Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувсь до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Служби у справах дітей Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визначення способу участі батька у вихованні дитини, який обґрунтовує тим, що 30 вересня 2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Нараївської сільської ради Гайсинського районну Вінницькій області про що зроблено відповідний актовий запис за №06. У шлюбі народилася донька - [PERSON] [INFO] . 25.06.2021 року рішенням Вінницького районного суду Вінницької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. В зв`язку з тим, що матір`ю дитини постійно чинились перешкоди в спілкуванні з дочкою, позивач звернувся до Служби у справах дітей Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області з заявою про визначення способу участі у вихованні малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю [PERSON] 25.11.2021 року рішенням № 45 Якушинецької сільської ради було визначено такі способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] : - два рази на тиждень забирати малолітню доньку, [PERSON] зі школи та відвозити її додому за її місцем проживання (можна частіше за попередньою домовленістю батьків); - 30 днів спільного відпочинку з дитиною на протязі літнього періоду з можливим тимчасовим виїздом за межі України без присутності матері; - особисте спілкування з дочкою за місцем проживання батька [PERSON] кожної першої та третьої суботи починаючи з 11:00 год. до 17:00 год. наступної неділі з можливістю відвідувати дитячі розважальні заклади, відвідування баби та діда з боку батька та відвідування інших міст України з пізнавальною метою без присутності матері дитини [PERSON] (з попереднім інформуванням матері щодо місця перебування малолітньої [PERSON] ); - спілкування з дочкою за місцем проживання батька [PERSON] з можливістю відвідувати дитячі розважальні заклади на наступний день після народження малолітньої доньки, [PERSON] , а саме кожного року після народження малолітньої доньки, [PERSON] , а саме кожного року [INFO] з 16:00 год. до 19:00 год. без присутності матері; - [PERSON] не перешкоджати спілкуванню батька [PERSON] з малолітньою донькою, [PERSON] в телефонному режимі. Позивач бажає бачитися з дитиною, однак, незважаючи на дане рішення, [PERSON] не дозволяє їм спілкуватися та не дозволяє доньці - [PERSON] бачитися з батьком. [PERSON] неодноразово у час та дні визначений службою у справах дітей намагався поспілкуватися з донькою, однак [PERSON] весь цей час чинила перешкоди для відвідувань дитини, про що [PERSON] повідомив службу у справах дітей Якушинецької сільської Ради. 05.02.2022 року [PERSON] знову приїхав за адресою [ADDRESS] , щоб побачитися зі своєю донькою, але в квартирі нікого не було, а колишня дружина та донька не відповідали на дзвінки. З цього приводу [PERSON] звернувся до поліції. 08.02.2022р. [PERSON] також звернувся до дільничного інспектора за місцем проживання дочки, та просив його з`ясувати де знаходиться донька. Дільничний інспектор повідомив, що розмовляв з [PERSON] по телефону і вона повідомила, що переїхала проживати до своєї матері, але адреси не повідомила. Крім того, мати [PERSON] забрала документи з ЗОШ №35 м. Вінниці, де в 2-Д класі навчалась [PERSON] без відома та дозволу батька. Так, як [PERSON] не був повідомлений та не давав згоди про зміну місця проживання та місця навчання своєї доньки, він 09.02.2022р. звернувся до поліції з проханням з`ясувати місце знаходження дитини. На звернення [PERSON] отримав лист №1021/202-2022, що за результатом його звернення було встановлено, що колишня дружина разом з донькою [PERSON] перебувають у матері [PERSON] в с. Нараївка, Гайсинського району Вінницької області. Вищевикладені обставини стали підставою до звернення до суду з даним позовом про визначення способу участі батька у вихованні дитини. В судовому засіданні [PERSON] та його представник адвокат Сидорчук Н.М. підтримали позов, просили позов задовільнити, змін та доповнень не мають. До судового засідання представник відповідачки [PERSON] - адвокат Малик О.В. в чергове не з`явився, надавши клопотання про чергове відкладення розгляду справи, мотивуючи тим, що перебуватиме в судовому засіданні Вінницького апеляційного суду по справі за № 127/9037/23на 09:30 год., не надавши при цьому документального підтвердження. Згідно офіційного сайту Вінницького апеляційного суду, розділу список справ призначених до розгляду, по справі за № 127/9037/23 адвокат Малик О.В. в якості учасників не значиться. Суд, звертає увагу, що у відповідності до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Представник Служби у справах дітей Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області в особі Кучер Ю.В. позов підтримали, не заперечили проти задоволення позовних вимог. Підтримують власний висновок № 381 від 04.10.2022 про участь [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] [INFO] . Заслухавши пояснення учасників, врахувавши думку сторін, викладену у наданій суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 30 вересня 2011 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований виконавчим комітетом Нараївської сільської ради Гайсинського районну Вінницькій області про що зроблено відповідний актовий запис за №06 та повторно видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с.15). За період перебування у шлюбі у сторін народилася донька - [PERSON] [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №4649 від 04.12.2013 р. та відділом державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] (а.с.16). 25.06.2021 року рішенням Вінницького районного суду Вінницької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, справа № 128/1364/21 (а.с.17-18). 