Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

01 серпня 2023 року засобами електронного зв`язку до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява, відповідно до змісту якої адвокат Столітній М.М., діючи в інтересах ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму заборгованості в розмірі - 60\~630 грн, з яких: 18\~500 грн сума кредиту та 42\~130 грн сума відсотків за користування кредитом; а також: інфляційні втрати 16\~430, 73 грн; три відсотки річних 2\~710, 91 грн. Крім цього, просить стягнути із відповідача сплачену суму судового збору у розмірі 2\~147, 20 грн та понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 10\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 04 жовтня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір №4872807 про надання споживчого кредиту. Як стверджує сторона позивача даний Кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, затверджених наказом №53-ОД від 16 січня 2020 року, розміщених на їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Обумовлена сторонами договору сума кредиту складала 18\~500 грн, строк кредитування 30 днів, з датою повернення кредиту 03 листопада 2021 року, стандартна процентна ставка 1,90% у день. Кредитор за умовами даного Договору свої зобов`язання виконав, надавши кредит у сумі 18\~500 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. 03 листопада 2021 року відповідач зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, угоди щодо пролонгації строку дії кредитного договору не уклав, у зв`язку з цим, на підставі п. 4.3. Кредитного договору його дія була автопролонгована на строк 90 календарних днів. 10 січня 2022 року відповідачем була здійснена оплата на рахунок кредитора у розмірі нарахованих відсотків за користування кредитом на суму 50 грн. При цьому, подальших оплат за кредитним договором відповідач не здійснював. 18 квітня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу №18.04/23-Ф, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив позивачу права грошової вимоги за кредитним договором, що був укладений з відповідачем. Про відступлення права грошової вимоги відповідача було повідомлено шляхом направлення повідомлення на електронну пошту відповідача, вказану ним при укладенні Кредитного договору з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Відтак, усупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання, припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором. Станом на 31 липня 2023 року заборгованість за даним Кредитним договором становить - 60\~630 грн, з яких: 18\~500 грн сума кредиту та 42\~130 грн - сума відсотків за користування кредитом. Водночас, позивач вважає, що також має право на стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних відповідно до положень ст. 625 ЦК України, що, згідно з розрахунками позивача, становить: 16\~430, 73 грн інфляційні втрати та 2\~710, 91 грн три відсотки річних. Таким чином, зважаючи на неможливість вирішення даного спору у добровільному порядку, позивач був вимушений звернутися до суду з метою захисту порушених прав. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 28 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 26 вересня 2023 року, яке у подальшому, з підстав неявки відповідача, було відкладено на 19 жовтня 2023 року. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» явку свого представника у судове засідання не забезпечило. 26 вересня 2023 року засобами електронного зв`язку від представника позивача - адвоката Столітнього М.М. надійшло клопотання щодо здійснення розгляду справи за відсутності сторони позивача, заявлені вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні (а.с. 86). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся засобами поштового зв`язку (а.с. 93), за адресою його зареєстрованого місця проживання. Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що 04 жовтня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» та [PERSON] було укладено Договір №4872807 (а.с. 61-65), шляхом використання відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором «M961029», на умовах поворотності, строковості та платності, відповідно до положень якого сторони Договору узгодили наступні умови . Згідно п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6, 1.7 вказаного Договору, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» надає [PERSON] кредит у гривні на споживчі (особисті) потреби, а останній зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором. Сума кредиту складає - 18\~500 грн. Строк кредиту - 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Тип процентної ставки фіксована - 1,90% (стандартна процентна ставка) у день та 0,57% (знижена процентна ставка) у день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 24\~079, 41% річних за стандартною ставкою; 582,51% річних за зниженою ставкою. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити картки якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту (п.2.1. Договору №4872807). У випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: у розмірі 888,00 грн на четвертий день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 203,50 грн починаючи з п`ятого дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання (п.7.4. Договору №4872807). Крім того, 04 жовтня 2021 відповідачем, аналогічним чином підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «M961029»: Паспорт споживчого кредиту (а.с. 43-45), де сторонами за згаданим кредитним договором своїми підписами додатково затверджено істотні умови такого кредиту, та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток №1 до Договору про надання споживчого кредиту №4872807 від 04 жовтня 2021 року) (а.с. 66). На підтвердження позовних вимог стороною позивача також було подано копію Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, затверджених наказом ТОВ «Авентус Україна» №53-ОД від 19 січня 2020 року, розміщених на їх сайті https://creditplus.ua (а.с. 14-21). Обумовлену Договором суму кредиту у розмірі - 18\~500 грн, 04 жовтня 2021 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» було зараховано відповідачу на вказану ним у договорі платіжну картку [NUMBER] (а.с. 22-23), що доводиться копією відповідної виписки про успішність такої операції та є підтвердженням виконання позикодавцем умов вказаного договору. Повноваження директора Довгаля В.В. щодо права вчиняти юридичні дії від імені ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» підтверджено відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також матеріалами справи щодо реєстрації фінансової установи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с. 8, 13). Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначеного Кредитного договору між сторонами договору про надання позики в електронній формі, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідач [PERSON] ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єктів електронної комерції; надав відповідні дані для заповнення формуляра заяви (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, дані паспорту та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію» погодився з запропонованими умовами договору та підписав їх. Факт підписання сторонами зазначених Договорів не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між [PERSON] та первісним позикодавцем ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНИ» виникли договірні відносини, оскільки між ними був укладений відповідний Договір про надання споживчого кредиту. На переконання суду вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсним у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено. З метою підтвердження наявності у позивача в межах вищевказаного Договору про надання\~споживчого кредиту відповідного права вимоги до позичальника, - відповідача по справі, до матеріалів справи додано наступні документи. Копія Договору факторингу №18.04/23-Ф від 18 квітня 2023 року, відповідно до умов якого вбачається, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ», як клієнт, відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактору, права грошової вимоги до боржників, за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредиторами та боржниками (а.с. 34-38). Відповідно до п. 1.2. Договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників, згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. На належне виконання вищевказаного положення Договору факторингу, сторонами угоди 18 квітня 2023 року було укладено акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №18.04/23-Ф від 18 квітня 2023 року (а.с. 38 зворот), згідно якого клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 9\~333, що слугує твердженням переходу відповідних прав вимоги заборгованості від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», у тому числі, і щодо заборгованості відповідача [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) за Кредитним договором №4872807 на загальну суму 60\~630 грн, який включений у відповідний Реєстр боржників за №2\~560 (а.с. 69). При цьому, суд бере до уваги, що доказів на підтвердження того, що вищевказаний Договір факторингу, укладений між первісним кредитодавцем ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», скасований, відповідачем не надано. Щодо вказаного відступлення права вимоги [PERSON] було повідомлено електронним зв`язком, шляхом направлення на його електронну адресу, відповідного повідомлення (а.с. 67). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України). Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем права відповідної грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту №4872807, укладеним 04 жовтня 2021 року з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» щодо заборгованості у розмірі - 60\~630 грн, з яких: 18\~500 грн сума кредиту та 42\~130 грн сума відсотків за користування кредитом. Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За таких обставин, судом встановлено, що після укладення вищезазначених договорів позики відповідач [PERSON] допустив порушення зобов`язань, встановлених договорами, доказів своєчасного та належного виконання умов договорів не надав, що свідчить про наявність вказаної позивачем заборгованості. Суд також бере до уваги, що під час судового розгляду стороною відповідача розрахунок такої заборгованості не спростовувався, оскільки останнім будь-яких заперечень щодо його змісту до суду не надано, а тому суд вважає його математично обґрунтованим та погоджується з розрахунком (а.с. 46-60), який наданий позивачем в обґрунтування вказаної частини заявлених вимог та приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позивачем вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за зазначеним Договорам. Щодо стягнення з відповідача заявлених позивачем суми інфляційних втрат у розмірі - 16\~430, 73 грн, нарахованих за період з лютого 2022 року по липень 2023 року, та трьох відсотків річних у сумі - 2\~710, 91 грн, нарахованих за період з 02 лютого 2022 року по липень 2023 року, суд приходить до наступного висновку. Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Зокрема, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Водночас, відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України №2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та здійснено розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 02 лютого 2022 року по 31 липня 2023 року, тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та підлягають стягненню за підрахунками суду у наступному розмірі: сума інфляційних втрат у розмірі 970, 08 грн, нарахована за повний місяць лютий 2022 року ((101,6х60\~630):100)-60630) (що узгоджується з правовим висновком КГС у справі № 910/13071/19); та трьох відсотків річних у розмірі 109, 63 грн ((60\~630х3%):365Х22) за період з 02 лютого 2022 року по 24 лютого 2023 року. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а сума, яка підлягає стягненню, становить 61\~709, 71 грн, з яких: 18\~500 грн - сума кредиту; 42\~130 грн - сума відсотків за користування кредитом; 970, 08 грн - інфляційні втрати; та 109,\~63 грн три відсотки річних. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2\~147, 20 грн, який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (77,36%, що становить 1\~661,\~07 грн). При цьому, що стосується заявлених вимог щодо розподілу судових витрат в частині наданої сторонам правничої допомоги, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до положень ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 8 ст. 141 ЦПК України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонам доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10\~000 грн. В обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача було долучено до матеріалів справи наступні документи: - копія свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльністю Столітньому М.М. та копія ордеру про надання правничої допомоги серії АІ №1423362 від 31 липня 2023 року та (а.с. 10, 68); - копія Договору №10/07-2023 від 10 липня 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та адвокатом Столітнім М.М. (а.с. 24-25); - копія Звіту про надання правової допомоги згідно Договору №10/07-2023 від 10 липня 2023 року, укладеного 31 липня 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та адвокатом Столітнім М.М., загальна вартість робіт 10\~000 грн (а.с. 11); - копія рахунку на оплату клієнтом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на користь адвоката Столітнього М.М. по замовленню №633/26/07 від 26 липня 2023 року на суму 10\~000 грн (а.с. 42); - копія платіжної інструкції №859 від 26 липня 2023 року на суму 10\~000 грн, платник ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», отримувач адвокат Столітній М.М. (а.с. 41). Таким чином, суд, аналізуючи документи надані на обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача, приходить до висновку щодо їх належності у якості доказів на підтвердження понесених ними судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. Суд також зважає, що доказів неспівмірності вказаних витрат відповідачем до суду надано не було. За таких обставин, наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом даної цивільної справи. Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що за підрахунком суду становить 7\~736 грн, що відповідає 77,36% частини задоволеного розміру майнових вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial