Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-19 00:00:00

28.07.2023 року позивачі [PERSON] звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, [PERSON] про встановлення факту спільного сумісного проживання та визнання права власності у порядку спадкування за законом, згідно якої позивач просять: -усунути від спадкування за законом щодо спадщини померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , спадкоємця - громадянку російської федерації [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації місця проживання російська федерація, [ADDRESS] ; -усунути від спадкування за законом щодо спадщини померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , спадкоємця - громадянку російської федерації [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації місця проживання російська федерація, [ADDRESS] ; -встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , разом з [PERSON] , [INFO] , з березня 2013 року по 13 липня 2019 року. -встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , разом з [PERSON] , [INFO] , з березня 2013 року по 07 грудня 2021 року. -встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , разом з [PERSON] , [INFO] , з березня 2013 року по 10 січня 2022 року. -визнати в порядку спадкування за законом [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , як спадкоємцем IV-черги, право власності на майно [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , зокрема право власності на: -1) житловий будинок за номером [ADDRESS] , що складається з 9/100 часток в рівних частках [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , загальною площа 43.79 кв.м., (свідоцтво про право власності на житло від 05.10.1994 року). -2) квартиру за номером [ADDRESS] , що складається з двох житлових кімнат, коридору, трьох шаф, кухні, ванни, туалету, балкону. Загальна площа квартири 41,6 кв.м., житлова площа 25,9 кв.м., реєстраційний номер в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 25569566. Позивачі в позивній заяві вказують, що вона [PERSON] , [INFO] , починаючи з березня 2013 року проживала однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на території м. Білгород-Дністровського Одеської області, вели спільний побут та сумісне господарство, мали спільний сімейний бюджет та в цілому жили як одна родина. [INFO] в м. Білгород-Дністровський Одеської області померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13 липня 2019 року, актовий запис за № 852, виданий Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління в Одеській області. За часом сумісного проживання [PERSON] з подругою [PERSON] вели спільний побут, в цілому Позивач допомагала подрузі усім (покупками продуктів, ліків, одягу, вжитку, та допомогала по домогосподарству і т.д.), проте майже весь час [PERSON] сильно хворіла, у зв`язку з чим значна кількість грошових витрат шли на ліки та лікування в лікарнях протягом 2017 - 2019 роках. [PERSON] постійного знаходилася біля [PERSON] , оскільки та останнім часом була дужа слабка за станом здоров`я і потребувала догляду. [INFO] в м. Білгород-Дністровський Одеської області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08 грудня 2021 року, актовий запис за № 1644, виданий Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). За часом сумісного проживання [PERSON] з [PERSON] , вони вели сумісне господарство та спільний бюджет, в цілому сім`я проживала як чоловік та дружина, [PERSON] неодноразово відправляла [PERSON] в моря на заробіток, коли [PERSON] йшов у рейс, то [PERSON] залишалася з подругою [PERSON] на домогосподарстві. Водночас, останні роки життя [PERSON] постійно доглядала за [PERSON] через його хвороби. Також, [INFO] в місті Білгород-Дністровський Одеської області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15 січня 2022 року, актовий запис за № 58, виданий Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). За життя померлим належав житловий будинок [ADDRESS] , що складається з 9/100 часток в рівних частках [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , загальною площа 43.79 кв.м., (підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05.10.1994 року та технічною документацією). Також, померлому [PERSON] належала квартира [ADDRESS] , квартира складається з двох житлових кімнат, коридору, трьох шаф, кухні, ванни, туалету, балкону. Загальна площа квартири 41,6 кв.м., житлова площа 25,9 кв.