Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

Позивач в особі представника позивача Ременюк Т.О. звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з\~ [PERSON] \~на користь\~Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість, розраховану на підставі ч.2 ст.625 ЦК України та пунктів Кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором № 840/1-27/16/3/7-349 від 12.12.2007 року, в розмірі 81597 грн. 67 коп., яка складається з: суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 12849 грн. 48 коп., суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 68748 грн. 19 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного Товариста «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК» де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного Товариста «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. 12.12.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] уклали Кредитний договір № 840/1-27/16/3/7-349. Загальними Зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК», а з 10 серпня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк». 12.08.2022 року Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит, однак відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, в результаті чого має заборгованість перед кредитором. У зв`язку з невиконанням боржником свого обов`язку по сплаті кредиту, у кредитора виникло право звернутись до суду з позовом. Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 15 листопада 2010 року по справі № 1023/10 задоволений позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з відповідача на користь позивача - ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 840/1-27/16/3/7-349 від 12 грудня 2007 року в загальному розмірі 219 313 грн. 89 коп. В результаті не виконання умов договору у відповідача виникла заборгованість розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка станом на 12.01.2023 року становить 81 597,67 грн., та складається з: суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 12 849,48 грн.; суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 68 748,19 грн., у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.07.2023 року прийнято зазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 11.09.2023 року, через канцелярію суду, представника відповідача адвокат Летючий В.П. надав пояснення по справі, в яких вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки підставою для нарахування зазначених санкцій вказується сума боргу у загальному розмірі 219313. 89 грн., встановлена рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 15.11.2010 р. Разом з тим у 2012 р. позивачем було звернуто стягнення на заставне майно за кредитним договором. 30.11.2012 р. відбулись торги з продажу заставного майна транспортного засобу. 11.12.2012 державний виконавець Орджонікідзевського ВДВС склала акт про реалізацію арештованого рухомого майна та винесла постанову про зняття з обліку транспортного засобу. Кошти отримані від реалізації заставленого майна мали бути направлені на погашення заборгованості відповідача за кредитним договором. Проте зазначені обставини в позові не вказуються. В свою чергу до матеріалів справи додана ухвала Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 25.02.2016 р. якою провадження по справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 840/1-27/16/3/7-349 від 12.12.2007 року було закрито, у зв`язку із зверненням стягнення на заставлене майно. При цьому згідно з розрахунком заборгованості доданим до позову зміст позову та розрахунку не узгоджуються між собою. В додаткових поясненнях з посиланням на постанову Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23.11.2022 року у справі № 285/3536/20 , просить відмовити в позові за пропуском строку позовної давності. Представник позивача, в поданій до суду заяві, просить проводити розгляд справи у відсутність представника АТ «Сенс Банк», позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Летючий В.П., в поданій до суду заяві, просить проводити розгляд справи без його участі та відповідача, проти позову заперечує, посилаючись на пояснення від 11.09.2023 року та 17.10.2023 року, в яких зазначає, що строк зобов`язань відповідача по кредитному договору був змінений, у зв`язку з чим перебіг позовної давності щодо стягнення основної заборгованості розпочався з дня стягнення на заставне майно. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.12.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] уклали Кредитний договір № 840/1-27/16/3/7-349 на купівлю автотранспортних засобів, відповідно до якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 170100 грн. зі сплатою 11. 6 процентів річних та порядком погашення заборгованості зазначеним в договорі, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості 10.12.2014 року включно. Кредит надається позичальнику для оплати придбаного автомобіля SSANG YONG REXTON RX 270, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . Загальними Зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК», а з 10 серпня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Відповідно до рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного Товариста «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК» де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного Товариста «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. 12.08.2022 року Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Згідно акту головного державного виконавця від 12 грудня 2012 року належний відповідачу [PERSON] заставний транспортний засіб\~автомобіль марки SSANG YONG моделі REXTON RX270, державний номерний знак [NUMBER] , був проданий на торгах на виконання виконавчого листа № 6-2525, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 223990 грн. 46 коп. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.02.2016 року провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором\~закрито, в обгрунтування якої суд посилається на те, що \~\~рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 15 листопада 2010 року по справі № 1023/10 було задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором і стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача - ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 840/1-27/16/3/7-349 від 12 грудня 2007 року в загальному розмірі 219313 грн. 89 коп.\~На підставі зазначеного рішення третейського суду Дніпровським районним судом м. Києва 27 травня 2011 року по справі № 6-2525/11 була постановлена ухвала про видачу виконавчого листа. Згідно акту головного державного виконавця від 12 грудня 2012 року належний відповідачу заставний транспортний засіб\~автомобіль марки SSANG YONG моделі REXTON RX270, державний номер [NUMBER] , був проданий на торгах на виконання зазначеного виконавчого листа № 6-2525, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 223990 грн. 46 коп. Згідно з ч.4\~ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених\~статтею 11 Цивільного кодексу України, зокрема, із договорів. За змістом положень\~статті 526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2\~ст.1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з положеннями ч.1\~ст.1049 Цивільного кодексу України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із\~ст.610 Цивільного кодексу України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями\~ст. 611 цього ж Кодексу\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.625 Цивільного кодексу України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою\~ст. 625 Цивільного кодексу України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у\~статті 625 Цивільного кодексу України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме такий висновок зроблений Верховим Судом України у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі\~статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей\~526,\~599,\~611,\~625 ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення. Зазначена позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18. Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої\~статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми. У постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 20.01.2016 року у справі № 6-2759цс15 про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані\~Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до\~статті 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором № 840/1-27/16/3/7-349 від 12.12.2007 року, відповідно до якого було надано кредит строком до 10.12.2014. У зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитом. Таким чином, з ухваленням судом рішення про стягнення з відповідачів боргу за кредитним договором № 840/1-27/16/3/7-349 від 12.12.2007 року, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та фактичного виконання ним грошового зобов`язання не відбулось. [PERSON] на адресу: [ADDRESS] , направлений лист, за підписом представника АТ «Сенс Банк», з вимогою від позичальника за кредитним договором № 840/1-27/16/3/7-349 від 12.12.2007 року у тридцятиденний строк сплатити заборгованість по кредиту, відсотках за користування кредитом та нараховану неустойку в загальному розмірі 81597. 67 грн. Заборгованість перед АТ «Сенс Банк» відповідачем не погашена. Відтак, кредитор має право на стягнення з відповідача сум, передбачених\~статтею 625 ЦК України, за час прострочення. Якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно дост.1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставіст.1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Указані правовідносини та зобов`язання (з підстав ст.625 ЦК України) продовжують існувати в силу закону, а не договору, тоді як договірні зобов`язання є припиненими. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625\~ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Як вбачається із розрахунку позивача 3% річних від простроченої суми становить 12849 грн. 48 коп. за період з 13.01.2020 року по 12.01.2023 року, інфляційні витрати становлять 68748 грн. 19 коп. за період з січня 2020 року по грудень 2022 року, з яким суд погоджується. При цьому з розрахунку вбачається, що він розрахований з суми в 142 767 грн.73 к. та виключає суму 76541 грн.78 к., яка надійшла позивачу 18.01.2013 року в результаті реалізації заставленого автомобіля. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що розрахунок заборгованості, доданий до позову та зміст позовної заяви не узгоджуються між собою та те, що позивач звернувся до суду з позовом з вимогою про стягнення річних за прострочення виконання та інфляційних витрат за задавненою вимогою, оскільки представником відповідача не надано суду жодних належних та допустимих доказів на факт підтвердження не правильності розрахунку зазначеної заборгованості, наведений розрахунок представником відповідача не спростований. Щодо строку позовної давності суд зазначає, що представник позивача звернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності, оскільки вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених\~статтею 625 ЦК України, не є додатковими вимогами в розумінні\~статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим. Стягнення інфляційних втрат та 3% річних можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 81597 грн. 67 коп. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України. На підставі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2684 грн. На підставі ст. ст.\~261,\~267,\~526,\~530,\~610-612,\~625,\~1054 ЦК України, 12,\~13,\~81,\~259,\~263-265,\~268, ЦПК України, суд, -

Outcome: approved