Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищезазначеною заявою та просить встановити факт його проживання однією сім`єю більше ніж п`ять років на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , посилаючись на те, що померлий є його біологічним батькам, але оскільки батьки не знаходилися у зареєстрованому шлюбі, відомості про батька в актовому записі про його народження записані зі слів матері, тому його « [PERSON] ». До смерті батька вони всі разом проживали у квартирі, яка належить його матері [PERSON] , але батько був зареєстрований у квартирі батьків за адресою: [ADDRESS] , яку прийняв у спадщину після свої батьків. Але коли заявник звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, нотаріус своєю постановою відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину з тієї причини, що заявник не був зареєстрованим з померлим на момент смерті за однією адресою. Інших спадкоємців після смерті батька немає, тому встановлення даного факту необхідно заявнику для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] 20.06.2023 заяву було залишено без руху 26.06.2023 було відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених в ній. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що заявник - її син. Вони з [PERSON] з 1991 року постійно проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , і син жив з ними. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою заявника, мешкає в одному під`їзді з 1992 року, працювала разом з матір`ю заявника [PERSON] [PERSON] жив з [PERSON] і їхнім спільним сином [PERSON] однією сім`єю до самої смерті. Коли [PERSON] помер, вони його поховали. Вислухавши представника заявника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких належить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] /а.с.12/ Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.09.1993, виданого виконавчим комітетом Інгулецької райради м. Кривого Рогу на підставі рішення виконкому від 25.10.1991 № 261 і Закону України «Про власність», квартира за адресою: [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] /а.с.20/. Актом, складеним мешканцями будинку [ADDRESS] , затвердженим головою правління ЖБК «Інгулець-15», підтверджено, що за адресою: [ADDRESS] , понад 30 років проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , який помер [INFO] /а.с.14/. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 1445-а від 03.06.1997, виданого органом приватизації Інгулецьким ГЗК згідно з розпорядженням від 20.05.1997 № 1445-а, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира за адресою: [ADDRESS] /а.с.17/. [PERSON] та [PERSON] померли [INFO] та [INFO] відповідно, що підтверджується копія свідоцтва про смерть цих осіб /а.с.18, 19/. Згідно із свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданому Криворізьким відділом ДРАЦС 26.04.2022, [PERSON] помер [INFO] /а.с.13/. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] . Заявник зареєстрований за адресою [ADDRESS] , спадкодавець був зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] /а.с.37, 15/. 01.07.2022 року заявник звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , за його заявою приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Саяпіною І.Г. було відкрито спадкову справу /а.с.15, 16/, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: [ADDRESS] , частка якої належала [PERSON] особисто, а дві других частки належали його батькам, які померли, після смерті яких [PERSON] прийняв фактично спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, постановою від 24.04.2023 року представнику заявника за довіреністю було відмовлено, оскільки спадкоємець не надав рішення суду про встановлення юридичного факту відповідно до ст.1264 ЦК України, хоч стверджував, спілкувався зі спадкодавцем, спільно проживав однією сім`єю протягом багатьох років /а.с.5/. Як зазначив нотаріус, відповідно до матеріалі спадкової справи № 35/2022, із заявою про прийняття спадщини після сапеті [PERSON] окрім [PERSON] ніхто не звертався, за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану, у шлюбі на час смерті він не перебував, не був зареєстрованим батьком жодної дитини, його батьки теж померли /зворот а.с.5/. Частиною 1 статті 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Суд встановив, що факт відсутності доказів проживання заявника зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини став перешкодою в отриманні заявником свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно. Водночас, згідно з ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізично: тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Разом з тим, показаннями свідків та наданими письмовими матеріалами судом встановлено, що заявник постійно проживав зі спадкодавцем, місце проживання якого було зареєстровано за іншою адресою, однією сім`єю не менш як п`ять років, до дня смерті останнього за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Таким чином, суд вважає, що відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання заявника не може бути доказом того, що вони не проживали разом на момент смерті останнього, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно з положеннями ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст.1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10.01.2019 року по справі № 484/747/17, яка відповідно до ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.4 ст.263 ЦПК України має бути врахована судом, що розглядає справу з відповідними правовідносинами. Іншого способу, окрім як звернення до суду для встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років, до дня смерті останнього, заявник не має. Встановлення даного факту має для нього юридичне значення, оскільки дозволить здійснити йому право на спадщину. Отже, судом встановлено, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved