Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між ним та відповідачкою 21.06.2022 року у Голосіївському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №668. Подружжя має одну дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з відповідачкою і після розірвання шлюбу буде проживати разом з нею. Шлюбні відносини між подружжям припинені з вересня 2022 року у зв`язку з втратою почуття любові, взаєморозуміння та турботи один до одного. З вказаного часу подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде та поновлювати шлюбні стосунки не бажає. Позивач в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, а позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність, позов визнає, на розірвання шлюбу згодна. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб 21.06.2022 року у Голосіївському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №668 (а.с.9). Подружжя має одну спільну дитину: [PERSON] , [INFO] (а.с.10), яка проживає разом з відповідачкою і після розірвання шлюбу буде проживати разом з нею Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені з з вересня 2022 року у зв`язку з втратою почуття любові, взаєморозуміння та турботи один до одного. З вказаного часу подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде та поновлювати шлюбні стосунки не бажає. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вище викладеного, враховуючи відсутність обґрунтованого сумніву у визнанні обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки причини, що змусили позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, шлюб носить формальний характер, що в силу ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідачка під час реєстрації шлюбу прізвище не змінювала, то суд вважає, що відповідачці необхідно залишити до шлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved