Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

В серпні 2023 року заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт прийняття нею, [PERSON] спадщини після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Гунча Гайсинського району Вінницької області. Представник заявниці [PERSON] за ордером на надання правової допомоги [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала. Представник зацікавленої особи Гайсинської міської\~ради Гайсинського\~району Вінницької\~області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ст. 316 ЦПК України). Встановлено, що [INFO] у віці 63 років померла мати заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне спадкодавцю майно. За часи свого життя [PERSON] заповітів не складала. На усне звернення [PERSON] , через представника [PERSON] , державним нотаріусом Петух Н.А. Гайсинської державної нотаріальної контори Вінницької області 25 травня 2023 року було повідомлено [PERSON] про неможливість видачі свідоцтва про прийняття спадщини, оскільки заявницею пропущено строк на подання заяви про прийняття спадщини та відсутністі докази фактичного прийняття спадщини(а.с.16-17). У відповідності до довідки наданої Гайсинської міської ради Гайсинського району Вінницької області визначено, що [PERSON] є спадкоємцем на обов`язкову долю у спадщині після смерті [PERSON] та зазначено що дочка спадкодавиці прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління і володіння спадковим майном(а.с.16). У відповідності до довідки Гайсинської міської ради Гайсинського району Вінницької області №82 від 15 травня 2023 року [PERSON] проживала за адресою : [ADDRESS] та на день смерті, [INFO] за вказаною адресою проживала одиноко, пережившого чоловіка у спадкодавиці, а також осіб, з якими вона проживала, але не перебувала у зареєстрованому шлюбі, немає(а.с.15). Згідно із ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування , якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що метою встановлення такого факту є врегулювання заявницею юридичних питань в сфері правовідносин спадкування, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення юридичного факту прийняття [PERSON] , спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки факт вступу в управління спадковим майном підтверджено довідкою наданою Гайсинською міською радою Гайсинського району Вінницької області. На підставі викладеного,

Outcome: approved