м., реєстраційний номер в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 25569566, квартира належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу ВРЛ № 134144 від 31.05.2011 року. Як мною зазначено вище, з березня 2013 року і по саму смерть [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ми проживали разом, мали спільний побут, бюджет, та інколи відпочинок. Я доглядала та за власні кошти організувала їх поховання та інші послуги ритуального характеру. Факт спільного проживання позивачки зі спадкодавцями однією сім`єю з березня 2013 року відомий сусідам. Даний факт може бути підтверджений й оригіналами різного роду чеків та квитанцій, які в позивачці у наявні, які свідчать про спільний бюджет, придбання ліків, закупівлю різного роду предметів домашнього вжитку та для проведення поточного ремонту тощо. Також, наявні документи які підтверджують стан здоров`я спадкодавців та інші документі які належали їм як сім`ї, зокрема документи моряка, довідки, витяги, документація медичного лікування. Враховуючи викладене вважає, що є доведеним факт проживання [PERSON] з померлим [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , з березня 2013 року та до самої смерті останніх. На даний час вона користуюсь та володію спадковим майном, що у відповідності зі ст. 1268 ЦК України, свідчить про прийняття нею спадщини, а також в сенсі статті 3 СК України означає, що вона зі спадкодавцями проживали однією сім`єю. Встановлення факту спільного проживання однією сім`єю продовж п`яти років позивачці необхідно для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зазначене стало приводом звернення до суду. З матеріалів справи позивачу стало відомо, що [PERSON] являється сестрою [PERSON] та тіткою [PERSON] . У зв`язку зі смерті [PERSON] та [PERSON] за заявою [PERSON] відкрилася спадщина на території м. Білгород-Дністровського Одеської області приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Холудєєою Світланою Максимівною, щодо майна останніх до складу якого входить житловий будинок за номером будинок [ADDRESS] , що складається з 9/100 часток в рівних частках [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , загальною площа 43.79 кв.м., та квартира за номером [ADDRESS] , що складається з двох житлових кімнат, коридору, трьох шаф, кухні, ванни, туалету, балкону. Загальна площа квартири 41,6 кв.м., житлова площа 25,9 кв.м., реєстраційний номер в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 25569566. За життя [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заповіту не складали. У той же час, після смерті [PERSON] та [PERSON] повертається з російської федерації [PERSON] на декілька днів до України та заводиться спадкову справу за померлими у приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Холудєєою Світланою Максимівною, щодо майна останніх, навіть не відвідавши могили померлих та [PERSON] , яка проживає в будинку [ADDRESS] . Водночас, [PERSON] за життя [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які потребували постійного догляду у зв`язку з наявними хворобами, взагалі не відвідувала їх, не здійснювала догляд та не надавала жодної допомоги. За життя сумісного проживання [PERSON] з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а саме з березня 2013 року, останні ніколи не розповідали про [PERSON] та взагалі про її існування, ніколи не спілкувалися з нею, не бачилися, допомогу від такої не отримували та з особами з російської федерації не спілкувалися, у томи числі з [PERSON] . [PERSON] ніколи не допомагала [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та навіть не цікавилася їх здоров`ям. Вважає, що [PERSON] , [INFO] , яка є спадкоємцем ІІ та ІІІ черги стосовно майна померлих [PERSON] та [PERSON] , має бути усунена від права на спадкування майна спадкодавців з огляду на наступне. [PERSON] останні роки життя постійно перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозами: розлад щитової залози лівої долі; рак грудей та легені; збільшення печінки нормстенки; в поганому стані виражена паренхима; збільшена глюкоза в венозної крові; інтрокранільная гіпертензія лоціруємих артеріях та і т.д. [PERSON] останні роки життя постійно перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозами: гіпертонія; етіопатогенез; артрит. Стосовно [PERSON] , після його каліцтва, яке відбулося післа ДТП, він потребував догляд, водночас помер, но [PERSON] навіть не намагалася надати допомогу та не цікавилася його станом здоров`я. Окрім доданих медичних карток та документації в Позивача наявні оригінали обстежень, діагнозів та висновків [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] жодного разу не відвідувала [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , не здійснювала догляд, допомогу не надавала та не цікавилася їх життям. Таким чином, [PERSON] свої обов`язків щодо утримання померлих не виконувала та фактично самоусунулась від надання будь-якої допомоги, які спадкодавці потребували враховуючи їх становище. Враховуючи викладене, вважає, що в судовому порядку має бути усунення громадянка російської федерації [PERSON] , [INFO] , від спадкування за законом щодо спадщини, яка відкрилась в результаті смерті [PERSON] та [PERSON] . Рух справи у суді. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.07.2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] , не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. У судове засідання представник Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, не з`явився, однак надав до суду відзив згідно якого просив відмовити у задоволені позивним вимог. У судове засідання відповідач [PERSON] , не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Зазначила, що фактичні обставини справи викладені в позивній заяві відповідають дійсності, просила ухвалити рішення на розсуд суду. