Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Представник ТОВ «АІА Фінанс Груп» звернувся із зазначеним позовом до суду, згідно якого просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 62626,74 грн. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 17.05.2018 між ТОВ «АІА Фінанс Груп» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 1710542 в електронній формі шляхом генерації та надсилання одноразового ідентифікатора на телефонний номер відповідача, на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, опублікованої на веб-сайті credit365.ua. Вказана оферта була підписана електронним цифровим підписом [PERSON] . Індивідуальна пропозиція (оферти) № 1858569 укладення договору про надання кредиту акцептована позивачем 17.05.2018, шляхом підписання електронним підписом позивача, вчиненим одноразовим ідентифікатором. Позивачем умови кредитного договору виконано в повному обсязі, а саме 17.05.2018 перераховано на банківський рахунок [PERSON] ,» грошові кошти в сумі 3000,00 грн. Однак відповідач не повернув своєчасно фінансовій установі грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 16.06.2023 ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. 03.07.2023 ухвалою Московського районного суду м.Харкова відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 17.08.2023 ухвалою Московського районного суду м.Харкова задоволено клопотання про витребування доказів. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувалися. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просив відмовити у задоволенні позовних вимог пославшись на їх необґрунтованість. Зазначив, що він не брав в кредит у «АІА Фінанс Груп» грошових коштів. Так, у порушення вимог Закону України «Про електронну комерцію», доданий до матеріалів справи кредитний договір не містить особистого підпису [PERSON] та взагалі посилання, на те, що вказаний договір підписаний за допомогою цифрового підпису, а тому такий кредитний договір не може тягнути за собою настання відповідних правових наслідків. З пропозицією (офертою), на яку посилається позивач, він ніколи не ознайомлювався та не підписував її. Представником позивача не надано належних доказів надсилання одноразового цифрового ідентифікатора саме на телефонний номер [PERSON] . Разом з тим, відповідач звертає увагу, що у позовній заяві представником TOB «АІА Фінанс Груп» зазначено номер її мобільного телефону як « [NUMBER] », тоді як він користується мобільним телефоном за іншим номером. Такаж, просив застосувати строк позовної давності. 25.07.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої вважав обставини, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, хибними та такими, що не відповідають дійсності. Представник позивача зазначає, що договір про надання кредиту були укладені між ТОВ «АІА Фінанс Груп» та [PERSON] з урахуванням положень чинного законодавства України. Відповідач наведеними у відзиві на позовну заяву аргументами жодним чином не спростовує порядок укладення спірного договору та нормативне обґрунтування його належності. Зміст оферти зафіксовано з прив`язкою у часі, а її умови передбачають дію лише однієї редакції оферти одночасно. Оферта розміщена в публічному доступі і відповідач має можливість ознайомитися з нею в будь-який час, заявка містить посилання на оферту і гіперпосилання на адресу її розміщення. Індивідуальна частина договору, як електронний документ, містить гіперпосилання саме на ту версію оферти, яку акцептовано відповідачем. Представник позивача спростовує твердження відповідачки на належність їй номеру мобільного оператора, відмінного від зазначеного у позовній заяві, тим, що на момент укладання спірних договорів одним із фінансових номерів [PERSON] був саме номер мобільного телефону « [NUMBER] », що підтверджується інформацією з кредитного звіту відповідача в АТ «УКРАЇНСЬКЕ БЮРО КРЕДИТНИХ ІСТОРІЙ». 31.07.2023 представником відповідача надано заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, ще раз наголошує про відсутність домовленостей між сторонами та посилався на заперечення викладені у відзиві на позовну заяву. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 17.05.2018 між ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» та Шахіним укладено договір про надання кредиту № 1710542 в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті credit365.ua, який підписано електронним цифровим підписом позивача та акцептовано відповідачкою шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором. В п. 1.1 розділу III Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту зазначено, що кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит та сплатити нараховані проценти на умовах, передбачених Договором та погодженою кредитодавцем заявкою позичальника. Згідно п. 2.2 розділу III Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту сума кредиту та строк його повернення в межах, визначених договором, зазначається в заявці позичальника, що формується позичальником у власному Особистому кабінеті на підставі умов договору. Відповідно до п. 2.6 Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту датою надання кредиту вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок позичальника. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в день надання кредиту. Положеннями п. 2.10 Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за кредитом, визначені згідно п. 2.8 Договору, в останній день строку користування Кредитом. Згідно індивідуальної пропозиції (Оферти) № 1710542 укладення договору про надання кредиту та паспорту споживчого кредиту, в якому міститься інформація, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, підписаних відповідачем 17.05.2018 електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором, сума кредиту становить 3000,00 грн, реальна річна процентна ставка за кредитом становить 270 %. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За приписами ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В ч. 1 ст. 638 ЦК України зазначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За приписами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. В ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно вимог ч. 1 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. В ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно вимог ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому сторонами погоджується розмір кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості, та інші умови. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції, визначені Закон України «Про електронну комерцію». З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що відповідачкою здійснено відповідний алгоритм дій, спрямованих на укладення кредитного договору № 1710542 від 17 травня 2018 року. Стосовно відзиву наданого предстаником відповідача, що кредитний договір не містить особистого підпису відповідача суд зауважує, що кредитний договір підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з приписами ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, не доведено, що він не використовував одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. Факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 3000 грн. підтверджується довідкою АТ «УКРСИББАНК» від 01.09.2023. При цьому відповідач ознайомившись із вказаними умовами та погодився з ними, підписавши заявку на отримання кредиту шляхом використання одноразового ідентифікатора. Із зустрічним позовом про визнання недійсним пунктів кредитного договору він не зверталася. Отже, оскільки договір та його умови в судовому порядку не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Суд критично оцінює доводи представника відповідача про неналежність йому номеру мобільного телефону, за яким була здійснена генерації та надсилання одноразового ідентифікатора, оскільки саме номер вказаний [PERSON] в індивідуальних пропозиціях(Оферта) № [NUMBER] укладення Договору про надання кредиту. Факт наявності у [PERSON] будь-яких інших номерів мобільних операторів не спростовує встановлених судом обставин. Посилання [PERSON] та її представника на те, що договор про надання кредиту не підписані споживачем електронним підписом, а тому правочин є не вчиненим та таким, що не породжує для відповідача прав та обов`язків, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються фактом перерахунку ТОВ «АІА Фінанс Груп» на рахунок відповідачу коштів у розмірі 3000 грн. на виконання умов укладеного договору. Інших підстав перерахування таких коштів на рахунок [PERSON] перед судом не наведено. З наведеного вбачається, що посилання відповідача на укладення кредитного договору від 17.05.2018 з порушенням положень цивільного законодавства щодо обов`язковості письмової форми договору позики є безпідставними, оскільки дії сторін з укладення спірних кредитних договорів у формі електронного договору відповідають приписам ст.ст. 6, 627 ЦК України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». З матеріалів справи вбачається, що відповідач допустив прострочення повернення кредиту, в добровільному порядку отримані від позивача кредитні кошти не повернув, незважаючи на доведення до його відома ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» відповідної інформації щодо виконання зобов`язань за договором. Таким чином, відповідач допустив неналежне виконання умов кредитного договору, який було укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті credit365.ua, підписана електронним цифровим підписом позивача, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з відповідача на користь ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» зазначених сум складових спірної заборгованості. Щодо вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу. За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, указаними правовими нормами передбачено право кредитора стягувати з позичальника, який своєчасно не повернув суму позики, відсотки з простроченої суми, розмір яких установлюється договором. У випадку, якщо сторони Договори не визначили таких умов та розмір відсотків, то кредитор має право на стягнення 3% річних простроченої суми. Згідно 7.4 розділу III Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту у випадку припинення дії, або закінчення строку дії договору сторони не звільняються від обов`язку виконання зобов`язань, що виникли під час його дії. В п. 2.11 Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту зазначено, що починаючи з другого дня за останнім днем строку користування кредитом процентна ставка за користування кредитом нараховується щоденно і становить 1,5% від суми отриманого позичальником кредиту за кожен день з моменту закінчення строку користування, до моменту фактичного повернення кредиту. Обов`язок сплати процентів згідно з вказаним пунктом Договору виникає у позичальника в день, наступний за днем їх нарахування. Таким чином, укладений сторонами кредитний договір встановлює процентну ставку за користування Кредитом розмір 1,5 % від отриманого позичальником кредиту за кожен день з моменту закінчення строку користування, а тому відповідач, який погодився на укладення договору на умовах викладених у публічній оферті, повиннен оплатити позивачу проценти за період прострочення згідно пункту 2.11 вказаного договору. Розрахунок заборгованості по процентами за користування кредитом, наданий позивачем, стороною відповідача не спростований, контррозрахунок суду не доведений, отже суд вважає, що до стягнення з відповідачки підлягають проценти за кредитним договором. Крім того, Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). За таких обставин, суд не вбачає за доцільне надавати відповідь кожному аргументу сторони відповідача. Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволенні позовних вимог. Стосовно клопотання про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з цим, відповідно до ч.1 ст. 259 позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кошти в розмірі 3000 грн. відповідачем отримано 17.05.2018, кредит видано на 30 днів. Відповідно до здійснених пролонгацій строк повернення коедиту та процентів відтерміновано до 06.09.2018. П.5.2 договору укладеного між сторонами, погоджено, що позовна давність за всіма зобовязаннями сторін становить 5 років, тобто позовна давність спливає 06.09.2023, позов подано 08.06.2023, тобто в межах позовної давності. З урахуванням викладеного підстав для застосування строків позовної давності суд не вбачає. У позовній заяві представником ТОВ «АІА Фінанс Груп» - адвокатом Литвинцем С.А. було заявлено клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача суми понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8131,34 грн, яка надавалася адвокатом Литвинцем С.А. на підставі договору про надання правової допомоги № 21-3 від 01 вересня 2021 року. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу було надано копію додаткової угоди № 2 від 01 вересня 2021 року до договору № 21-3 про надання правничої (правової) допомоги від 01 вересня 2021 року та акту № 230308-1 від 08 червня 2023 року про надані послуги згідно договору № 21-3 про надання правничої (правової) допомоги від 01 вересня 2021 року, згідно якого загальна вартість наданих послуг за договором в розрізі даного акту 8131 грн 34 коп. Пунктом 2 вказаного Акту передбачено, що клієнт зобовязується здійснити розрахунок за Договором в розрізі даного акту в строк до 30 рабочих днів з моменту його підписання. Проте, стороною позивача протягом розгляду справи не було надано суду платіжного документу про сплату позивачем адвокату Литвинцю С.А. витрат на правничу допомогу, тобто витрати документально не підтверджені. Відповідно відсутні підстави для задоволення вимоги про їх відшкодування. Питання щодо судових витрат підлягає вирішенню у порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved