Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

У серпні 2021 року із позовом звернулося ОСББ «Литва-10» в особі голови об`єднання Паламарчука В.І., який просив зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди, щодо користування власниками будинку ОСББ «Литва-10» земельною ділянкою площею 0,1811 га, що розташована під загальним двором багатоквартирного будинку ОСББ «Литва-10», шляхом знесення побудованих [PERSON] будівель (споруд) що розташовані біля будинку за адресою [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] привести земельну ділянку, що розташована біля будинку за адресою: [ADDRESS] , у попередній стан, зокрема знести побудовані відповідачем будівлі (споруди) що розташовані біля будинку за адресою [ADDRESS] та прибрати встановлений паркан. Мотивував тим, що відповідач проживає та зареєстований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач протягом тривалого часу незаконно займає прибудинкову територію, яка належить ОСББ «ЛИТВА - 10», побудував на території приміщення та загородив парканом. Вимогу добровільно звільнити займану територію, зняти паркан та знести побудову відповідач ігнорує, тому це і стало причиною звернення до суду. Ухвалою суду від 20.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснити у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15.02.2022 року призначено судову земельно-технічну експертизу, на час проведення експертизи провадження у справі зупинялось. У квітні 2023 представник позивача надав уточнену позовну заяву якою просив зобов?язати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] усунути перешкоди щодо користування власниками будинку ОСББ «ЛИТВА-10» земельною ділянкою площею 129 кв.м., що розташована під загальним двором багатоквартирного будинку ОСББ «ЛИТВА-10», шляхом знесення побудованих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] будівель (споруд), що розташовані біля будинку за адресою: [ADDRESS] . Також просив зобов?язати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] привести земельну ділянку площею 129 кв. м., що розташована біля будинку за адресою: [ADDRESS] у попередній стан, зокрема знести побудовані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] будівлі (споруди), що розташовані біля будинку за адресою: [ADDRESS] та прибрати встановлений паркан. Мотивував тим, що при здійсненні експертизи експертом встановлено, що спірною земельною ділянкою користуються [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач вказував, що відповідачі незаконно займають прибудинкову територію, яка належить ОСББ «ЛИТВА - 10», побудували на території приміщення та загородили парканом. Добровільно звільнити займану територію, зняти паркан та знести побудову відповідачі не бажають. Ухвалою суду від 12.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представники позивача ОСББ «Литва-10» підтримади позовні вимоги викладені в уточненій позовній заяві, просили задовольнити вимоги, викладені в ній. Представник позивача [PERSON] посилався на вказані у описовій частині висновку експерта відомості: відповідачі незаконно займають прибудинкову територію , спорудили на ній будівлі без відповіднимх дозволів. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином , про причини неявки не повідомили. Представник третьої особи виконавчого комітету Вінницької міської ради в загальному позов підтримував проте звертав увагу суду на те, що для винесення рішення недостатньо доказів. Суд дослідивши надані докази встановив, мешканці будинку [ADDRESS] створили ОСББ «Литва -10», та обрали головою ОСББ [PERSON] ( витяг зі статуту на а.сю 13-18, виписка з ЄДРЮС на а.с. 10). ОСББ «Литва - 10» на підставі рішення Вінницької міської ради 25 сесії 5 скликання від 04.04.2008 №1876 є власником земельної ділянки площею 0,1811 га. по [ADDRESS] . Цільове призначення знемельної ділянки з для житлових потреб (державний акт на а.с. 12). ОСББ «Литва - 10» надсилав на адресу [PERSON] досудову вимогу про звільнення незаконно займаної прибудинкової території ( лист на а.с. 21-22). [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою [ADDRESS] (відомості на а.с. 33). Згідно висновку земельно-технічної експертизи, після проведеного натурного обстеження та проведених інструментальних обмірів земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користування ОСББ «Литва - 10», дослідження матеріалів цивільної та інвентаризаційної справи можливо зробити висновок, що земельна ділянка, яка перебуває у користуванні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] становить 282,5кв.м. (264,0+37=2) в тому числі під житловим будинком літ. «А» з прибудовами 153, кв. м. (52,0+83,0+37?2). За результатами порівняння земельної ділянки площею 0,1776 га., яка розташована за адресою [ADDRESS] , що перебуває у фактичному користуванні ОСББ «Литва 10» станом на час проведення дослідження із земельною ділянкою з кадастровим номером 0510136300:01:038:0047 площею 0,1811га., яка належить ОСББ «Литва - 10» відповідно до інформації яка міститься у Державному земельному кадастрі можливо зробити висновки, що місце розташування земельної ділянки визначене правовстановлюючими документами не відповідає її фактичному розташуванню визначеному в системі координат 1963 року, а саме земельна ділянка, житловий будинок з прибудовами, господарські будівлі та споруди зміщені у північно східному напряму. У зв?язку із вище зазначеним надати відповідь чи відбулося збільшення, зменшення, зміщення меж земельної ділянки ОСББ «ЛИТВА-10» по [ADDRESS] за рахунок зайняття [PERSON] частини земельної ділянки, що належить ОСББ «ЛИТВА-10», а також схематично відобразити земельні ділянки, що накладаються з конкретизацією та вирахуванням по точках на схемі в метрах та загальну площу в квадратних метрах неможливо (висновок а.с. 177-209). Суд критично відноситься до наданих суду схеми та фотокопії ( на а.с. 19, 20) як до недостовірних доказів та не приймає. Суд критично відноситься до посилання представника позивача [PERSON] на обставини, вствновлені експертом в осписовій частині земельно-технічної експертизи як на докази, так як це суперечить вимогам ч.2 ст. 78 ЦПК України ( належність доведення) та не відповідає вимогам ч.1 вказаної статті. Згідно ч.2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності до ч.2 ст. 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із положеннями статті 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними; приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки; повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Судом враховано, що у відповідності до ч. 3 ст. 12 та ч. 1, ч. 5 - ч. 7 ст. 81 ЦПК України, з урахуванням ст. ст. 76 - 80 ЦПК України, позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази. Представником заявника не повідомлено суду про неможливість подання будь-яких доказів або наявність складнощів в поданні таких доказів. Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Отже, позивач не надав належних, допустимих і достовірних доказів про порушення сваого права та протиравність дій відповідачів. Тому в задоволенні вимог позивача належить відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed