Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовною заявою\~до Миргородської\~міської ради\~Полтавської області,\~третя особа:\~Житлово-будівельний\~кооператив «Мрія»,\~ про\~визнання права\~власності на\~квартиру в\~порядку спадкування.\~Свій позов\~обґрунтував тим,\~що [INFO] в м. Миргороді Полтавської області померла його тітка [PERSON] , яка за життя склала заповіт, посвідчений 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Ряжко О.В., згідно з яким повністю заповіла йому все належне їй майно йому. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить право власності на квартиру [ADDRESS] , яке було зареєстроване в ДКП Миргородтехінвентаризація за реєстровим № 114 в реєстровій книзі 37, згідно довідки від 15.12.1991, виданої житлово- будівельним кооперативом Мрія. Відповідно до довідки ЖБК «Мрія» від 15 грудня 1991 року, [PERSON] , як членом житлово-будівельного кооперативу «Мрія», з 01.12.1981 по 01.01.1990, було повністю сплачено пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] . Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру. Просив визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 18.08.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.09.2023р. підготовче провадження у справі було закрито. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Н. Синельник подала заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, на розсуд суду. Представник третьої особи, сповіщені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в м. Миргород Полтавської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 05.02.2021р. (а.с.4). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Ряжко О.В., згідно з яким все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, та все те, на що вона за законом матиме право заповідала [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить право власності на квартиру [ADDRESS] , яке було зареєстроване в ДКП Миргородтехінвентаризація за реєстровим № 114 в реєстровій книзі 37, згідно довідки від 15.12.1991, виданої житлово-будівельним кооперативом Мрія (а.с.6). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №18/2021, спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] заведена приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Ряжко О.В. на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини. Заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини від інших спадкоємців спадкова справа не містить (а.с.37-49). Таким чином, встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 14 вересня 2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на зазначену квартиру (а.с.9). Відповідно до довідки ЖБК «Мрія» від 15 грудня 1991 року, [PERSON] , як членом житлово-будівельного кооперативу «Мрія», з 01.12.1981 по 01.01.1990, було повністю сплачено пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] . Згідно з ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. \~ \~ \~ \~ Таким чином, вказана квартира належала померлій як члену житлово-будівельного кооперативу «Мрія», оскільки вона набула права власності шляхом виплати всіх пайових внесків. Однак свідоцтва про право власності на спірну квартиру за життя не одержала. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ч. 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вищевказані обставини сторонами не оспорюються, визнаються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 29 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках,виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Згідно із частинами 1, 3 статті 15 Закону України «Про власність» № 697-ХІІ від 07 лютого 1991 року, який діяв до вступу в законну силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, член житлового-житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно; громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , оскільки повністю сплатила пайовий внесок за квартиру. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до ч. 3ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язані звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частина 5 ст.1268 ЦК України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7«Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач [PERSON] як спадкоємець за заповітом майна [PERSON] , яка померла [INFO] , не має можливості отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно у вигляді квартири (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.09.2021р.), чим порушуються його права. Оскільки позивач\~виконав всі\~необхідні умови\~для прийняття\~спадщини,\~суд вважає\~за необхідне\~визнати за\~ним право\~власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] .

Outcome: approved