Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Капля А.С. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 7\~187,93 грн. завданої шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, судові витрати у виді 992,40 грн. сплаченого судового збору та 3000, 00 грн. витрат на правову допомогу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19.04.2019 року між товариством з додатковою відповідальності «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та Митрофан Марін ІІІІІ було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АО0678742, забезпечений транспортний засіб « AUDI А6» д.н.з. [NUMBER] . 24.08.2019 р. о 23 годині 50 хвилин в м. Одеса по вул. С.Палія, 96/1, мала місце ДТП за участю транспортного засобу « AUDI А6» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Honda Accord» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Honda Accord» д.н.з. [NUMBER] з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність, як водія автомобіля « AUDI А6» д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ», згідно договору страхування №АО/0678742. Відповідно до постанови Суворовського районного суду міста Одеси від 15.10.2019 р. у справі №523/15087/19, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.\~124, ст.\~122-4 КУпАП. Згідно з умов полісу ОСЦПВВНТЗ № АО/0678742, на підставі страхового акту 19.59.0678742-6567 від 22.10.2019 року, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Honda Accord» д.н.з. [NUMBER] складає 7\~187,93 грн. В зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ» відшкодувало власнику «Honda Accord» д.н.з. [NUMBER] , витрати на ремонт автомобіля в сумі 7\~187,93 грн. Відповідно до підпункту «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1\~статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Отже, на підставі вищезазначеного, у зв`язку з тим, що відповідач самовільно залишив місце порожньо-транспортної пригоди, то ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ» має право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] на суму 7\~187,93 грн. 01 грудня 2021 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ», було укладено договір №1/Т про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ» до [PERSON] перейшло до фізичної особи-підприємця [PERSON] . Отже враховуючи на теперішній час відповідно до договору про відступлення права вимоги №1/Т від 01.12.2021 р. відбулося процесуальне правонаступництво у зв`язку із зміною кредитора у зобов`язанні, а саме зміни первісного кредитора - ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ» на нового кредитора правонаступника - фізичної особи-підприємця [PERSON] . Ухвалою суду від 14.07.2023 р. прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та її представнике адвокат Капля А.С. в судове засідання не з`явилися, від адвоката Каплі А.С. до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують та не заперечують щодо можливості ухвалення заочного рішення. У судове засідання, призначене на 17.10.2023 р., як і в попередні призначені судові засідання, відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч. 11\~ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив , відзиву не подав. У відповідності з вимогами ст.ст.\~223,\~ 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність відповідача, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до\~ст. 128 ЦПК України, за останнім відомим місцем реєстрації місця проживання (ч.9\~ст. 28 ЦПК), викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про поважність причин неявки в судове засідання суд не повідомив, позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи наявність усіх умов, передбачених ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії постанови від 15 жовтня 2019 р. виданої Суворовським районним судом м.Одеси, встановлено, що [PERSON] , 24.08.2019 р. о 23:50 год. керуючи автомобілем « AUDI А6» д.н.з. [NUMBER] , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем «Honda Accord» д.н.з. [NUMBER] , залишив місце ДТП з власного розсуду, не повідомивши Управління патрульної поліції у місті Одеси, чим порушив п.2.10 ПДР, та відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.\~122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн. Згідно до копії постанови від 15 жовтня 2019 р. виданої Суворовським районним судом м.Одеси, встановлено, що 24.08.2019 р. о 23:50 год. [PERSON] рухаючись за адресою м. Одеса, вул. С.Палія, 96/1, керуючи транспортним засобом марки « AUDI А6» д.н.з. [NUMBER] , виконуючи маневр заднім ходом, не врахував дорожньої обстановки, не впевнився в безпеці маневру та не звернувшись по допомогою сторонніх осіб, здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Honda Accord» д.н.з. [NUMBER] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п.10.09 ПДР, та відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.\~124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. 19.04.2019 року між товариством з додатковою відповідальності «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АО0678742, забезпечений транспортний засіб « AUDI А6» д.н.з. [NUMBER] . Згідно умов вказаного полісу ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки « AUDI А6» д.н.з. [NUMBER] сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 30 жовтня 2019 р. [PERSON] звернувся з заяви про страхове відшкодування до генерального директора ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ» про виплату страхового відшкодування пошкодженого майна «Honda Accord» д.н.з. [NUMBER] за договором (полісом) №АО/0678742. Відповідно до страхового акту №19.59.0678742-6567 від 20.12.2019 р., [PERSON] згідно звіту №128 та розрахунку страхового відшкодування було виплачено 7\~187,93 грн. страхового відшкодування за договором страхуванням (полісом) №АО/0678742, що також підтверджується платіжним дорученням №13629 від 20.12.2019 р. Як слідує з вищезазначеного, ДТП відбулось з вини відповідача. Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 6\~ст.82 ЦПК України\~передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, ж обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, особою, винною у настанні ДТП, яка мала місце 24.08.2019 р., є [PERSON] , водій забезпеченого автомобіля « AUDI А6» д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до підпункту «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1\~статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). 01 грудня 2021 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ», було укладено договір №1/Т про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ» до [PERSON] перейшло до фізичної особи-підприємця [PERSON] на суму 7\~187,93 грн. Будь-яких спростувань встановлених обставин судом не здобуто. Відповідно до ч.2\~ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ст. 1191\~ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою (п.1 ч.1ст.1188\~ЦК України). Відповідно до підпункту «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1\~статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинв дорожньо-транспортну пригоду в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). У судовому засіданні, на підставі фактів, встановлених постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2019 р. у справі №523/15087/19, доведено, що відповідач [PERSON] будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем «Honda Accord» д.н.з. [NUMBER] , залишив місце ДТП з власного розсуду, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Закону № 2443 VIII\~порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38\~вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 701/167/18-ц, від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц які суд, відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Враховуючи наведені законодавчі норми та обставини справи, суд приходить до висновку про те, позивач відповідно до договору про відступлення права вимоги № 1/Т від 01.12.2021 р. та положень п.п. 38.1.1 п.38.1\~статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~набуло права зворотної вимоги до відповідача у межах суми страхового відшкодування, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню, а тому на користь позивача підлягає стягненню завдана шкода в розмірі 7\~187,93 грн. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Стосовно витрат позивача на правову допомогу у розмірі 3 000, 00 грн, необхідно вказати таке. Відповідно до п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову- на відповідача. У відповідності до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частинами 1, 2\~ст. 246 ЦПК України\~визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному\~статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, на підтвердження здійснених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копії договору про надання правової допомоги від 01.12.2021 №2, акту приймання-передачі наданих послуг від 12.12.2022 р. до договору про надання правової допомоги від 01.12.2021 №2 та платіжної квітанцією від 12.12.2022 на суму 3 000, 00 грн. Суд зазначає, що представником позивача надано суду достатньо доказів на підтвердження витрат на правову допомогу та доказів щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг зі складністю справи та виконаними роботами. Таким чином судом встановлено, що позивач отримав правову допомогу та поніс витрати в розмірі 3 000, 00 грн. Згідно ч.5, 6\~ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В постанові Верховного Суду від 22.11.2019 у справі №910/906/18 зазначено, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги відповідачем не подано. Таким чином, оскільки стороною позивача підтверджено обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, а клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідачем не подано, суд приходить до висновку, що такі витрати підлягають стягненню з відповідача. Крім того, відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн

Outcome: approved