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Положенням ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Частиною 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] , [INFO] , починаючи з березня 2013 року проживала однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на території м. Білгород-Дністровського Одеської області, вели спільний побут та сумісне господарство, мали спільний сімейний бюджет та в цілому жили як одна родина. [INFO] в м. Білгород-Дністровський Одеської області померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13 липня 2019 року, актовий запис за № 852, виданий Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління в Одеській області. За часом сумісного проживання [PERSON] з подругою [PERSON] вели спільний побут, в цілому Позивач допомагала подрузі усім (покупками продуктів, ліків, одягу, вжитку, та допомогала по домогосподарству і т.д.), проте майже весь час [PERSON] сильно хворіла, у зв`язку з чим значна кількість грошових витрат шли на ліки та лікування в лікарнях протягом 2017 -2019 роках. [PERSON] постійного знаходилася біля [PERSON] , оскільки та останнім часом була дужа слабка за станом здоров`я і потребувала догляду. [INFO] в м. Білгород-Дністровський Одеської області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08 грудня 2021 року, актовий запис за № 1644, виданий Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). За часом сумісного проживання [PERSON] з [PERSON] , вони вели сумісне господарство та спільний бюджет, в цілому сім`я проживала як чоловік та дружина, [PERSON] неодноразово відправляла [PERSON] в моря на заробіток, коли [PERSON] йшов у рейс, то [PERSON] залишалася з подругою [PERSON] на домогосподарстві. Водночас, останні роки життя [PERSON] постійно доглядала за [PERSON] через його хвороби. Також, [INFO] в місті Білгород-Дністровський Одеської області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15 січня 2022 року, актовий запис за № 58, виданий Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). За життя померлим належав житловий будинок [ADDRESS] , що складається з 9/100 часток в рівних частках [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , загальною площа 43.79 кв.м., (підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05.10.1994 року та технічною документацією). Також, померлому [PERSON] належала квартира [ADDRESS] , квартира складається з двох житлових кімнат, коридору, трьох шаф, кухні, ванни, туалету, балкону. Загальна площа квартири 41,6 кв.м., житлова площа 25,9 кв.м., реєстраційний номер в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 25569566, квартира належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу ВРЛ № 134144 від 31.05.2011 року. Позивач доглядала та за власні кошти організувала поховання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та інші послуги ритуального характеру. Факт спільного проживання позивача зі спадкодавцями однією сім`єю з березня 2013 року та до самої смерті відомий сусідам. Також, наявні документи які підтверджують стан здоров`я спадкодавців та інші документі які належали їм як сім`ї, зокрема документи моряка, довідки, витяги, документація медичного лікування. На даний час позивач користується та володіють спадковим майном, що свідчить про прийняття нею спадщини, а також означає, що позивач зі спадкодавцями - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживали однією сім`єю. У п. 21 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила частини другої статті 3 СК України, про те, що сім`єю складають особи ,які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Той факт, що позивач [PERSON] з померлими [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю більше п`яти років підтверджується письмовими заявами свідків та відповідача. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] більше п`яти років є необхідним для реалізації спадкових прав позивачів у якості спадкоємця четвертою черги спадкування за законом. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» № 7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права і обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Так, після смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: - житловий будинок за номером [ADDRESS] , що складається з 9/100 часток в рівних частках [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , загальною площа 43.79 кв.м., (свідоцтво про право власності на житло від 05.10.1994 року); - квартиру за номером [ADDRESS] , що складається з двох житлових кімнат, коридору, трьох шаф, кухні, ванни, туалету, балкону. Загальна площа квартири 41,6 кв.м., житлова площа 25,9 кв.м., реєстраційний номер в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 25569566. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) в фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно, ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, які протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини [PERSON] проживала разом із спадкодавцями, що підтверджується поясненнями свідків. Отже, враховуючи факт спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцями [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлого [INFO] . 23.08.2023 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області витребувано з приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Холудєєвої С.М. (адреса для листування: 67701, вулиця Єврейська, буд.27, м. Білгород-Дністровський, Одеської області) : - інформацію про осіб, які зверталися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Чи відкривалася спадкова справа після смерті вищевказаних осіб, якщо так, то надати копії спадкових справ; - відомості, наявні у спадковому реєстрі (витяг з реєстру) щодо реєстрації заповіту або спадкового договору, складеного [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також у разі наявності відомостей щодо внесення змін до них, скасування заповітів та розірвання спадкових договорів. З відповіді приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Холудєєвої С.М. було встановлено, що відкрита спадкова справа заявником є [PERSON] яка зазначена спадкоємцем [PERSON] та [PERSON] . З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] являється сестрою [PERSON] та тіткою [PERSON] . У зв`язку зі смерті [PERSON] та [PERSON] за заявою [PERSON] відкрилася спадщина на території м. Білгород-Дністровського Одеської області приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Холудєєою Світланою Максимівною, щодо майна останніх до складу якого входить житловий будинок за номером будинок [ADDRESS] , що складається з 9/100 часток в рівних частках [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , загальною площа 43.79 кв.м., та квартира за номером [ADDRESS] , що складається з двох житлових кімнат, коридору, трьох шаф, кухні, ванни, туалету, балкону. Загальна площа квартири 41,6 кв.м., житлова площа 25,9 кв.м., реєстраційний номер в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 25569566. За життя [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заповіту не складали. [PERSON] за життя [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які потребували постійного догляду у зв`язку з наявними хворобами, взагалі не відвідувала їх, не здійснювала догляд та не надавала жодної допомоги та навіть не цікавилася їх здоров`ям. З наявними в матеріалах справи вбачається, що [PERSON] останні роки життя постійно перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозами: розлад щитової залози лівої долі; рак грудей та легені; збільшення печінки нормстенки; в поганому стані виражена паренхима; збільшена глюкоза в венозної крові; інтрокранільная гіпертензія лоціруємих артеріях та і т.д. [PERSON] останні роки життя постійно перебуваа на стаціонарному лікуванні з діагнозами: гіпертонія; етіопатогенез; артрит. [PERSON] , після його каліцтва, яке відбулося після ДТП, потребував догляд, однак [PERSON] навіть не намагалася надати допомогу та не цікавилася його станом здоров`я. 20.10.2023 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява в якій остання зазначила,що фактичні обставини справи викладені в позивній заяві та доданих додатків до неї відповідають дійсності. Відповідно до частини 3 статті 1224 Цивільного кодексу України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Частиною 5 статті 1224 Цивільного кодексу України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 357/6927/16-ц зазначено, що лише при одночасному настанні таких обставин, як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а також доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Також, Верховний Суд підкреслив, що частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Зі змісту наведеної норми закону вбачається, що лише при одночасному настанні таких обставин, як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а також доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Також Верховний Суд наголосив, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливості його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. За таких обставин ухилення характеризується умисною формою вини. Верховний Суд зауважив, що вимога про усунення спадкодавця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки. Таким чином, [PERSON] свої обов`язків щодо утримання померлих не виконувала та фактично самоусунулась від надання будь-якої допомоги, які спадкодавці потребували враховуючи їх становище. Відповідно до ч.2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та у відповідності до ч. 2 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняли спадщину після смерті останніх. Однак, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку із відсутні підстави для закликання до спадкування за законом осіб, які подають заяви про прийняття спадщини. Отже, права [PERSON] , як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved