Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Позивач звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з вищевказаним позовом, на обґрунтування якого зазначає таке. Між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ІНВЕСТРУМ" (далі - ТОВ ''ФК "ІНФЕСТРУМ"') 06.10.2021 було укладено кредитний договір № 04334-10/2021. 31.01.2023 між ТОВ «ФК» «ІНВЕСТРУМ" та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 31012023. В подальшому, згідно з укладеним договором факторингу, позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Представник позивача вказував, що відповідачем умови кредитного договору не виконуються та відповідач має заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 52200,00 грн. В поданій до суду позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за вищезазначеним кредитним договором та понесені судові витрати. Ухвалою судді Хорольського районного суд від 14.09.2023 відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду у межах спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. Згідно поштового повідомлення від 21.09.2023 про вручення поштового відправлення (копії ухвали про відкриття провадження з копіями позовної заяви та додатків до неї) відповідачем вказані документи отримано 20.09.2023. У визначений судом строк відзив на позовну заяву, а також заяви чи клопотання на адресу суду від відповідача не надходили. Представник позивача в позовній заяві прохав суд про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що за результатами розгляду справи в межах спрощеного провадження має бути ухвалене рішення, яким позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, виходляи з таких міркувань. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія "ІНВЕСТРУМ" (далі - ТОВ «ФК "ІНВЕСТРУМ") 06.10.2021 було укладено кредитний договір № 04334-10/2021, який підписано електронним підписом відповідача і відповідно до якого він отримав на власний картковий рахунок 12000 грн. Кредит наданий безготівковим шляхом строком на 30 днів, тобто до 04.11.2021, річний процент за користування кредитом - 912,5 % від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу. Підписуючи власним електронним підписом вказаний кредитний договір, відповідач засвідчив, що він ознайомлений із умовами його надання та приймає ці умови, зокрема, дає згоду на те, щоб графік розрахунків по цьому кредиту розміщувався в електронному вигляді в особистому кабінеті позичальника, зареєстрованому на відповідній веб-сторінці Товариства. З копії Договору про надання фінансового кредиту № 04334-10/2021 від 06.10.2021, доданого до позовної заяви, вбачається, що реквізити відповідача, зазначені у ньому, повністю відповідають його анкетним даним, що ідентифікує його як особу, якій надано вказаний кредит. Відповідно до заявки відповідача від 15.11.2021 на відстрочення виконання зобов`язань за договором про надання фінансового кредиту № 04334-10/2021 від 06.10.2021, відстрочено його виконання на 7 днів, тобто до 21.11.2021. Відповідно до заявки відповідача від 03.12.2021 на відстрочення виконання зобов`язань за договором про надання фінансового кредиту № 04334-10/2021 від 06.10.2021, відстрочено його виконання на 7 днів, тобто до 09.12.2021. Відповідно до заявки відповідача від 10.01.2022 на відстрочення виконання зобов`язань за договором про надання фінансового кредиту № 04334-10/2021 від 06.10.2021, відстрочено його виконання на 60 днів, тобто до 10.03.2022. Таким чином, на підставі вищевказаних заявок відповідача та укладених між сторонами додаткових угод № 3 від 15.11.2021, 03.12.2021, 10.01.2022здійснювалося неодноразове відстрочення виконання зобов`язання за кредитним договором № 04334-10/2021 від 06.10.2021 із зміною графіка розрахунків. В подальшому 31.01.2023 між ТОВ «ФК "ІНВЕСТРУМ" та позивачем укладено договір факторингу, за яким до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 04334-10/2021. Відповідно до Витягу із Реєстру боржників від 31.01.2023 до Договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023, ТОВ "ФК"ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 04334-10/2021 від 06.10.2021 в сумі 52200 грн 00 коп, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 12000 грн; сума заборгованості за відсотками - 40200 грн. Всупереч умовам кредитного договору, який [PERSON] підписаний та з яким він ознайомлений, що підтверджується його електронним підписом у цьому договорі, у визначений строк відповідач свої зобов`язання за договором не виконав та не повернув ні ТОВ «ФК "ІНВЕСТРУМ", як первісному кредитору, ні позивачу, який відповідно до Договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023 набув права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 04334-10/2021, ні отримані кредитні кошти, ні відсотки, нараховані за користування ним, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 52200,00 грн. Норми права, застосовані судом. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. ч. 1-2,4 ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію» покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції за обсягом своїх прав та обов`язків прирівнюється до споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі. Перелік інформації, необхідної для вчинення електронного правочину, визначається законодавством України або за домовленістю сторін. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. ч. 1-2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно приписів ст. ст. 514 та 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.3 ст. 12, ч. ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Мотивована оцінка аргументів сторін. Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, підтверджуються належними та допустимими доказами, дослідженими судом, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. Суд вважає, що стороною позивача доведено факт погодження між сторонами кредитного договору всіх суттєвих умов договору та належної інформації про підстави та розмір відповідальності позичальника за прострочення виконання зобов`язання. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Отже, виходячи з принципу правомірності даного правочину, який не визнано судом недійсним, у позичальника [PERSON] виникло зобов`язання з повернення одержаного кредиту. Аналізуючи зазначені норми права та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що, оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що підтверджується таблицею розрахунку заборгованості за договором № 04334-10/2021 від 06.10.2021, а також враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання відповідачем обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, позивач має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати відповідачем обов`язку з повернення, зокрема, фактично отриманої суми кредитних коштів. Як убачається з матеріалів справи, зокрема, розрахунку заборгованості, станом на 31.07.2023 заборгованість відповідача перед позивачем складає 52200,00 грн. Наданий позивачем вказаний розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 31.07.2023 належним чином оформлений та відомостей про включення до розміру заборгованості за тілом кредиту інших платежів не містить. З огляду на встановлені обставини, суд вважає доведеним існування між сторонами по справі договірних зобов`язань та невиконання обов`язку відповідача з повернення кредитних коштів, внаслідок чого у [PERSON] виникла заборгованість, яка станом на 31.07.2023 становить 50200,00 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 12000 грн; сума заборгованості за відсотками - 40200 грн і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В позовній заяві позивач вказує на те, що ним понесено судові витрати в розмірі 2684 грн по сплаті судового збору та витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів та їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1342 грн. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2684 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 41807 від 15.08.2023. Щодо іншої частини судових витрат, на які вказує позивач в сумі 1342 грн, суд констатує, що позивачем не надано доказів на підтвердження їх понесення, тому в цій частині судові витрати не підлягають стягненню із відповідача.

Outcome: approved