Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

представник ПАТ «Рівнеобленерго» Кочарян В.В. звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення майнової шкоди в розмірі 5645 грн та сплаченого судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.02.2022 о 07:45 на а/д М-06 Київ-Чоп 381 км + 934 м, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «DAF 95XF», д.н.з. [NUMBER] із причіпом бортовим «SHMITS SPR24», д.н.з. [NUMBER] , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті чого здійснив наїзд на металеве огородження (відбійник), паркан будинку та пошкодив лінію електропередач, що підтверджується постановою Дубенського міськрайонного суду від 29.03.2022. Згідно наданої розписки, відповідач [PERSON] зобов`язався компенсувати завдану ним шкоду. Таким чином, відповідачем було пошкоджено належну ПрАТ «Рівнеобленерго» повітряну лінію електропередач, внаслідок чого позивачу було завдано майнової шкоди в розмірі 5645 грн. Добровільно відповідачем шкода не відшкодована, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 07 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача ПрАТ «Рівнеобленерго» В. Кочарян в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримує позовні вимоги, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній». Крім того, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4\~ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що згідно постанови Дубенського міськрайонного суду від 29.03.2022, 23 лютого 2022 року о 07:45 на а/д М-06 Київ-Чоп 381 км + 934 м, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «DAF 95XF», д.н.з. [NUMBER] із причіпом бортовим «SHMITS SPR24», д.н.з. [NUMBER] , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті чого здійснив наїзд на металеве огородження (відбійник), якого пошкоджено 7,5 м та паркан будинку протяжністю 16 м, та пошкодив лінію електропередач, а саме траверса 0,4 кВт пошкодження електропроводу, в результаті чого отриманні механічні пошкодження та завдані матеріальні збитки. Вказаною постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн (а.с.4). Частиною 6 статті 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, суд не з`ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні пошкодження електропроводу. Відповідно до довідки від №23/5997 від 11.08.2022, що видана ПрАТ «Рівнеобленерго» загальна сума витрат на відновлення об`єкта (придбання матеріалів і вартості відновлювальних робіт) складає 5 645 грн (а.с.7). Як встановлено судом із заяви [PERSON] , відповідач підтвердив обставини вчинення ним ДТП та зобов`язувався відшкодувати збитки в добровільному порядку (а.с.5). 20 квітня 2022 року ПАТ «Рівнеобленерго» на адресу [PERSON] було надіслано претензію про необхідність у десятиденний строк відшкодувати заподіяну з його вини внаслідок ДТП шкоду в сумі 5645 грн (а.с.8), проте станом на день подання позовної заяви кошти не сплачено. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. За приписами ст. ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 8 ч. 2ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з ч. 1ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3ст. 22 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з позицією викладеною у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідач в судове засідання не з`явився, не подав доказів на спростування доводів позивача, а судом їх встановлено не було. Аналізом досліджених по справі доказів судом встановлено, що діями відповідача, пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу), позивачу було завдано майнової шкоди (прямих збитків), яка знаходиться в безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із діями [PERSON] та в силу вищенаведених норм матеріального права підлягає повному відшкодуванню за рахунок останнього, як заподіювача шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2684 грн підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №2004526682 від 09.08.2021 та платіжною інструкцією № 2004746316 від 07.07.2023. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останнім судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 2684 грн.

Outcome: approved