Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом,\~в якому\~просила визнати виконавчий напис, вчинений 21.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. та зареєстрований в реєстрі за №55818, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що у липні 2023 року за місцем своєї роботи та з додатку «Дія» їй стало відомо, що 21.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №55818, про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 23 939 грн. 50 коп. за кредитним договором №172873530 від 08.06.2019, укладеним між нею та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Шмальком О.О. 12.11.2021 відкрито виконавче провадження №67483877. Вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, не пересвідчився у безспірності заборгованості. Крім того, кредитних договорів з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» вона не укладала, жодних повідомлень чи попереджень про наявність заборгованості не отримувала. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак її представник адвокат Перемот О.Г. подала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду відзив, у якому розгляд справи просив проводити без його участі. Також у поданому відзиві позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, оскільки твердження позивачки про відсутність фінансових зобов`язань перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є хибними, так як заміна кредитора у зобов`язанні не впливає на характер, обсяг в порядок виконання нею своїх обов`язків. Крім того, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Вважає, що відповідачем виконано вимоги, передбачені п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Є.М. вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме: оригінал кредитного договору та Розрахунок заборгованості за кредитним договором, а отже оскаржуваний виконавчий напис не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, пояснення щодо позову не подали. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Ухвалою суду від 18.09.2023 управління нотаріату\~Центрального міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.Київ)\~зобов`язано надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи, за якими вчинено оскаржуваний виконавчий напис, проте зазначене судове рішення не виконано, матеріали нотаріальної справи суду не направлені. Управління нотаріату повідомило суд про неможливість сприяння у наданні витребуваних судом документів, оскільки нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Остапенка Є.М. припинено з 31.12.2021, свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю 30.12.2021 анульовано, проте документи нотаріального діловодства та архів приватним нотаріусом до Київського державного нотаріального архіву не передані. У зв`язку з тим, що суду не надано матеріали нотаріальної справи, за якими вчинено оскаржуваний виконавчий напис, тому суд розглядає справу на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Судом встановлено, що приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенком Є.М.\~21.05.2021\~вчинено виконавчий\~напис,\~який зареєстровано\~в реєстрі\~за №55818,про\~стягнення з\~позивачки заборгованості\~в розмірі\~23\~939\~грн.\~50\~коп.\~на користь\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів», якому ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №20190103 від 03.01.2019, якому ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 відступлено право вимоги за кредитним договором №172873530 від 08.06.2019, укладеним між позивачкою та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Згідно з вказаним виконавчим написом заборгованість за кредитним договором нарахована за період з 26.12.2019 до 30.04.2021 та складається з наступного: 9 170 грн. заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 14 719 грн. 50 коп. заборгованість по відсоткам. Крім того, у заборгованість включено плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 50 грн. На підставі\~зазначеного виконавчого\~напису постановою\~приватного виконавця\~виконавчого округу\~Кіровоградської області\~Шмалька О.О. 12.11.2021 відкрито виконавче провадження №67483877. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.3.1 вказаної Глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документів згідно з Переліком, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З урахування приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості по спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Як вбачається з наданої суду позивачкою копії оскаржуваного виконавчого напису, при його вчиненні нотаріус посилається на п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 (далі - Постанова). Однак, вказана Постанова не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яку в свою чергу Київським апеляційним адміністративним судом постановою від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною, зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів. Таким чином до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п.2 Розділу. Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 21.05.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 в редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватися до кредитного договору, по заборгованості за яким вчинено оскаржуваний виконавчий напис. Кредитний договір, на якому було вчинено оскаржуваний виконавчий напис, не був нотаріально посвідчений, що не спростовано відповідачем. Доказів та обґрунтувань протилежного учасниками судового провадження не надано. Отже, оскільки, судом не встановлено, що укладений з позивачкою кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання відповідного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку із зазначеним. Відповідна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду, яка в п.п.93-95 постанови від 21.09.2021 у справі №910/10374/17 вказала, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, судом береться до уваги, що у постанові від 27.03.2019 у справі №137/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У постанові від 02.07.2019 у справі №916/3006/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла аналогічного висновку, викладеного вищевказаній постанові від 27.03.2019 у справі №137/1666/16-ц. При цьому, у справі, яка переглядається, відповідачем не доведено, що сума заборгованості була такою, як зазначено у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса. Разом з цим, з матеріалів даної справи не вбачається, що при винесенні оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус вчинив дії щодо перевірки безспірності заборгованості. Суд враховує, що у постанові від 13.10.2021 у справі №554/6777/17-ц Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Однак на обгрунтування своїх заперечень проти позову, відповідачем не надано доказів, що приватному нотаріусу було надано підтвердження отримання позивачкою повідомлень про відступлення права грошової вимоги та вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань. Позивачка не була проінформована про існування заборгованості та її розмір, чим була позбавлена права оскаржити вимогу в судовому порядку або виставити письмове заперечення банку чи нотаріусу. Крім того, відповідачем не надано доказів, на підставі яких перейшло право вимоги за вказаним вище кредитним договором до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а саме, що зазначене товариство є правонаступником ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (договори відступлення права вимоги), при тому, що правонаступники змінювалися неодноразово, що наводить на сумнів щодо безспірності заборгованості. Відповідачем взагалі не надано суду жодних документів з приводу вказаної справи, у тому числі і розрахунок заборгованості. Про відсутність права грошової вимоги у відповідача до позивачки свідчить також наступне. Як вбачається з оскаржуваного виконавчого напису, ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, а останні відступили право\~вимогиТОВ\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» на\~підставі договору\~факторингу №20190103\~від 03.01.2019. Згідно з\~вимогами чинного\~законодавства України,\~зазначеними договорами\~мають бути\~передані права\~грошової вимоги\~до боржників\~за кредитними\~договорами,\~укладеними з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон\~Плюс»до укладення договорів відступлення прав вимоги, тобто до 28.11.2018 та 03.01.2019 відповідно. В свою чергу, кредитний договір №172873530, по якому видано оскаржуваний виконавчий напис, укладений між позивачкою та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» 08.06.2019, тобто після відступлення останніми прав грошових вимог. Доказів того, що до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги саме за вказаним вище кредитним договором, матеріали справи не містять. Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене та враховуючи, що кредитна заборгованість позивачки перед відповідачем не є безспірною, виконавчий напис було вчинено на договорі, який нотаріально не посвідчений, що є порушенням вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення 1\~073 грн. 60 коп. судового збору за звернення до суду з позовною заявою, а також 536 грн. 80 коп. за подання заяви про забезпечення позову. Підстави скасування заходів забезпечення позову, викладені у ст.158 ЦПК України. Зокрема, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, тому вжиті ухвалою суду від 09.08.2023 у справі №389/2563/23 (провадження №2-з/389/29/23) заходи забезпечення позову відповідно до положень ч.7 ст.158 ЦПК України продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили, підстави для їх скасування на даний час відсутні. На підставі викладеного, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.18, 256, 257, 258, 261, 266, 267 ЦК України,

Outcome: approved