Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; встановити опіку над [PERSON] , [INFO] , призначити її опікуном [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 08.11.2022 вона звернулася до служби у справах дітей та сім ї Пісочинської селищної ради із заявою, в якій повідомила, що її онука [PERSON] , [INFO] , постійно мешкає з нею, її вихованням та утриманням вона займається самостійно без допомоги її батьків [PERSON] , який є її сином, [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Фактично з квітня 2017 року дитина залишилася без батьківського піклування і з цього часу дитина проживає разом з нею і перебуває на її повному утриманні та вихованні. Місце знаходження [PERSON] їй не відомо, контактного телефону у мене немає. Щодо [PERSON] зазначає, що він проживав за своїм зареєстрованим місцем проживання за адресою [ADDRESS] , інколи навідувався до доньки, однак одного разу, він гуляв з нею у стані сильного алкогольного сп`яніння, після чого вона заборонила йому приходити. Починаючи з червня 2022 відповідач перестав дзвонити та цікавитися [PERSON] . Позивач зазначає, що вона проживає за адресою [ADDRESS] разом зі своїм чоловіком [PERSON] . [INFO] , та своєю онукою [PERSON] , [INFO] . Відповідачі не цікавляться життям своєї дитини, не телефонують, не виявляють бажання спілкуватися з донькою, не надають їй матеріальної допомоги, не піклуються про фізичний та духовний розвиток доньки, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування. Позивач вважає, що вищевказане свідчить про ухилення відповідачів від батьківських обов`язків і є підставою для позбавлення їх батьківських прав відносно дитини. Також просить призначити її опікуном [PERSON] та стягнути аліменти з відповідачів на утримання малолітньої дитини. За вказаних підстав звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 травня 2023 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуна, стягнення аліментів залишено без руху. 30 травня 2023 року недоліки позивачем усунуті. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 червня 2023 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуна, стягнення аліментів прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено дату проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 серпня 2023 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, у разі неявки в судове засідання відповідачів, просила суд ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про реєстрацію місця проживання, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, зазначеним у позові. Представник Служба у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з`явився, матеріали справи містять заяву [PERSON] про слухання справи у відсутність їх представника за наявними у справі матеріалами. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Червонозаводським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 29 жовтня 2016 року, актовий запис №1201. Згідно з листом Пісочинського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №3 «Теремок» Пісочинської селищної ради № 01-29/5 від 14.11.2022 - [PERSON] (бабуся) і [PERSON] (дідусь) приймають участь у розвитку і вихованні дитини, цікавляться успіхами онуки відвідують батьківські збори, беруть активну участь у житті закладу дошкільної освіти. Батьки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] участі у вихованні доньки не приймають, за період відвідування нею ЗДО жодного разу з вихователями не спілкувалися, батьківські збори не відвідували. Згідно з листом КНП «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИЧНОЇ ДОПОМОГИ № 2 ХАРКІВСЬКОГО РАЙОНУ» № 285 від 15.12.2022 медичний заклад дитина відвідує у супроводі бабусі [PERSON] , [INFO] про розвиток та здоров`я дитини піклується бабуся. 15.12.2022 працівниками служби у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради було здійснено відвідування домоволодіння [PERSON] за адресою [ADDRESS] . За результатами було складено акт обстеження умов проживання, яким встановлено, що за вказаною адресою проживають [PERSON] , [INFO] , бабуся, [PERSON] , [INFO] , онука, [PERSON] , [INFO] , чоловік бабусі. Квартира з усіма комунальними зручностями, є необхідні меблі, сучасна побутова техніка. Для дитини облаштовано окреме ліжко, є стіл для занять, має одяг відповідно до сезону. Згідно з довідкою №11 від 03.01.2023 за адресою [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] . Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, виходячи з інтересів дитини вважають за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із вказаного висновку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ухиляються від виконання батьківських обов`язків, вихованням доньки не займаються, фізичним, духовним та моральним розвитком не цікавляться, матеріально дитині не допомагають, що відповідно до ч.2 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). У відповідності до ст. 165 Сімейного Кодексу України "Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина…" та п. 18 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року розтлумачив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх дитини посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків по її вихованню. В пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ч.5,6 ст. 19 СК України, Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з Висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Положенням ч. 1 ст. з Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Доводи позивача, про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, життям дитини не цікавиться, турботи про її виховання та розвиток не проявляє, не спілкується з нею, відповідачем не спростовані. Існування обставин, які перешкоджають участі відповідача у матеріальному утриманні та вихованні дитини, у спілкуванні з нею, судом не встановлено. З урахуванням цих обставин та встановлених фактів, суд погоджується з висновком Органу опіки та піклування Пісочинської селищної ради про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини. Суд вважає, що матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про навмисне та злісне невиконання відповідачем своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, оскільки протягом тривалого часу відповідач не проявляє відносно доньки належної турботи та уваги, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не піклується про стан її здоров`я та розвитку, не спілкується з нею, хоча зобов`язана це робити. Приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , суд прийшов до висновку, що відповідачі систематично, свідомо, протягом тривалого часу не виконують батьківських обов`язків, передбачених ст. ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, а тому позбавлення батьківських прав відповідачів є доцільним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Що стосується вимоги про встановлення опіки та призначення опікуном суд зазначає наступне. Згідно з витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 27.10.2022 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Згідно з сертифікатом про проходження профілактичного наркологічного огляду серія 10ААЖ №868122 від 28.10.2022 [PERSON] , [INFO] наркологічні протипоказання не виявлені. Згідно з медичною довідкою про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серія 10ААЖ №849656 від 28.10.2022 [PERSON] , [INFO] психіатричних протипоказань немає. Згідно з довідкою № 100874 від 21.11.2022 про обстеження на антитіла до вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ) [PERSON] була перевірена на наявність антитіл до ВІЛ з негативним результатом. Згідно з висновком про стан здоров`я від 25.11.2022 [PERSON] , [INFO] , медичних протипоказань не має. Згідно з витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 28.11.2022 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. [PERSON] є власником квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . З подання Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області вбачається, що [PERSON] взята на облік служби у справах дітей Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області як потенційний опікун від 04.08.2023 за №202507-38 та інформація про неї внесена до ЄІАС «Діти». Орган опіки та піклування Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області не заперечує проти призначення [PERSON] , [INFO] опікуном малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно ст.55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно ст.243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Так, згідно ч. 3 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Згідно з ч. 2, 3, 4 ст.63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника; при призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Беручи до уваги, надані суду докази, а також враховуючи, що за станом свого здоров`я та матеріальним становищем [PERSON] може виконувати обов`язки опікуна, має можливість і бажає ретельно виконувати їх, а тому враховуючи висновки органу опіки та піклування, суд вважає заявлені позовні вимоги в цій частині також обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. За змістом ч. 3 ст. ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Позивач визначив спосіб стягнення аліментів з відповідача шляхом стягнення їх у частці від доходу матері дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідачами не надано суду доказів щодо наявності на їх утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків та інших осіб, а також будь-яких доказів щодо стану їх здоров`я. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідачів від обов`язку утримувати дитину в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів відповідачами також не надано. Враховуючи всі вищевикладені обставини, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача і визначити розмір аліментів на утримання дитини, який підлягає стягненню з відповідачів у розмірі 1/4 частки з кожного від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 січня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі по 536,80 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок - з кожного окремо, а також на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі по 268,40 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок - з кожного окремо. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved