Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника Юхимович С.А. , яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ № 1120993 від 10.05.2023 року (а.с.9-11), звернувся до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 жовтня 2010 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, про що зроблено актовий запис № 1662. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що наразі у нього з відповідачкою погляди на життя та сім`ю почали різко розходитись, не можуть знайти спільної мови навіть у дрібних побутових питаннях та почали віддалятись один від одного. Зауважує, що їх і так нестабільні стосунки, вкрай зіпсувались після від`їзду на початку березня 2022 року відповідачки разом з дитиною до Нідерландів, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України. Позивач стверджує, що відповідач повідомила, що зберігати шлюб та повертатись до України вона не бажає. На думку позивача, що шлюб припинив своє існування і зберегти його неможливо. Посилаючись на зазначені обставини, враховуючи, що шлюб фактично не існує, сім`ю зберегти неможливо, позивач просить суд розірвати шлюб, який укладений між [PERSON] та [PERSON] , та який зареєстрований 15 жовтня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, про що зроблено актовий запис № 1662. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 05 червня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.16). У судове засідання позивач [PERSON] і його представник - адвокат Юхимович С.А. не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили (а.с.17-19, 24, 25, 32. 33, 39). Разом з тим, при звернені до суду з позовною заявою представником позивача, яка діє в інтересах позивача, було зазначено у позовній заяві про розгляд справи без участі позивача і його представника (а.с.2). Разом з тим, представником позивача - адвокатом Юхимович С.А., яка діє в інтересах позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності як позивача, так і представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять позов задовольнити. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с.40). Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Іванова Т.В., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВЕ № 1036712 від 04.07.2023 року (з.б.а.с.29), у судове засідання повторно не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, шляхом надсилання на номер мобільного телефону [NUMBER] , який належить відповідачу [PERSON] , SMS-повідомлення про виклик до суду (а.с.20, 26, 34), а також, відповідно до приписів ч. 11 ст. 128 ЦПК України та ст. 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про виклик відповідача [PERSON] до зали судових засідань (а.с. 21, 27, 36). Представник відповідача - адвоката Іванова Т.В. повідомлялась судом також своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, за місцем знаходження представника відповідача, що підтверджується поштовим конвертом, який повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.38), та шляхом надсилання судової повістки на електронну адресу представника відповідача: [INFO], яка була зазначена нею в її анкетних даних як представника відповідача у заяві про вступ у справу в якості представника (а.с.28-29, 35). Між тим, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідач і представник відповідача суду не надали, відзиву на позов, заперечень проти заявлених позивачем позовних вимог суду також не представлено. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, а також приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 3 статті 105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд встановив, що 15 жовтня 2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. При укладенні шлюбу дружина залишила прізвище « [PERSON] », про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 15 жовтня 2010 року, актовий запис № 1662 (а.с.4). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві видано свідоцтво про народження серії № [NUMBER] від 29 березня 2011 року, актовий запис № 576 (а.с.5). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених [PERSON] позовних вимог, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, які викладені у позовній заяві, свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, шлюбні стосунки сторони не підтримують, та формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. За правилами ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved