Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

25.08.2023 до суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.05.2021 по вул. К.Мікльоша у напрямку до вул. Стрийської у м. Львові відповідач [PERSON] керуючи автомобілем «Chevrole» н/з [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , в результаті чого потерпіла померла. Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 13.12.2021 відповідача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 286 КК України та засуджено. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в АТ «СГ`ТАС» (приватне), поліс АР/98/23476, ліміт відповідальності страховика згідно даного полісу за шкоду заподіяну життю та здоров`ю третій особі становить 260 000,00 грн. 10.12.2021 донька загиблої [PERSON] звернулася до АТ «СГ`ТАС» (приватне) із заявою про страхове відшкодування пов`язаного із моральною шкодою внаслідок загибелі матері та позивачем було перераховано на користь доньки загиблої [PERSON] платіжною інструкцією № 346995 від 04.07.2023 виплату страхового відшкодування у розмірі 72 00 грн. ( складено страховий акт № 04609/56/723 від 03.07.2023). Покликаючись на норми ст. ст. 27, 33,38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач зазначає, що вироком Сихівського районного суду м. Львова від 13.12.2021, який набрав законної сили, встановлено, що відповідач після вчинення наїзду на потерпілу особу, місце пригоди на автомобілі залишив, тому у позивача виникло право звернення до суду із регресним позовом. Також зазначають, що в ухвалі суду від 22.11.2022 про виправлення описки у вироку Сихівського районного суду м. Львова від 13.12.2021, вказано, що відповідач добровільно частково відшкодував моральну шкоду потерпілій стороні [PERSON] , окрім страхових виплат. Із врахуванням зазначеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне), суму страхового відшкодування в розмірі 72000,00 грн. та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2023 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П. Ухвалою судді Радехівського районного суду Львівської області від 28.08.2023 матеріали позовної заяви залишено без руху. 29.08.2023 на виконання ухвали суду від 28.08.2023 до суду надійшли додаткові докази. 29.08.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь № 202756 щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою судді від 29.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Ухвалою суду від 25.09.2023 судове засідання відкладено у зв`язку із неявкою відповідача. 11.10.2023 сторони в судове засідання не з`явились. 25.08.2023 разом із позовною заявою від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався представник позивача. Відповідач [PERSON] в судові засідання - 25.09.2023 та 11.10.2023 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та трекінг Укрпошти (а.с.39,44). Причин неявки [PERSON] суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надавав. Судом 25.09.2023 судом було здійснено виклик відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.43). За таких обставин, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про розгляд справи. Суд за письмовою згодою позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень позивача, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оглянувши заяву представника позивача, надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про розгляд справи за наявними доказами та про задоволення позову з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України - Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом були досліджені докази, які долучені до позовної заяви та встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.11.1992 (а.с.11). [PERSON] та [PERSON] одружилися 10.08.1991. Після одруження прізвище чоловіка та дружини - « [PERSON] » ( копія повторного свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 07.08.2003 (а.с.12)). Згідно копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.12.1980 та копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 06.11.1999 - донькою померлої [PERSON] являється [PERSON] (а.с.13). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.06.2021, виданого Пустомитівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с.5). Як вбачається з полісу №АР/9823476 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, 24.02.2021 АТ «СГ`ТАС» (приватне) застраховано транспортний засіб «Chevrolet Lacetti NF35B» д.н.з. [NUMBER] . Строк дії договору страхування - з 28.02.2021 по 27.02.2022 включно. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну - 260 000 гривень, розмір франшизи - 1 500 гривень (а.с.4). Згідно копії вироку Сихівського районного суду м. Львова від 13.12.2021 [PERSON] - 20.05.2021 приблизно о 22 год. 15 хв. керуючи автомобілем «Chervrolet Lacetti» реєстраційний номер [NUMBER] рухаючись ним по вул. К.Мікльоша у напрямку до вул. Стрийської у м. Львові, при проїзді її ділянки дороги в районі перед перехрестя вул. К.Мікльоша та вул. Стрийської, грубо порушив вимоги Р.1 п.п.1.3, 1.5, 1.10 ( в частині визнання термінів «безпечна швидкість», «небезпека для руху»); Р.2 п.п. 2.3. б), д), 2.9.а, 2.10. б); Р. 12 п.п. 12.1, 12.2, 12.3., 12.4, 12.9.б Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вибрав у встановлених межах безпечної швидкості, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, рухався із перевищенням максимально допустимої швидкості - понад 89 км/год та такими своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, при наближенні до регульованого пішохідного переходу, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки, у результаті чого здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Після вчинення наїзду [PERSON] місце пригоди на автомобілі залишив. У результаті наїзду потерпіла [PERSON] , відповідно до висновку судово-медичної експертизи отримала тілесні ушкодження: тупа травма грудної клітки, у результаті розриву грудного відділу аорти, лівої легені, переломів ребр з розривами пристінкової плеври зліва, з наступною кровотечею в ліву плевральну порожнину, що привезло до гострої крововтрати організму та смерті потерпілої. [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання, вирок набрав законної сили (а.с.14-17). Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 22.11.2022 виправлено описку допущену у вироку Сихівського районного суду м. Львова від 13.12.2021, де в п. 15 доповнено - «часткове добровільне відшкодування моральної шкоди, окрім страхових виплат» (а.с.18). [PERSON] уповноважена бути представником [PERSON] в АТ «СГ`ТАС» (приватне), що підтверджується довіреністю від 15.07.2021, посвідченою приватним нотаріусом Львівського району нотаріального округу Львівської області, зареєстрованої в реєстрі за №729 (а.с.7). Відповідно до заяви про страхове відшкодування реєстраційний №8617/56/2021/53 від 10.12.2021 [PERSON] звернулася до ПАТ «СГ`ТАС» (приватне) про відшкодування шкоди заподіяної в результаті загибелі [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди 20.05.2021 з вини [PERSON] (а.с.6). Згідно заяви про склад сім`ї на момент смерті потерпілої [PERSON] на утриманні померлої знаходились: дочка - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Згідно страхового акту № 04609/56/723 від 03.07.2023, АТ «СГ`ТАС» (приватне) було проведено розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до якого сума страхового відшкодування склала 72000,00 грн., яка була виплачена в якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжною інструкцією №346995 від 04.07.2023 (а.с.19-20). 05.07.2023 АТ «СГ`ТАС»(приватне) звернулося до [PERSON] із досудовою претензією про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, відповідно до якого просила останнього в добровільному порядку виплатити страхове відшкодування в розмірі вартості матеріального збитку в сумі 720000,00 грн (а.с.21). Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлена досудова вимога була вручена особисто [PERSON] 19.07.2023 (а.с.22). Пунктом 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньої-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.23.1 ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є, зокрема, шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Згідно п. 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. №1961-ІV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. №1961-ІV страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. В той же час, чинне законодавство не передбачає такої підстави для звільнення від відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки, як вина потерпілого, для відшкодування саме цих виплат ( по втраті годувальника та на поховання) . П.п. 33.1.1 п.33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. №1961-ІV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо - транспортної пригоди. Пункт 38.1.1. «в» ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. №1961-ІV передбачає, що страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження N 14-176цс18) Верховний Суд зазначив про те, що відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом встановлено, що 24.02.2021 між АТ «СГ`ТАС» (приватне) та [PERSON] був укладений договір обов`якового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів (поліс №АР/9823476), згідно якого забезпеченим транспортним засобом є «Chevrolet Lacetti» д.н.з. [NUMBER] . 20.05.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Chevrolet Lacetti» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , в результаті якого вона померла. Судом встановлено, що до АТ «СГ`ТАС» (приватне) звернулася донька загиблої [PERSON] щодо виплати страхового відшкодування, в результаті загибелі [PERSON] ; [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 72000,00 грн. Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 13.12.2021, який набрав законної сили - [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначено покарання; вироком встановлений факт вчинення наїзду на [PERSON] та залишення відповідачем місця пригоди ( а.с. 14-18) 05.07.2023 АТ «СГ`ТАС»(приватне) звернулося до [PERSON] із досудовою претензією про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, відповідно до якого просила останнього в добровільному порядку виплатити страхове відшкодування в розмірі вартості матеріального збитку в сумі 72000,00 грн, однак така залишилася не виконаною. Таким чином, станом на час розгляду справи, відповідачем відшкодування шкоди не відбулося, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати не надано, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу витрат по виплаті страхового відшкодування в розмірі 72000,00 грн обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) необхідно стягнути 2 684,00 грн., судового збору.

Outcome: approved