Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса про встановлення факту родинних відносин, скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. Позивач з огляду на те, що він є спадкоємцем першої черги, звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують родинні відносини померлого з його донькою, та рекомендовано звернутися до суду. На підставі викладеного заявник просить суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріально дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М., а також зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М. видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04.10.2022 у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 10.04.2023, закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду пояснення, в яких вказував на невідповідність у наданих позивачем документах по батькові спадкодавця [PERSON] , а також направив копію спадкової справи заведеної щодо майна [PERSON] . Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 13.09.1993 ДК УЖГ Мінського району м. Києва (а.с.14). В подальшому, на підставі свідоцтв про право на спадщину, виданих 10.03.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клітко В.В., [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали у приватну власність по 2/12 частки спадкового майна на кожного (а.с.11-13). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 27.06.2021 Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с.8). Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданим 27.03.1960 Сталінським бюро РАЦС, [PERSON] був одружений з [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.9). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Московським бюро РАЦС (а.с.10), [INFO] народився [PERSON] (позивач у справі), його батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Як убачається з матеріалів спадкової справи №20/2021 (а.с.119-168), заведеної щодо майна померлого [PERSON] , у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після його смерті звернувся син померлого - [PERSON] . З заяви [PERSON] убачається, що іншим спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його донька [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М. від 06.07.2022 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] у зв`язку з невідповідністю даних у поданих документах. З експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/528-п від 07.07.2022 убачається, що українські записи по батькові « [PERSON] » і « [PERSON] » є ідентичними (а.с.15). Статтею 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Із матеріалів справи убачається, що встановлення факту спорідненості, про що просить позивач, необхідно йому для отримання спадщини у порядку спадкування за законом за померлим батьком [PERSON] . Разом з тим, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Результат аналізу статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено законом «Про нотаріат». У ч.1 ст.1 закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. У ч.2 ст.1 закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій справі, оскільки предметом позову є спір про право, в іншому випадку позивач би звертався до суду в порядку окремого провадження. До такого висновку дійшла колегія суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у своїй постанові від 15.04.2020 у справі №474/106/18. Як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Виходячи з норм закону «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права й обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їхні права порушені нотаріальними діями. Таким чином, позовні вимоги до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ляхар Олени Михайлівни задоволенню не підлягають, оскільки він є неналежним відповідачем за позовом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Інших доводів, які б спростували висновки суду, сторонами не надано. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed