Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

1. Стислий виклад позовної заяви 19 вересня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що у них з відповідачем є спільна донька [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вказує, що на утримання дитини в місяць витрачає близько 8 000 - 9 000 грн. Така сума для неї є непідйомною, оскільки вона перебуває в декретній відпустці та має дохід 860 грн соціальної допомоги по догляду за дитиною і 5 000 допомоги як ВПО, які отримує на себе та на дитину. Відповідач ухиляється від обов`язку по утриманню дитини, хоча неофіційно працює різноробом, виконує будівельні та ремонтні роботи житлових приміщень і має приблизний дохід 20 000 грн в місяць, інших неповнолітніх дітей та утриманців не має. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі, в розмірі 6 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 2. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 21 вересня 2023 року позовна заява [PERSON] залишена без руху, у зв`язку з недотриманням позивачем вимог ст. 175 ЦПК України (а. с. 16). Ухвалою від 28 вересня 2023 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 13 жовтня 2023 року. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 25-26). 3. Позиції учасників справи в суді та подані ними заяви (клопотання) Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 35). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає частково (а. с. 37). У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 4. Фактичні обставини, встановлені судом Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21 липня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), [INFO] в м. Суми народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6). Згідно з довідками про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи від 01 серпня 2022 року [NUMBER] та [NUMBER] [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично поривають як внутрішньо переміщені особи в [ADDRESS] (а. с. 8-9). У період з четвертого кварталу 2022 року по четвертий квартал 2023 року [PERSON] отримувала соціальну допомоги по догляду за дитиною в розмірі 860 грн щомісячно, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків від 28 серпня 2023 року (а. с. 19). 5. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Відповідно до ст. 5 протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України визначено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. В силу ч. 1, ч. 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. В силу положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. З наведеного вище слідує, що обов`язок утримання дитини в рівних частинах покладається як на матір, так і на батька. За наявності спору, розмір аліментів встановлюється судом. При цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають прийматися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. На підставі ст. 182 Сімейного кодексу України та роз`яснень, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. 6. Висновки суду При визначенні розміру аліментів, суд виходить з положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», згідно з якою прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років на момент звернення до суду з цим позовом становив 2 272 грн та враховує вимоги ч. 2 ст. 182 СК України, якою встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, але не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто, 1 136 грн 36 коп. Крім того, суд враховує, що дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. У свою чергу відповідач офіційно не працює, разом з цим він є молодою людиною працездатного віку, на рівні з матір`ю має обов`язок утримувати сина до його повноліття та виконує цей обов`язок, приймаючи участь у матеріальному утриманні дитини шляхом надання грошових коштів щомісячно. Натомість, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України позивач не надала доказів на підтвердження своїх позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 6 500 грн щомісячно. Доводи [PERSON] про те, що відповідач працює і отримує дохід в розмірі 20 000 грн, суд вважає безпідставними, оскільки вони нічим не підтверджені. Крім цього, позивач не надала доказів про фактично понесені нею особисто витрати на утримання дитини. Надані [PERSON] квитанції про купівлю продовольчих товарів не є доказом того, що ці витрати були понесені нею та спрямовані на задоволення потреб малолітньої дитини, а в разі сплати, будуть становити для позивача надмірний тягар. Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що її щомісячні витрати на потреби дитини становлять 8 000 - 9 000 грн, оскільки позивачем не надано належних і допустимим доказів на підтвердження необхідності таких витрат на утримання малолітньої дитини віком 1 рік 2 місяці та їх понесення. Оцінивши надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, виходячи з критеріїв розумності та справедливості, а також рівного обов`язку обох батьків щодо утримання дитини, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1 500 грн щомісячно з індексацією відповідно до закону до її повноліття. На думку суду, вказаний розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, відповідатиме її законним інтересам, не порушуватиме при цьому прав та інтересів відповідача. 7. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, стягненню з відповідача до Державного бюджету підлягає судовий збір в сумі 1 073 грн 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial