Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , представник позивача: [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі позивач знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції про що був складений відповідний актовий запис № 1046 від 23 липня 2010 року. Мають спільних неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені, у зв`язку з відсутністю взаємоповаги та взаєморозуміння один до одного. Примирення не можливе. Домовленість про місце проживання та утримання неповнолітніх дітей між сторонами на теперішній час досягнута. Майновий спір на теперішній час відсутній, тому позивач просить суд розірвати їх шлюб. Крім того позивач зазначає, що неповнолітні діти проживають разом з нею у Турецькій Республіці та знаходиться на її утриманні.\~ Відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на неповнолітніх дітей, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище, у зв`язку з чим вона змушена була звернутися до суду з цим позовом, де просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його прибутків, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до їх повноліття. На користь третіх осіб з відповідача стягнення не проводяться. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2023 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2023 року було вирішено питання про заочний розгляд справи. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, у разі неявки відповідача просять винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання також не з`явився. Направлені на його адресу судові повідомлення повернулися до суду з відмітками « адресат відсутні за вказаною адресою». У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. З`ясувавши думку позивача, представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Справа розглядається за правилами спрощеного провадження. Так судом встановлені наступні фактичні обставини. Так, сторони з 23 липня 2010 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції про що був складений відповідний актовий запис № 1046, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Учасники справи мають спільних неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданою Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 11 січня 2012 року серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданою Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові ГТУЮ у Харківській області від 14 березня 2018 року серія [NUMBER] . З посвідчення на проживання за № 99750946010, № 99756945802, № 99753945966 вбачається, що діти проживають разом з позивачкою [PERSON] в Турецькій Республіці за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8-26). Закон який регулює спірні правовідносини є Сімейний Кодекс України. Частиною першою\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Що стосується позовної вимоги про розірвання шлюбу суд зазначає наступне. Згідно зі\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Зі змісту статті\~ст. 110 СК України\~вбачається, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що у зв`язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини між учасниками справи припинені по причині відсутності взаємоповаги та взаєморозуміння один до одного, примирення не можливе, домовленість про місце проживання та утримання неповнолітніх дітей між сторонами на теперішній час досягнута, майновий спір на теперішній час відсутній, позов підлягає задоволенню насамперед як спосіб захисту прав та інтересів позивача та неповнолітніх дітей. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, суд зазначає наступне. Згідно\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства»\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до положень\~Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3\~ст. 181 СК України. Згідно ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, будь-яких інших осіб на утриманні не має, його місце працевлаштування та розмір середньомісячного заробітку суду не відомі. Доказів іншого відповідачем суду не надано. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання. Частиною 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в даній частині також підлягають задоволенню, оскільки позивач [PERSON] довела обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим, насамперед як спосіб захисту прав, інтересів та свобод неповнолітніх дітей, а також позивача. Крім того задоволення позову не порушує права та інтереси відповідача. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. \~ \~ \~ \~Що стосується судових витрат, суд вважає за необхідне вказати. Згідно до ч. 1 \~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн. Крім того, згідно положень ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином з відповідача [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved