Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Тячівської міської ради Тячівського району Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру стягуваних аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що з 07 червня 2008 року по 07 травня 2018 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, аліменти не сплачує. Відповідач проживає окремо, самоусунувся від будь-якого спілкування із сином та ніякої участі у його вихованні та утриманні не приймає. Крім цього зазначила, що судовим наказом Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 06 квітня 2018 року з відповідача в її користь стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі частини з усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення ним повноліття. На даний час син подорослішав і витрати на його утримання кожного року зростають, і їй не вистачає коштів для покриття всіх необхідних витрат. Посилаючись на вказані обставини просить позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Крім цього, просить збільшити розмір стягуваних аліментів згідно судового наказу Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 06 квітня 2018 року та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення ним повноліття. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Тячівської міської ради Тячівського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, однак подала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 червня 2023 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Тячівської міської ради Тячівського району Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру стягуваних аліментів прийнято до розгляду та відкрито провадження у ній. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 липня 2023 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду по суті. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Згідно відповіді № 105341 від 08 червня 2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] (а.с. 62). Із рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 07 травня 2018 року відомо, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був укладений 07 червня 2008 року, розірвано (а.с. 22). Згідно даних свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьком значиться відповідач [PERSON] (а.с.19-20). Із свідоцтва про шлюб відомо, що [PERSON] 02 жовтня 2021 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 21). Згідно судового наказу Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 06 квітня 20018 року з [PERSON] в користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання син [PERSON] у розмірі частини з усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення ним повноліття (а.с. 23). Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, [PERSON] проживає в [ADDRESS] , і має наступний склад сім`ї: чоловік [PERSON] та син [PERSON] . Мати виховує сина самостійно. Зі слів матері батько [PERSON] участі у його вихованні та утриманні не приймає з 2016 року. Всю інформацію записано зі слів [PERSON] (а.с. 24-25). Згідно довідки комунального некомерційного підприємства "Тячівська консультативна поліклініка" Тячівської міської ради Закарпатської області від 24 лютого 2023 року № 244, [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] . За період 2022-2023 років до лікаря педіатра зверталася мама [PERSON] з дитиною [PERSON] (а.с. 26). Із характеристики психоемоційного стану учня ліцею "Ольгинський" (розташований в [ADDRESS] ) [PERSON] від 15 лютого 2023 року відомо, що він навчається в даному ліцеї з 01 вересня 2022 року. Соціально підтримуюче оточення для нього - це мама [PERSON] та бабуся [PERSON] . Зі слів дитини, спілкування з батьком не відбувається. Мама усіляко підтримує дитину, піклується про фізичний, психологічний та емоційний комфорт. Йде на контакт з усім шкільним колективом, проявляє зацікавленість в навчальних досягненнях сина (а.с. 38). Згідно довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів від 24 червня 2021 року № 42608, [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , в розмірі 123 732 грн. 37 коп. (а.с. 41). Із висновку органу опіки і піклування Тячівської міської ради Тячівського району Закарпатської області від12 липня 2023 року за №05-26/996 відомо, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Цим же висновком дано згоду на позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 78). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знайома з позивачкою з 2016 року. Вони проживали по сусідству в м. Маріуполь, а в даний час проживають в м. Тячів. Їй достовірно відомо, що з 2016 року відповідач з сином не спілкується, не цікавиться його життям та не надає йому жодної допомоги. Крім цього зазначила, що відповідач жодного разу не вітав сина з днем народженням, не давав йому жодних подарунків. Вихованням та утриманням дитини займається виключно позивачка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знайома з позивачем та відповідачем з студентських років. Вона перебуває в дружніх відносинах з позивачкою. До 2022 року вона проживала в м. Маріуполь, де постійно бачила позивача та її сина, а з часу окупації м. Маріуполь вона проживає в м. Тячів, і практично щодня зустрічається з позивачем та її сином. Зазначила, що з 2016 року відповідач з сином не спілкується та не надає йому жодної допомоги. Крім цього зазначила, що [PERSON] не знає, що відповідач є його батьком, оскільки вважає своїм батьком чоловіка позивача [PERSON] V. Оцінка Суду. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. У поданій позовній заяві позивач зазначила, що відповідач з дитиною не спілкується, нею не піклується, тобто залишив її на призволяще, без належних засобів до існування та без фізичної, матеріальної, духовної та моральної підтримки. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що наведені позивачем і досліджені в судовому засіданні докази, в тому числі і висновок органу опіки і піклування Тячівської міської ради, безсумнівно свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини і свідоме нехтування ним цими своїми обов`язками. Згідно ч.ч.1, 5-7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивач довів підставність своїх позовних вимог зазначеними вище доказами, а відповідач не надав суду жодного доказу на спростування позовних вимог. А тому, суд вважає, що для захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, позов слід задовольнити і позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог про збільшення розміру стягуваних аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Посилання позивачки на те, що відповідач є здоровою молодою людиною, працездатним та про недостатність сплачуваних ним коштів для належного утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти харчування, одяг та ліки не є визначеними законом підставами для збільшення розміру аліментів. Ураховуючи наведене, а також те, що позивачкою не зазначено обставин, що можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів та не подано жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог у цій частині, слід відмовити. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені нею судові витрати - судовий збір в розмірі 1 073 гривень 60 копійок.

Outcome: partial