Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

01.08.2023\~року позивач\~звернулася до\~суду з\~позовними вимогами,\~якими просить\~визнати за\~нею в\~порядку спадкування\~за заповітом\~після смерті\~чоловіка [PERSON] ,\~померлого [INFO] ,\~право власності\~на 3/25\~часток житлового\~будинку з\~надвірними спорудами,\~який розташований\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який залишив на її ім`я заповіт, посвідчений 19.12.2019 року приватним нотаріусом Ізмаїльського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. Спадщину прийняла шляхом проживання разом з спадкодавцем. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського нотаріального округу Одеської Єфимової Т.І., [PERSON] було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] її чоловіка [PERSON] , у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу 3/25 часток житлового будинку, який успадковується, посвідчений Одеською універсальною біржею «Витязь» 04.12.2000 року за № И 2000-117. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою просить справу розглянути за відсутністю представника відповідача, та просила прийняти рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - 3/25 часток житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу № И 2000-17, посвідченого Одеською універсальною біржею «Витязь» від 04.12.2000 року. Згідно ст.ст. 328, 334, 655, 657 ЦК України, діючого на час розгляду справи, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності визнається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. Згідно ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на товарній біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до пунктів 1.1, 1.4, 1.7, 1.9 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства від 09.06.98 року № 121, Інструкція визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні. Державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюється на підставі правовстановлюючих документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Пунктом 2 Інструкції визначений порядок здійснення державної реєстрації, підпунктом 2.1.д) якого зазначено, що на оригіналі правовстановлюючого документу робиться реєстраційний напис. Додатком 1 до вказаної Інструкції визначений перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна. Відповідно до пункту 9 Переліку зазначено: «Договори купівлі-продажу, обміну, зареєстровані біржею». При укладенні договору всі вимоги, передбачені\~ст. 15 Закону України «Про товарні біржі», між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір. Отже,\~реєстрація за\~ [PERSON] права\~власності на\~3/25\~часток житлового\~будинку з\~надвірними спорудами,\~який розташований\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~здійснена відповідно\~до діючого\~на той\~час законодавства. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.11.2022 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 19.12.2019 року приватним нотаріусом Ізмаїльського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3308, [PERSON] все його майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що за законом на день смерті він буде мати право, заповів [PERSON] , [INFO] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 72767304 від 09.06.2023 року, наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І., заповіт [PERSON] від 19.12.2019 року, зареєстрований за № 3308 не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом з спадкодавцем, що підтверджено будинковою книгою на квартиру [ADDRESS] , тобто вважається такою, що прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського нотаріального округу Одеської Єфимової Т.І. №280/02-14 від 27.06.2023 року, [PERSON] було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] її чоловіка [PERSON] , у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу 3/25 часток житлового будинку, який успадковується, посвідчений Одеською універсальною біржею «Витязь» 04.12.2000 року за № И 2000-117. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved