Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вимог посилається на те, що 17 липня 2000 року він одружився із [PERSON] . Від спільного подружнього життя у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до рішення Яворівського районного суду Львівської області від 07.09.2015 шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано. Позивач зазначає, що мати - [PERSON] , не бере участі у вихованні свого сина, не цікавиться його життям, не піклується про його здоров?я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Дитина вже не пам?ятає коли останній раз бачила свою матір та навіть не згадує про неї. Вищенаведене свідчить про те, що відповідачка повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків відносно свого сина. Враховуючи зазначене, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно їхнього сина. Ухвалою суду від 29.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 23.08.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. У судове засідання відповідач - [PERSON] не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подала. Представник третьої особи - виконавчого комітету Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явилася, надала суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та заяву, у якій просить справу розглядати за її відсутності із врахуванням при прийнятті рішення наданого висновку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частиною 4 статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 23.10.2023, є дата складення повного судового рішення 24.10.2023. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.02.2014 [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Яворівського районного суду Львівської області від 07.09.2015 у справі №460/1906/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно з довідкою №240 від 27.04.2023, виданою старостинським округом №8 Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм сином - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до характеристики учня 3-А класу [PERSON] , виданої Домажирським закладом загальної середньої освіти I-III ступенів Івано-Франківської селищної ради, мати зовсім не цікавиться навчанням і вихованням сина. Його життям переймається тільки батько. Із класним керівником спілкуються лише батько або бабуся. Дитину до школи приводить і забирає бабуся. Мати жодного разу не відвідувала батьківські збори, не приходила на святкові позакласні заходи, навіть не питала вчительку про успіхи учня по телефону. За час навчання хлопчик жодного разу не згадував про свою маму, навіть тоді, коли діти виготовляли вітальні листівки до Дня Матері. Крім того, виконавчий комітет Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується висновком від 21.06.2023, долученим до матеріалів справи. У відповідності до ст.164 СК України підставою для позбавлення особи батьківських прав є встановлення факту того, що батько чи мати ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно з роз`ясненнями пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст.164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку батьків, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Враховуючи положення п.8 ст.7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини. Оскільки згідно з чинним законодавством України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав. Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до ч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо, зокрема позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Тобто висновок органу опіки і піклування в будь-якому разі не повинен носити формальний і однобічний характер, оскільки вирішуються питання про права та обов`язки батька і дитини. Згідно з ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.. При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17). Судом під час розгляду справи у суді не було встановлено, що відповідачці чинилися перешкоди належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, або, що відповідачка не виконує батьківські обов`язки з поважних причин, тому, з урахуванням інтересів дитини суд вважає, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, і погоджується з висновками органу опіки та піклування про доцільність позбавлення останньої батьківських прав. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Оскільки відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не надає добровільно матеріальної допомоги на її утримання, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір на загальну суму 1073 грн 60 коп. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що суд задовольняє позовні вимоги повністю, на користь позивача належить стягнути судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1073 грн 60 коп

Outcome: approved