Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін 31.07.2023 позивач звернувся з позовом та просив стягнути з відповідача кошти за утримання майна в розмірі 6\~991 грн та відшкодування судових в розмірі 1\~073 грн 60 коп.. Свої вимоги позивач мотивує тим, що разом з відповідачем є власниками будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо утримання належного йому майна. Позивач самостійно був вимушений сплачувати послуги по утриманню як своєї половини будинку, так й половину відповідача, а саме: плату за природний газ з 01.07.2020 по 30.04.2023 включно у сумі 9\~759 грн 43 коп., плату за транспортування природного газу з 01.07.2020 по 30.04.2023 включно у сумі 1\~549 грн 56 коп., плату за вивіз сміття за період з 01.07.2020 по 31.12.2021 включно у сумі 2\~673 грн 00 коп., а всього 13\~981 грн 99 коп. Позивач вважає, що відповідач має відшкодувати йому половину сплачених коштів. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.08.2023 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення на 06.09.2023. Цією ухвалою відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. В подальшому судовий розгляд відкладено на 26.10.2023. Відповідач не надав суду відзив на позовну заяву та не надав жодних заперечень щодо розміру понесених позивачем витрат на утримання майна. Копія ухвали суду та позовна заява з додатками направлялися відповідачу за зареєстрованим місцем проживання відповідача: [ADDRESS] та за фактичним місцем проживання відповідача: [ADDRESS] . Однак документи по вернулися до суду з відміткою пошти адресат відсутній за зазначеною адресою від 18.08.2023 та 14.09.2023 відповідно. Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відтак відповідач є таким, що належно повідомлений про судовий розгляду. Фактичні обставини,\~встановлені судом Суд встановив, що позивачу та відповідачу на праві власності належить по 1 / 2 частини житлового будинку з надвірними, господарчими та побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач з 27.03.2001 має зареєстроване місце проживання у зазначеному будинку. Позивачем було сплачено кошти за спожитий природний газ за період з 01.07.2020 по 30.04.2023 включно у сумі 9\~759 грн 43 коп., за послуги з розподілу (доставки) природного газу за період з 01.07.2020 по 30.04.2023 включно у сумі 1\~549 грн 56 коп. та за надані послуги з поводження з побутовими відходами за період з 01.07.2020 по 31.12.2021 включно у сумі 2\~673 грн 00 коп., а всього 13\~981 грн 99 коп.. В матеріалах справи міститься обігова відомість по особовому рахунку № [NUMBER] , з якої вбачається, що за період з 01.07.2020 по 31.12.2021 ТОВ «А-МУССОН» надало послуги з поводження з побутовими відходами за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 2\~673 грн 00 коп. на п`ять мешканців. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Із встановленого вбачається, що між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст.ст. 255, 358, 360, 544, 625 ЦК України, ст.ст. 150, 151 ЖК України, ст. 5 і ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Статтею 255 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Згідно з ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно з ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Відповідно до ст. 5 і ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наведених положень законів слід зробити висновок, що співвласники житлового будинку несуть витрати на утримання майна відповідно до своїй частки. Комунальні витрати такою мають оплачувати члени сім`ї власника. Отримання природнього газу зокрема для опалення житла є витратами які пов`язані з його утриманням. Той хто сплатив комунальні послуги має право зворотної вимоги до решти боржників. Оскільки позивач сплатив повністю послуги за природній газ та його транспортування, а тому має право на відшкодування відповідачем половини сплачених коштів. Щодо відшкодування витрат пов`язаних з поводженням з побутовим сміттям слід зазначити наступне. Вивіз побутового сміття не можна віднести до витрат пов`язаних з утриманням майна. Це послуга яка розрахована відповідно до кількості мешканців. З оборотної відомості вбачається, що їх розмір нарахований на п`ять мешканців. Відтак відповідач може відповідати перед позивачем лише у розмірі п`ятої частини понесених витрат, тобто у розмірі 534 грн 60 коп.(2\~673/5) Відтак суд вважає, що право позивача порушене й підлягає захисту, а тому необхідно стягнути з відповідача половину заявлених сум по оплаті послуг за спожитий природний газ та за надані послуги з розподілу (доставки) природного газу у сумі 5\~654 грн 50 коп. та п`яту частину заявленої суми по оплаті послуг з поводження з побутовими відходами у сумі 534 грн 60 коп, а всього 6\~189 грн 10 коп., що становить 88,53 % від заявленої ціни позову. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід розподілити судові витрати. Так слід стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати пропорційно задоволеному, тобто у розмірі 950 грн 46 коп., що становить 88,53 % від сплаченої суми судового збору 1 076 грн 60 коп.

Outcome: partial