Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно її двох дітей. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що відповідачка в серпні 2019 року залишила малолітніх дітей на позивачку та на її покійного сина, а сама пішла з дому, не піклується про їх стан здоров`я, фізичний та духовний розвиток, їх навчанням та підготовкою до самостійного життя. Крім того, відповідач не проживає разом з дітьми та не бере участі у їх матеріальному забезпеченні. Ухвалою суду від 12.09.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак, звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановлений законом спосіб. Своїм правом на подання відзиву та доказів на спростування заявлених позовних вимог не скористалась. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно Радомишльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серії [NUMBER] від 07.07.2023 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Дивинською сільською радою Брусилівського району Житомирської області серії [NUMBER] від 11.01.2007 року. З довідки № 457 від 20.07.2023 року виданої виконавчим комітетом Вишевицької сільської ради Житомирського району Житомирської області, вбачається, що склад сім`ї [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] складається з [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки № 458 від 20.07.2023 року виданої виконавчим комітетом Вишевицької сільської ради Житомирського району Житомирської області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та не проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно Рішення № 141 від 21.04.2024 року «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] » та письмового висновку виданого виконавчим комітетом Вишевицької сільської ради Житомирської області, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав вирішено, затвердити висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Доказів на спростування заявлених вимог відповідачем не надано. Конвенція про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, зазначає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, забезпечує те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, крім того зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до діючого СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, якими можуть бути: ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва (п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Таким чином, оскільки відповідач не переймається станом здоров`я своїх малолітніх дітей, ухиляється від виконання своїх обов`язків, передбачених законом, по її вихованню та матеріальному утриманню, проживає окремо від дітей, суд приходить до висновку щодо необхідності позбавлення її батьківських прав і не бачить підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки в даному конкретному випадку виявив та оцінив позитивний результат у майбутній долі дитини, і вважає, що таким чином та в такий спосіб будуть захищені права та інтереси дітей. Надані докази є підтвердженням того, що доцільним є позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки вона свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання і утримання дітей, ухиляється від виконання своїх обов`язків. Така поведінка відповідача підтверджується письмовими доказами та не заперечується самим відповідачем, яка будучи належним чином повідомлена про розгляд даної справи судом в підготовче засідання та в засідання під час розгляду справи по суті не з`явилась, заперечень по суті пред`явлених вимог до суду не подала. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про доцільність позбавити відповідачку батьківських прав відносно дітей. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved