Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

У липні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Уманець Наталя Олегівна про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави, відповідно до якої позивач просив суд: - стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 30089,53 грн. - стягнути з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Уманець Наталі Олегівни на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 3128.83 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис № 11962 від 11.03.2021, про стягнення з [PERSON] на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 29598,33 грн. Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» пред`явило вказаний виконавчий напис № 11962 від 11.03.2021 для виконання до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Уманець Н.О., на підставі якого приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] від 09.04.2021. Позивачем вказано, що згідно довідки ДУ «ФОНД ЕНЕРГОЕФЕКТИВНОСТІ» № 01/26-05-23 від 26.05.2023 із заробітної плати [PERSON] проводились утримання згідно виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Уманець Н.О. ВП № [NUMBER] відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. № 11962 від 11.03.2021 в загальній сумі 13218,36 грн., а саме: - 01.07.2021 р. - 169,00 грн. та 7618,30 грн.; - 04.08.2021р. - 5431,06 грн. Вказані суми перераховано на рахунок приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Уманець Н.О. Крім того, платіжною інструкцією NP020721281929482593 позивач перерахувала на рахунок приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Уманець Н.О. 20000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за вказаним виконавчим провадженням. Всього за виконавчим провадженням № [NUMBER] утримано 33218,36 грн. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.08.2021 кошти основної винагороди, та витрати виконавчого провадження з боржника стягнуто в повному обсязі, кошти перераховано за цільовим призначенням. В обґрунтування позовної заяви вказано, що згідно постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 09.04.2021 основна винагорода приватного виконавця складає 2959,83 грн. Згідно постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 09.04.2021 загальна сума мінімальних витрат приватного виконавця 169,00 грн. Отже, сума що підлягала зарахуванню на рахунок приватного виконавця склала 3128,83 грн. Позивачем вказано, що 06.04.2023 рішенням Шевченківського районного суду м. Києва по справі №761/17091/22, яке набрало законної сили визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 11962 вчинений 11.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 29598.33 грн. Враховуючи, що підставою отримання відповідачами грошових коштів був виконавчі напис № 11962 від 11.03.2021, який судом визнано таким, що не підлягає виконанні вищевказана сума вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки правової підстави на якій були набуті грошові кошти на теперішній час не існує. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом та позивач посилаючись на положення ст. 1212 ЦК України просить суд позов задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.08.2023 року було відкрито провадження в цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 13.10.2023 року (ЕП-29241/23) до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача просить відмовити в задоволені позовних вимог позивача. У відзиві зазначено, що у [PERSON] перед відповідачем була наявна заборгованість по кредитному договору №008-28526-090910 від 09.09.2010, яка була погашена в межах примусового виконання у ВП 65058464 та на час погашення не заявляла претензій щодо наявної заборгованості так само, як і не оскаржував дії приватного виконавця чи стягуюча, а відтак виконав законне зобов`язання шляхом погашення заборгованості по кредитному договорі. Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, одночасно з позовом до суду представником позивача [PERSON] подано заяву про розгляд справи без участі сторони позивача у якій остання просила суд без участі сторони позивача, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи. У відзиві відповідач просив суд розгляд справи проводити за відсутності відповідача. Відповідач приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Уманець Наталя Олегівна в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 квітня 2023 року у цивільній справі № 761/17091/22 позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: Приватний виконавець Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем 11.03.2021 р., зареєстрований в реєстрі за №11962, щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суми заборгованості у розмірі 29598 грн. 33 коп. Рішення набрало законної сили 09.05.2023. Вказаним рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 квітня 2023 року у цивільній справі № 761/17091/22 встановлено наступні обставини. Судом встановлено, що 11.03.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №11962, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 008-28526-090910 від 09.09.2010 укладеного між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є відповідач, у розмірі 29 598, 33 грн. Як свідчить виконавчий напис стягнення відбувається за період з 07.05.2020 р. по 28.02.2021. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Уманець Наталією Олегівною від 09.04.2021 було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 11962 виданого 11.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 04.06.2021 приватний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] . Так, згідно довідки ДУ «ФОНД ЕНЕРГОЕФЕКТИВНОСТІ» № 01/26-05-23 від 26.05.2023 із заробітної плати [PERSON] проводились утримання згідно виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Уманець Н.