від 28.04.2021 року № 01-12/523. Згідно висновка експерта Міністерства юстиції України Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» №411/570 за результатами проведення земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою, за заявою та матеріалами наданими для дослідження адвокатом Є.О. Лукашенко, представником гр. [PERSON] , вбачається наступне. На розв`язання експертизи поставлені наступні питання: « 1. Чи накладаються межі земельних ділянок з кадастровими номерами 3222457400:04:003:5564, \~ \~ \~ \~3222457400:04:003:5565, \~ \~ \~ \~3222457400:04:003:5548, 3222457400:04:003:5546 на межі прибережної захисної смуги, яка зазначена на Генеральному плані смт. Чабани Києво-Святошинського району Київської області? 2. Чи відносяться земельні ділянки з кадастровими номерами 3222457400:04:003:5564, \~ \~ \~ \~3222457400:04:003:5565, \~ \~ \~ \~3222457400:04:003:5548, 3222457400:04:003:5546 до категорії земель водного фонду згідно Генерального тану смт Чабани Києво-Святошинського району Київської області? 3. Чи відповідають Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок цільове призначення яких змінюється з земель для ведення особистого селянського господарства на землі для цілей підрозділів 07.01-07.04 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду та з земель для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровими номерами 3222457400:04:003:5546, 3222457400:04:003:5548, \~ \~ \~ \~3222457400:04:003:5565, 3222457400:04:003:5564 в межах смт. Чабани, Чабанівської селищної ради Києво- Святошинського району Київської області вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою». Висновки за результатами проведення земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою, наступні: 1.Змельні ділянки з \~ \~ \~ \~кадастровими номерами 3222457400:04:003:5548, 3222457400:04:003:5565, 3222457400:04:003:5564 знаходяться за межами прибережної захисної смуги, що зазначені на Генальному плані смт. Чабани Києво-Святошинського району \~ \~ \~ \~Київської області. \~ \~ \~ \~Земельна ділянка з \~ \~ \~ \~кадастровим номером 3222457400:04:003:5546 частково накладається на межі безіменного струмка, але чинним на той час законодавством, а саме ст. 52 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 63 Закону України "Про охорону навколишнього природнього середовища" та Водним кодексом України врегульовано режим використання земель рекреаційного призначення відповідно до існуючих обмежень. 2. Земельні ділянки з кадастровими номерами 3222457400:04:003:5564, 3222457400:04:003:5565, 3222457400:04:003:5548, згідно даних Генерального плану смт Чабани, не відносяться до земель водного фонду. Земельна ділянка з кадастровим номером 3222457400:04:003:5546 частково накладається на межі прибережно-захисної смуги, але за основним цільовим призначенням відноситься до категорії земель рекреації. 3. Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок 2-ом громадянам України [PERSON] \~ \~ \~ \~та \~ \~ \~ \~ [PERSON] цільове призначення яких змінюється з земель для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах смт. Чабани, Чабанівською селищною радою Києво- Святошинського району відповідає вимогам земельного законодавства станом на 06.12.2018 року. Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок 2-ом громадянам України [PERSON] \~ \~ \~ \~та \~ \~ \~ \~ [PERSON] , цільове призначення яких змінюється з земель для ведення особистого Селянського господарства на землі для цілей підрозділів 07.01-07.04 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду в межах смт. Чабани, Чабанівською селищною радою Києво-Святошинського району Київської області відповідає вимогам земельного законодавства станом на 19.04.2019 року. Інших належних та допустимих доказів щодо наявності в межах спірних земельних ділянок будь-яких поверхневих водних об`єктів позивачем не надано. Матеріали справи не містять доказів того, що спірні земельні ділянки станом на час їх передачі у приватну власність, відносилась до земель водного фонду і знаходилась в межах прибережної захисної смуги водного об`єкту. Таким чином, оскільки позивачем не доведено, що спірні земельні ділянки станом на передачу їх у приватну власність, відносилася до земель водного фонду і знаходилась в межах 25-метрової прибережної захисної смуги водного об`єкту, з частковим її накладенням (площа такого накладення позивачем не доведена) підстави для задоволення позову прокурора, який діє в інтересах держави відсутні. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних виконуючого обов`язків керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, в особі територіальної громади селища Чабани Києво-Святошинського району Київської області до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Чабанівська селищна територіальна громада в особі Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області, про скасування рішень та повернення земельної ділянки у власність територіальної громади, слід відмовити, у зв`язку з їх недоведеністю. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються. На підстав викладеного та

Outcome: dismissed