Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення фактів, що мають юридичне значення. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її дядько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема, у вигляді земельної ділянки (паю). Вона є спадкоємцем п`ятої черги. Інших спадкоємців у померлого не було. В передбачений законом шестимісячний термін вона до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звернулась, оскільки вважала що автоматично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління спадковим майном. У 2023 році позивачка звернулась до нотаріуса для належного оформлення спадкових прав, але отримала відмову, оскільки нею було пропущено встановлений законом шестимісячний термін для прийняття спадщини. Крім того, нотаріус повідомив, що прийняти спадщину після смерті дядька вона не може, оскільки на момент смерті він був зареєстрований за іншою адресою ніж позивачка. Також було встановлено, що в свідоцтві про смерть прізвище покійного дядька вказано як « [PERSON] », а у витязі про його народження « [PERSON] ». У свідоцтві про народження позивачки батько вказаний як « [PERSON] », а у свідоцтві про шлюб її прізвище вказано як « [PERSON] ». Аналогічна розбіжність міститься і у сертифікаті про право на земельну частку (пай) де прізвище померлого дядька вказане як « [PERSON] ». У зв`язку з чим, позивачка позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права, а тому вимушена звернутись до суду. Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 31.07.2023 відкрито провадження в справі за даним позовом та ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Позивачка [PERSON] та її представник у судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві. Представник відповідача Козинської сільської ради Дубенського району Рівненської області у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні вказали, що [PERSON] дійсно є племінницею [PERSON] , який помер [INFO] . По час його смерті позивач проживала з померлим та здійснювала за ним догляд. Інших спадкоємців померлий не мав, був одинокою особою. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] в с. Іванівка Радивилівського району Рівненської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Пустоіванівською сільською радою Радивилівського району Рівненської області 25.06.2004 року (а.с.7). Його брат, [PERSON] помер [INFO] в м. Червоноармійськ, Ровенської області УРСР, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Пустоіванівською сільською радою Червоноармійського району 25.05.1990 року (а.с. 8). Згідно листа завідувача Радивилівської державної нотаріальної контори, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті дядька [PERSON] , оскільки відсутні докази про родинні зв`язки між померлим [PERSON] та його померлим [INFO] братом і батьком [PERSON] , [PERSON] , а також через пропущений строк для прийняття спадщини (а.с. 9). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження за № 00039245515 від 12.04.2023 року встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що Виконавчим комітетом Новопокровської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області, 06.03.1951 року було складено актовий запис про народження №4. Батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 15.07.1986 р. в с. Пустоіванне, Червоноармійського району Ровенської області, актовий запис №4. Батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 03.12.1974 р. Пустоіванівською сільською радою Червоноармійського району, актовий запис №29. Батьком записаний [PERSON] (а.с. 11). \~ \~ \~ \~Як підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого Пустоіванівською сільською радою Радивилівського району Рівненської області 30.04.2010 р., актовий запис №7, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Шлюб за рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 14.05.2012 року було розірвано, після чого у позивачки залишилось прізвище [PERSON] . (а.с. 12-13). \~ \~ \~ \~Згідно сертифіката на земельну частку (пай) серія РВ №0108467, [PERSON] на підставі рішення Радивилівської районної державної адміністрації від 14.11.1996 року за №372 належить право на земельну частку(пай) у землі яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Суворова (а.с.14). \~ \~ \~ \~Згідно відповіді Рівненського обласного державного нотаріального архіву на ухвалу суду №626/01-24 від 11.08.2023 р. спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилась. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Звернутися до суду із заявою про встановлення факту особа вправі лише у випадку, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведеності певних фактів. Із матеріалів справи вбачається, що встановлення факту родинних відносин позивачу необхідно для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] . За таких обставин, суд дійшов висновку, що цей факт має юридичне значення та доводиться наявними у матеріалах справи письмовими доказами та показами свідків, тому суд вважає можливим встановити факт того, що [PERSON] , який помер [INFO] є дядьком [PERSON] , [INFO] . Статтею 1217 ЦК України\~визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1\~ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1265 ЦК України\~у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Статтею 3 ЦК України, зокрема, передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених\~Конституцією України\~та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до\~ст. 213 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Вбачається, що позивач [PERSON] є спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , наявність спадкоємців попередніх черг судом не встановлена. Так, враховуючи, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею, оскільки інших родичів у померлого немає, вона була впевнена що прийняла спадщину автоматично, була необізнана у правових питаннях, а тому пропустила строк для прийняття спадщини, та беручи до уваги те, що відновлення права на прийняття спадщини не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а також виходячи з відсутності інтересу до спадкового майна з боку органу місцевого самоврядування, який на виконання положень\~ст. 1277 ЦК України\~протягом тривалого часу не виконав обов`язок щодо визнання спадщини відумерлою, з огляду на дотримання вимог законності та справедливості, суд вважає вказані причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем п`ятої черги поважними, тому позовні вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягають задоволенню. Що стосується встановлення факту належності державного сертифікату на земельну частку (пай) [PERSON] , який помер [INFO] , то суд вважає за можливе задовольнити дану позовну вимогу. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, судом встановлено, що при видачі\~\~ [PERSON] , померлому [INFO] , правовстановлюючого документу сертифіката на право на земельну частку (пай), було допущено помилку у зазначенні прізвища, яка підлягає виправленню в судовому порядку шляхом встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючого документу знайшов своє підтвердження в матеріалах справи, встановлення факту є реалізацією гарантованого законом права на спадщину, перешкодою чому є невірне зазначення прізвища спадкодавця у сертифікаті на право на земельну частку (пай), а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню. На підставі викладеного та

Outcome: approved