Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

У липні 2023 року позивач [PERSON] , в особі свого представника адвоката Авілової Олени Михайлівни, звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про скасування заборони відчуження, в якій просила суд зняти заборону відчуження нерухомого майна, накладену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гаражою І.П. при посвідченні договору довічного утримання (догляду), укладеного 18.11.2020 між [PERSON] та [PERSON] , що було внесено відповідним рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 18.11.2020 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання за №2033, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гаражою І.П.. Оскільки, відповідач не виконувала умови договору довічного утримання, [PERSON] звернулась до суду задля припинення договору довічного утримання. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.03.2023 розірвано договір довічного утримання. [PERSON] звернулась до реєстраційної служби задля повернення права власності на квартиру. 31.05.2023 право власності [PERSON] на квартиру відновлено. Проте, в реєстрі речових прав мається запис про заборону відчуження, накладену приватним нотаріусом Гаража І.П. 18.11.2020 при посвідченні договору довічного утримання. Представник позивача зазначила, що заборона відчуження на квартиру може бути скасована тим нотаріусом, який її наклав, або судом. З цих підстав [PERSON] позбавлена можливості в подальшому розпоряджатись своєю квартирою в повному обсязі. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 06 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про скасування заборони відчуження. Призначено судове засідання. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 20 вересня 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі №639/3508/23 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про скасування заборони відчуження. Призначено справу до судового розгляду. Позивач та\~її представник\~адвокат Авілова\~О.М.,\~яка діє\~на підставі\~Ордеру на\~надання правничої\~допомоги від\~24.10.2022в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і представник позивача по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши надані позивачем та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як зазначила представник позивача, 18.11.2020 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання за №2033, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гаражою І.П., який в подальшому було розірвано рішенням суду. Стаття 744 ЦК України передбачає, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Стаття 755 ЦК України визначає, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема,\~на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Так, судом встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.03.2023 позовну заяву\~ [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання\~задоволено. Розірвано договір\~довічного утримання (догляду), укладений між\~ [PERSON] та [PERSON] \~від\~18.11.2020, посвідчений\~приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гаражою І.П. та зареєстрований в реєстрі за № 2033\~предметом якого є квартира [ADDRESS] . Стягнуто з\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~(адреса\~місця проживання:\~ [ADDRESS] ,\~РНОКПП [NUMBER] )\~на користь\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~(адреса\~місця проживання:\~ [ADDRESS] ,\~РНОКПП [NUMBER] )\~судовий збір\~в сумі\~992\~(дев`ятсот\~дев`яносто\~дві)\~грн.\~40\~коп.(а.с. 10-12). Заочне рішення суду від 13.03.2023 набрало законної сили (а.с.12) Стаття 756 ЦК України визначає, що\~у\~разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Отже,\~вищевказане судове\~рішення є підставою для повернення права власності на квартиру позивачу та підставою для припинення обтяження. Як зазначає представник позивача, [PERSON] звернулась до реєстраційної служби задля повернення права власності на квартиру. 31.05.2023 право власності [PERSON] на квартиру відновлено. Проте, як зазначає представник позивача, в реєстрі речових прав мається запис про заборону відчуження, накладену приватним нотаріусом Гаража І.П. 18.11.2020 при посвідченні договору довічного утримання. Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, яка сформована 31.05.2023 о 12:55:20, право власності на квартиру, за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , підстава внесення запису: рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:55211732 від 18.11.2020 14:30:36, приватний нотаріус Гаража Ірина Петрівна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл., документи подані для державної реєстрації: договір довічного утримання, (догляду), серія та номер:2033, виданий 18.11.2020, видавник Гаража І.П. приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області. Номер запису про обтяження:39252109, дата та час державної реєстрації: 18.11.2020 14:54:33, державний реєстратор: приватний нотаріус Гаража Ірина Петрівна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл., документи подані для державної реєстрації: договір довічного утримання (догляду), серія та номер:2033, виданий 18.11.2020, видавник: Гаража І.П. Харківський міський нотаріальний округ Харківська обл., вид обтяження: заборона на нерухоме майно, відомості про суб`єктів обтяження: [PERSON] (а.с.7). Так, обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору). Частина 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. 31.05.2023 о 13:18:29 [PERSON] звернулась до Департаменту реєстрації Харківської міської ради із заявою про скасування (внесення запису про скасування державної реєстрації прав) на підставі судового рішення від 13.03.2023 (а.с.6). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав, який сформовано 31.05.2023 о 14:33:27, право власності на квартиру, за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , підстава внесення запису: рішення про скасування, індексний номер:67826785 від 31.05.2023, документи подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер 4764, виданий 20.11.2009, видавник приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гаврилова С.А. (а.с.8). Інформація про державну реєстрацію обтяжень в вищевказаному витязі відсутня. У відповідності до положень ч. 3 ст.\~12\~ та ч. 1 ст.\~82 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до пункту 4 частини 2\~статті 43 ЦПК України\~ учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України\~ передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст.\~78\~ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~ст. 80 ЦПК України\~ достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положеньст.\~83\~ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. В п. 27\~постанови № 2 Пленуму Верховного Суду Українивід 12 червня2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~ роз`яснено, що виходячи з принципу процессуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторонни процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Представник позивача просила суд скасувати заборону відчуження нерухомого майна, накладену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гаражою І.П. при посвідченні договору довічного утримання (догляду), укладеного 18.11.2020 між [PERSON] та [PERSON] , що було внесено відповідним рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Як вже було встановлено судом, витяг з Державного реєстру речових прав, який сформовано 31.05.2023 о 14:33:27, інформацію про державну реєстрацію обтяжень спірної квартири за адресою: [ADDRESS] , не містить. Будь-яких доказів того, що на спірній квартирі наявне обтяження представником позивача суду не надано. Також, представник позивача зазначає, що даний спір вирішити в позасудовому порядку не представляється можливим, а тому і спроби позивачем не вчинювались. Судом встановлено, що обтяження на спірну квартиру внесено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гаража І.П. на підставі договору довічного утримання (догляду). Відповідно до\~ч.\~74\~ Закону\~України «Про\~нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Однак, будь-яких доказів того, що позивач зверталась до нотаріуса з повідомленням про зняття обтяження з спірної квартири, суду не надано. Аналізуючи вищевикладене,\~дослідивши обставини\~справи,\~перевіривши їх\~доказами,\~оцінивши належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~виходячи з\~принципів розумності,\~виваженості та\~справедливості,\~суд вважає,\~що у\~задоволенні позову[PERSON] \~ слід відмовити. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судовий збір на користь позивача не стягується. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: dismissed