Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

11 серпня 2023 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивачка просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, з дня подачі позову до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката по складанню позову в сумі 1200 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачка [PERSON] зазначила, що 15 травня 2004 року зареєструвала шлюб із [PERSON] у відділі РАЦС Миргородського МУЮ Полтавської області, про що зроблено запис № 81. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що шлюб між сторонами не припинений. З чоловіком разом не проживає понад 6 років і майже не підтримує з ним відносин, окрім питань виховання дітей. Сини мешкають із позивачкою і повністю перебувають на її утриманні, Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей позивачкі не надає. За таких підстав позивачка звернулася з даним позовом до суду. Ухвалою судді від 16.08.2023 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 13). Позивачка в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, причин неявки суду не повідомляв. Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлено ухвалу суду від 19.10.2023 про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що сторони являються батьками двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серія [NUMBER] , виданим 16 серпня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миргородського міського управління юстиції Полтавської області (а. с. 5) та серія [NUMBER] , виданим 28 жовтня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області (а. с. 4). Відповідно до акту підтвердження фактичного місця проживання особи (осіб) від 11 серпня 2023 року діти [PERSON] та [PERSON] проживають з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Главою 15 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Зазначений обов`язок, згідно з засадами ч. 6 ст.7 СК України, в рівній мірі стосується обох батьків та покладається на них за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення дітей, вимоги позивачки про стягнення аліментів є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню, шляхом щомісячного стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку починаючи з 11 серпня 2021 року, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Позивачкою до матеріалів позовної заяви додано ордер на надання їй правничої (правової) допомоги адвокатом Стахурловим І.І., квитанцію про оплату послуг адвоката Стахурлова І.І. на суму 1200 грн. та розрахунок оплати адвоката за надання професійної правничої допомоги, в якому зазначено, які послуги були надані на вказану суму (а. с. 7,8,9). Суд оцінюючи складність справи та об`єм послуг адвоката приходить до переконання, що витрати, які понесла позивач, не виходить за межі розумності та виваженості та не являється способом покращення свого матеріального становища за рахунок іншої сторони по справі. Тому суд в повній мірі задовольняє вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача судових витрат на надання професійної правничої допомоги.

Outcome: approved