Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач [PERSON] , в особі свого представника [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , Акціонерного товариства «Правекс Банк», третя особа: Голосіївський відділ Державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що [PERSON] є єдиним власником квартири за адресою: [ADDRESS] . В липні 2021 позивач маючи намір здійснити реєстрацію місця проживання своєї дочки в зазначеній квартирі, дізналася що квартира перебуває під арештом. Як з`ясувалось, 01.06.2006 реєстратором Друга київська державна нотаріальна контора було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про арешт квартири (реєстраційний номер обтяження 3285510). При цьому власником квартири помилково зазначений [PERSON] , який є сином позивача та проживав в квартирі раніше. Зазначає, що [PERSON] не є та ніколи не був власником вказаної квартири. У відповідь на адвокатський запит представника позивача Голсоіївським районним відділом державної виконавчої служби в місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було надано листа від 13.09.2022 вих. № 63170, яким повідомлено, що перевіркою АСВП встановлено, що відкриті виконавчі провадження щодо [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають. Враховуючи викладене, позивач просить звільнити з-під арешту квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 01.07.1999, посвідченого державним нотаріусом Сімнадцятої київської нотаріальної контори Пірнак Мирославою Вікторівною, накладеного 01.06.2006 реєстратором Друга київська державна нотаріальна контора а підставі постанови АК 202057 від 26.05.2006 Відділу державної виконавчої служби голосіївського РУЮ в м. Києві, реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна № 3285510. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2022 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Акціонерного товариства «Правекс Банк», третя особа: Голосіївський відділ Державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту, та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Представник позивача надав заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач-1 [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Надав до суду заяву, в якій зазначив, що проти позовних вимог не заперечує, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначив, що просить провести розгляд справи за відсутності сторони відповідача-1. Відповідач-2 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, будь-яких заяв та клопотань, відзиву до суду не надали. Третя особа Голосіївський відділ Державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Надали заяву, в якій зазначили, що просять провести розгляд справи за відсутності їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.07.1999 між [PERSON] (продавець), [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Сімнадцятої Київської державної нотаріальної контори Пірнак М.В. Відповідно до п. 1. вказаного договору продавці продали, а покупець купив нерухоме майно, яким є квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Квартира в цілому складається з 2-х жилих кімнат, жила площа - 29,70 кв.м., загальна площа - 50,80 кв.м. Позивач зазначила, що 01.06.2006 реєстратором Друга київська державна нотаріальна контора було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про арешт квартири (реєстраційний номер обтяження 3285510). При цьому власником квартири помилково зазначений [PERSON] , який є сином позивача та проживав в квартирі раніше. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2022 позов Акціонерно-комерційного банку «Правекс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерно-комерційного банку «Правекс Банк» 13001,64 грн. Частиною 4 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 15.12.2022 Друга київська державна нотаріальна контора листом № 181/01-16 від 19.01.2023 надали суду належним чином завірену копію постанови АК 202057 від 26.05.2006, винесеної Відділом державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ у м. Києві; копію документа р.№ 1з-118 вх. 1168 від 01.06.2006, які вказані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна як підстава обтяження та як додаткові дані в запису про арешт квартири за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 3285510). Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського району м. Києва винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.05.2006, відповідно до якої на примусовому виконанні у відділі знаходиться виконавчий лист № 2-2141 від 16.10.2002 про стягнення з [PERSON] на користь АКБ «Правекс-Банк» боргу в сумі 13001,64 грн. Вказаною постановою накладено арешт на майно, що належить [PERSON] , а саме: кв. [ADDRESS] . Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 7761200 від 01.06.2006, наданою Другою київською державною нотаріальною конторою, внесено реєстраційний запис: тип обтяження - арешт нерухомого майна, постанова АК 202057, 26.05.2006 державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ у м. Києві, об`єкт обтяження - квартира, [ADDRESS] , власник - [PERSON] , реєстраційний номер - [NUMBER] . У відповідь на адвокатський запит представника позивача Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було надано листа від 13.09.2022 вих. № 63170, яким повідомлено, що перевіркою АСВП встановлено, що на відкритті виконавчі провадження щодо [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають. Таким чином, позивач не може реалізувати своє право на вільне здійснення користування та розпорядження своїм майном, оскільки на нього накладений арешт, який не можливо зняти в позасудовому порядку, так як на даний час виконавче провадження, в межах якого накладено арешти, вже завершено та знищено, що порушує його законні права та інтереси як власника майна, в тому числі і стосовно права вільного розпорядження належним йому майном, яке він на даний час має намір відчужити шляхом укладення відповідного договору дарування частини квартири. Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону, запис про скасування державної реєстрації прав до державного реєстру прав вноситься у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових-прав. та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Згідно з приписами Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника припиняється на підставі винесеної державним, приватним виконавцем постанови про: - закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12. 14. 15 частини першої статті 39 Закону; - повернення виконавчого документа стягувану на підставі пунктів 1,3. 11 частини першої статті 37 Закону; - зняття арешту з майна боржника з підстав, передбачених статтею 59 Закону. Арешт з майна боржника також знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом. Частиною першою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Арешт з майна боржника також знімається у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом. З урахуванням вище викладеного, будь - які виконавчі провадження щодо позивача, тому арешт з майна позивача може бути знятий лише за відповідним судовим рішенням. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач-1 позовні вимоги визнав, заявлені вимоги є обґрунтованими, тому позов [PERSON] до [PERSON] , Акціонерного товариства «Правекс Банк», третя особа: Голосіївський відділ Державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту, підлягають задоволенню.

Outcome: approved