Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

У лютому 2023 року позивач АТ "СЕНС БАНК" (далі-Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги, мотивує тим, що згідно з заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 січня 2015 року з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку на користь ПАТ "УКРСОЦБАНК" стягнуто заборгованість за договором кредиту №674-ф03.7/60 від 27 серпня 2007 року у розмірі 68 373 долари США за курсом НБУ станом на 14 січня 2015 року, що становить 1 078 249, 94 грн та 3 654, 00 грн судового збору. Згідно з рішенням №5/2019 від 15 жовтня 2019 року діяльність АТ "УКРСОЦБАНК" припинено шляхом приєднання до АТ "АЛЬФА-БАНК", яке стало правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків. 12 серпня 2022 року відбулась зміна найменування позивача з АТ "АЛЬФА-БАНК" на АТ "СЕНС БАНК" без зміни організаційно-правової форми. Оскільки станом на 01 грудня 2022 року грошове зобов`язання за кредитним договором №674-ф03.7/60 від 27 серпня 2007 року не виконане, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, розраховану відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України та пунктів Кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання у розмірі 6 153, 61 доларів США, що складається з суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість, та витрати зі сплати судового збору. 18 травня 2023 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Дукіним С.В. подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позому, пославшись на те, що дійсно 27 серпня 2007 року між АТ "УКРСОЦБАНК" та [PERSON] був укладений кредитний договір №674-ф03.7/60, за умовами якого Банк надав позичальнику грошові кошти на фінансування інвестування житла у розмірі 39 700 доларів США, зі сплатою процентів 12, 45% річних, строком до 26 серпня 2032 року (включно). Вважає, що позивач необгрунтовано посилається на ч.2 ст.625 ЦК України, якою бажає стягнути з відповідачів заборгованість у вигляді 3% річних від простроченої суми боргу за кредитним договором, укладеним в іноземній валюті, оскільки норми вказано частини статті поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Крім того, стягнення 3% річних, які нараховані на задавнену вимогу, допускається тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги. Зазначив також, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, а тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежуться останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Оскільки заборгованість за кредитним договором нарахована за період з 01 грудня 2019 року по 01 грудня 2022 року, позов про стягнення 3 % річних пред`явлений позивачем з пропуском строку позовної давності після набрання заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03 березня 2015 року, у зв`язку з чим просить застосувати строк позовної давності. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив справу слухати у його відсутність, проти заочного розгляду справи заперечень не мав. Представник відповідача подав суду заяв про слухання справи в його та відповідачавідсутність, позовні вимоги підтримав та просив відмовити у задоволенні позову. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність учасників процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 27 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "УКРСОЦБАНК" та [PERSON] укладено кредитний договір №674-ф03.7/60, відповідно до умов якого позичальнику у тимчасове користування надано кредитні кошти для фінансування інвестування житла у розмірі 39700 доларів США, а позичальник зобов`язувався повернути отримані кредитні кошти та сплатити на користь Банка відсотки за користування кредитом у розмірі 12.45 % річних не пізніше 26 серпня 2032 року (а.с.10-15). В забезпечення виконання умов за кредитним договором, 27 серпня 2007 року між Банком та [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки №07-15/1123, за умовами якого поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а ткож можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором (а.с.16-17). Згідно з рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 січня 2015 року з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку на користь ПАТ "УКРСОЦБАНК" стягнуто заборгованість за договором кредиту №674-ф03.7/60 від 27 серпня 2007 року у розмірі 68 373, 49 доларів США за курсом НБУ станом на 14 січня 2015 року, що становить 1 078 249 грн та 3 654, 00 грн судового збору (а.с.5-9). Рішення набрало законної сили 03 березня 2015 року. Відповідно до протоколу позачергових загальних зборів акціонерів АТ "АЛЬФА-БАНК" та рішення єдиного акціонера АТ "УКРСОЦБАНК" від 15 жовтня 2019 року внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ "АЛЬФА-БАНК" став правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків після "УКРСОЦБАНК" (а.с.20-21). 12 серпня 2022 року відбулась зміна найменування позивача з АТ "АЛЬФА-БАНК" на АТ "СЕНС БАНК" без зміни організаційно-правової форми, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.19). Відповідно до наданого позивачем розрахунку 3% річних, нарахованих на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, у відповідачів виникла заборгованість в розмірі 68 373, 49 доларів США (а.с.18). За змістом положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями ст.611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставістатті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень ст.526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 4 червня 2019 року у справі №916/190/18. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі станом на дату звернення ПАТ "УКРСОЦБАНК", правонаступником якого є АТ "АЛЬФА-БАНК" (АТ "СЕНС БАНК" після 01 грудня 2022) до суду мали грошове зобов`язання та на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 січня 2015 року з останніх у солідарному порядку було стягнуто заборгованість за договором кредиту №674-ф03.7/60 від 27 серпня 2007 року у розмірі 68 373, 49 долари США за курсом НБУ станом на 14 січня 2015 року, що становить 1 078 249, 94 грн. Як вбачається з рішення, з відповідачів на користь Банку було достроково стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором, сума боргу встановлена на відповідну дату на 14 січня 2015 року, є встановленою судом, а отже має преюдиційне значення та не підлягає повторному доказуванню. Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами наявні грошові зобов`язання. Відповідачами вказане рішення не оскаржене, останнє не скасовано. Матеріали справи не містять доказів щодо добровільного виконання відповідачами взятого на себе зобов`язання. З огляду на те, що відповідачі порушили вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст.625 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, які не виконані боржниками в повному обсязі, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржників від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. У вказаній статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. З викладеного слідує, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Невиконанням грошового зобов`язання не припиняє правовідносин сторін, не звільняє відповідачів від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє позивача права на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за весь час прострочення (зобов`язання є триваючим). При цьому, право на позов про стягнення коштів на підставі вказаної статті виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення та обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Таким чином, оскільки зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання, позивач звернувся до суду 06 лютого 2023 року, останній має право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, з урахуванням положень ст.257, 261 ЦК України, в межах заявлених позовних вимог з 06 лютого 2020 року та до 23 лютого 2022 року включно, за такого. Законом України від 15 березня 2022 року №2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" доповнено розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента №133/2022 від 14.03.2022; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента №259/2022 від 18.04.2022; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента №341/2022 від 17.05.2022; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента №573/2022 від 12.08.2022; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента №757/2022 від 07.11.2022; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 6, 02.2023 №58/2023; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 1.05.2023 №255/2023. Тобто, кінцевою датою розрахунку платежів згідно з ч.2 ст.625 ЦПК України є 23 лютого 2022 року. Таким чином, за період з 06 лютого 2020 року по 23 лютого 2022 року включно сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, становить 6 249, 16 доларів США за розрахунком: з 06 лютого до 31 грудня 2020 року = 1854, 51 доларів США 68 373, 49 (сума заборгованості, встановлена рішенням суду у справі №521/13693/14-ц (без врахування попередніх інфляційних витрат та 3% річних) х 3% х 330днів/365днів; з 01 січня по 31 грудня 2021 року = 2045, 60 доларів США (68 373, 49 х 3% х 365днів/366 днів); з 01 січня по 23 лютого 2022 року = 303, 47 доларів США (68373, 49 х 3% х 54 дні/365 днів). За такого, вимоги позивача підлягають задоволенню частково у розмірі 4203, 58 доларів США. На підставі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: approved