25 листопада 2021 року рішенням № 45 Якушинецької сільської ради було визначено наступні способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] : - два рази на тиждень забирати малолітню доньку, [PERSON] зі школи та відвозити її додому за її місцем проживання (можна частіше за попередньою домовленістю батьків); - 30 днів спільного відпочинку з дитиною на протязі літнього періоду з можливим тимчасовим виїздом за межі України без присутності матері; - особисте спілкування з дочкою за місцем проживання батька [PERSON] кожної першої та третьої суботи починаючи з 11:00 год. до 17:00 год. наступної неділі з можливістю відвідувати дитячі розважальні заклади, відвідування баби та діда з боку батька та відвідування інших міст України з пізнавальною метою без присутності матері дитини [PERSON] (з попереднім інформуванням матері щодо місця перебування малолітньої [PERSON] ); - спілкування з дочкою за місцем проживання батька [PERSON] з можливістю відвідувати дитячі розважальні заклади на наступний день після народження малолітньої доньки, [PERSON] , а саме кожного року після народження малолітньої доньки, [PERSON] , а саме кожного року [INFO] з 16:00 год. до 19:00 год. без присутності матері; - [PERSON] не перешкоджати спілкуванню батька [PERSON] з малолітньою донькою, [PERSON] в телефонному режимі (а.с.19-20). [PERSON] бажає бачитися з дитиною, однак, незважаючи на рішення Якушинецької сільської ради - [PERSON] не дозволяє їм спілкуватися та не дозволяє доньці - [PERSON] бачитися з батьком, що підтверджується актом від 05.02.2022 року (а.с.21). [PERSON] неодноразово у час та дні визначений службою у справах дітей намагався поспілкуватися з донькою, однак [PERSON] весь цей час чинила перешкоди для відвідувань дитини, про що [PERSON] повідомив службу у справах дітей Якушинецької сільської Ради, а саме заява від 04.02.2022р„ 10.12.2021р., 08.12.2021р., 07.12.2021р., 28.09.2021р.(а.с.22-23, 24,25,26,27,28). 05.02.2022 року [PERSON] знову приїхав за адресою [ADDRESS] , щоб побачитися зі своєю донькою, але в квартирі нікого не було, колишня дружина та донька не відповідали на дзвінки, з даного приводу [PERSON] звернувся до поліції (а.с.29). 08.02.2022р. [PERSON] також звернувся до дільничного інспектора за місцем проживання дочки, та просив його з`ясувати де знаходиться донька. Дільничний інспектор повідомив, що розмовляв з [PERSON] по телефону і вона повідомила, що переїхала проживати до своєї матері, але адреси не повідомила. Крім того, мати [PERSON] забрала документи з ЗОШ №35 м. Вінниці, де в 2-Д класі навчалась [PERSON] без відома та дозволу батька. [PERSON] не був повідомлений та не давав згоди про зміну місця проживання та місця навчання своєї доньки, він 09.02.2022р. звернувся до поліції з проханням з`ясувати місце знаходження дитини (а.с.29). На звернення [PERSON] отримав лист №1021/202-2022, що за результатом його звернення було встановлено, що колишня дружина разом з донькою [PERSON] перебувають у матері [PERSON] в с. Нараївка, Гайсинського району Вінницької області (а.с.30). Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд враховує наступні норми права та наводить мотиви їх застосування. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789Х11 та набула чинності для України27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із статтею 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Положеннями статті 157 Сімейного кодексу України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно із частинами першою, другою статті 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ(далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Тлумачення наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що той з батьків, який проживає окремо від дитини має право на особисте спілкування з ними, а інший не має права перешкоджати йому спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей. При визначенні способів участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковим є врахування найкращих інтересів дитини. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б свідчили про неможливість батька спілкуватися із малолітньою донькою, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з донькою, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, судом не встановлено. Визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам і обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати насамперед інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану. Ні відповідач, ні Служба у справах дітей Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області не надали суду доказів на підтвердження висновку про те, що участь батька у спілкуванні та вихованні дитини буде суперечити інтересам дитини, а також, що для батька і дитини існують стійкі психоемоційні перешкоди. При цьому, враховуючи вік дитини, особливості фізіологічного розвитку дитини в такому віці, потреби дитини, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, враховуючи дані рішення Служба у справах дітей Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, суд вважає за можливим визначення зустрічей батька з донькою без постійної присутності матері дитини, що призведе до відновлення теплих батьківських стосунків, а також забезпечить дитині нормальний психологічний стан під час таких зустрічей. Особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, а тому суд вважає за необхідне визначити спосіб участі батька у вихованні малолітньої доньки. Недосягнення згоди між батьками, щодо порядку та способу участі батька у вихованні дитини не може бути підставою для відмови йому в спілкуванні з нею. Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові від 1 квітня 2020 року №686/667/17. Вирішуючи питання, щодо порядку та способу спілкування позивача з малолітньою донькою, суд приймає до уваги рівність прав батьків щодо спілкування з дітьми та участі у їх вихованні незалежно від того, з ким проживають діти, вік дитини, яка є малолітньою, стосунки, які склалися між сторонами, рішення Служби у справах дітей Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 04.10.2022 № 381, та приходить до висновку про задоволення позову в межах заявлених позовних вимог. Також, суд зазначає, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати в загальному розмірі 5 992,40 грн. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Outcome: approved