О. ВП № [NUMBER] відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. № 11962 від 11.03.2021 в загальній сумі 13218,36 грн., а саме: - 01.07.2021 р. - 169,00 грн. та 7618,30 грн.; - 04.08.2021р. - 5431,06 грн. Вказані суми перераховано на рахунок приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Уманець Н.О. Крім того, платіжною інструкцією NP020721281929482593 позивач перерахувала на рахунок приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Уманець Н.О. 20000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за вказаним виконавчим провадженням. Всього за виконавчим провадженням № [NUMBER] утримано 33218,36 грн. 04.08.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Уманець Наталею Олегівною було закінчено виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 11962, виданого 11.03.202 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в загальному розмірі 29 598,33 грн., оскільки рішення виконано, кошти осевого боргу, а також кошти осиної винагороди, та витрати виконавчого провадження з боржника стягнуто в повному обсязі, кошти перераховано за цільовим призначенням, а тому у зв`язку із фактичним виконанням рішення в повному обсязі згідно виконавчого документа, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Так, із долученої до відзиву відповіді приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Уманець Наталії Олегівни від 27.09.2023 №2042 вбачається, що на виконанні у приватного виконавця перебував виконавчий напис №11962, виданого 11.03.2021 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення боргу за договором кредиту в загальній сумі 29 598,33 грн., з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ». В ході примусового виконання, в рамках виконавчого провадження з боржника було стягнуто кошти в загальній сумі 33 218,36 грн. В подальшому відповідно до ст.ст. 45,46 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем перераховано: - 29 598,33 грн. на користь стягувача ТОВ «ФК «ЄАПБ» ( в рахунок погашення боргу); - 169,00 грн. на користь стягувача ТОВ «ФК «ЄАПБ» (як повернення авансового внеску); - 2959,83 грн. - на користь приватного виконавця Уманець Н.О. ( як основну винагороду); - 491,20 грн. на користь на користь приватного виконавця Уманець Н.О. (як витрати виконавчого провадження). Таким чином, судом встановлено, що у виконавчому провадження виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 11962 виданого 11.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. з позивача [PERSON] було стягнуто грошові кошти у розмірі 29 598,33 грн. та перерахована на користь відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а також стягнуто та перераховано на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Уманець Н.О. грошові кошти у розмір 3451,03 грн. (2959,83+491,20), що також не заперечується ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як компенсація витрат виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02.08.2018 року у справі №910/15363/17 року, від 10.08.2018 року у справі №910/22442/16. Статтею 76 ЦПК України, визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено належність доказів належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсність обставини справи. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають знач для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. При цьому відповідно до частини 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відпала у зв`язку з визнанням виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 11962 від 11.03.2021 таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що стягнення з позивача на користь відповідача коштів в розмірі 29 598,33 грн. було безпідставним та підлягає стягненню на користь позивача. При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Уманець Наталі Олегівни на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 3128.83 грн., оскільки вказана сума була стягнута з позивача на підставі Закону України «Про виконавче провадження» на користь приватного виконавця, як основна винагорода та витрати виконавчого провадження. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих написів нотаріусів. Частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2020 по справі № 201/8493/18. Так, підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати основної винагороди приватному виконавця та витрат виконавчого провадження є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого приватний виконавець виконує обов`язки, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження». На час здійснення виконавчих дій, безпосередньо виконавчий напис №6586 від 17.02.2021 не був визнаний таким, що не підлягає виконанню. Суд зазначає, що виконавче провадження № 64740682 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із повним фактичним виконаннят виконавчого документа, а відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується в разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, позивачем в позовній заяві не зазначено та не надано доказів, що на час погашення заборгованості нею дії приватного виконавця були оскаржені і як наслідок, визначні в цій частині неправомірними. Враховуючи викладене, вказана сума у розмірі 3128,83 грн., яка стягнута з позивача, як витрат виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця не може вважатись безпідставною набутою в розумінні ст. 1212 ЦК України, оскільки як уже було зазначено судом, вона була стягнута на підставі та відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження». На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимоги та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти в розмірі 29 598,33 грн., що становить борг за виконавчим документом, який був перерахований на рахунок стягувача (Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»). Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 956,57 грн. (89,1 %) пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача.

Outcome: partial