Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

24 грудня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю "Теплопостачсервіс" (далі - ТОВ "Теплопостачсервіс") звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальні послуги, з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості у сумі 19051,78 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог, які в подальшому уточнив, позивачем зазначено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . ТОВ «Теплопостачсервіс» є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та надає зазначені послуги відповідачу, нараховує плату за них, а також формує і надає споживачу рахунки на оплату комунальних послуг, згідно затверджених уповноваженими органами тарифів, зокрема - рахунки на оплату послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води. Відповідно до вимог законодавства споживач зобов`язаний укласти договір із надавачем відповідних послуг. Підготовлений ТОВ договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який був складений на основі типового договору, на даний час боржник не підписав, хоча неодноразово ТОВ розміщувало оголошення про необхідність укласти цей договір. Відповідач регулярно отримує комунальні послуги, які надає позивач, не відмовляється від цих послуг та фактично споживає їх. Жодного разу не звернувся до позивача із запереченнями щодо боргу, що кожного місяця вказується в рахунках, що говорить про визнання ним боргу. А тому, сума нарахованої заборгованості є безспірною. Відповідач не виконує належним чином своїх зобов`язань з оплати послуг внаслідок чого станом на грудень 2019 року розмір заборгованості складає: за надані послуги з централізованого опалення за період з грудня 2016 року по жовтень 2019 року - 10495,91 гривень; за надані послуги з централізованого постачання гарячої води за період з серпня 2017 року по жовтень 2019 року - 7059,73 гривень. Відповідно до розрахунку 3% річних та втрат від інфляції: -інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості за централізоване опалення у розмірі 159,39 грн; -3% річних, нарахованих на суму заборгованості за централізоване опалення у розмірі 204,65 грн; -інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості за послугу з постачання гарячої води у розмірі 793,45 грн, -3% річних, нарахованих на суму заборгованості за централізоване опалення у розмірі 338,64 грн. Таким чином, ТОВ "Теплопостачсервіс" просило суд стягнути з боржника [PERSON] на його користь зазначену вище заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, а також відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду - 1921,00 грн. 1 квітня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 20). У судове засідання, призначене на 20.10.2021 року, з`явились представник позивача і відповідач. Представник позивача ТОВ "Теплопостачсервіс" - Плахотнюк О.М. заявила клопотання, у якому просила прийняти до провадження уточнену позовну заяву. Зокрема позивач зазначив, що відповідач після пред`явлення позову протягом листопада 2019 року - вересня 2021 року жодного разу не сплатив поточні нарахування за житлово-комунальні послуги в результаті чого сума заборгованості за цей період часу збільшилась. Таким чином, розмір заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги: з централізованого опалення за період з грудня 2016 року по вересень 2021 року складає 36 898,07 грн; з гарячого водопостачання за період з серпня 2017 року по вересень 2021 року складає 10 994,04 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: -інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості за централізоване опалення у розмірі 3965,40 грн; -3% річних, нарахованих на суму заборгованості за централізоване опалення у розмірі 1942,19 грн; -інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості за послугу з постачання гарячої води у розмірі 1963,29 грн, -3% річних, нарахованих на суму заборгованості за централізоване опалення у розмірі 907 грн. Відповідач заперечив позовні вимоги позивача, вказавши на те, що має індивідуальні вузли обліку і розрахунок заборгованості не є вірним. Просив приєднати до справи матеріали, які підтверджують це. У судовому засіданні 9.11.2022 року представник позивача заявила клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових пояснень, яке суд задовольнив. У додаткових поясненнях позивач зазначив, що між ТОВ "Теплопостачсервіс" та відповідачем не укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Наданий відповідачем договір № 5/375 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення від 07.07.2014 року, укладений з ТОВ «Ліко-Житлосервіс», позивачу не передавався. За адресою по [ADDRESS] відповідачем через підрядну організацію встановлено лічильник тепла типу Ultraheat Т230 заводський номер 68099260, який введено в експлуатацію згідно з актом від 20.10.2014 року. Нарахування плати за послуги з централізованого опалення у період з грудня 2016 року по листопад 2018 року здійснювалися відповідно до лічильника №68099260. Заборгованість за послуги з централізованого опалення станом на вересень 2018 року в розмірі 5166,98 грн відповідачем оплачена в повному обсязі в жовтні 2018 року. Міжповірочний інтервал лічильника тепла становить 4 роки, а тому дата чергової повірки лічильника тепла №68099260 настала 20.10.2018 року. Відповідач станом на 20.10.2018 не звертався до позивача з заявою про прийняття на абонентський облік зазначений лічильник, а тому нарахування плати у період з грудня 2018 року по вересень 2021 року здійснювалися відповідно до показників будинкового засобу обліку теплової енергії у зв`язку з закінченням терміну періодичної повірки лічильника та ненадання відповідачем підтверджуючих документів про повірку вказаного лічильника у встановленому порядку. Належна відповідачу квартира обладнана двома лічильниками гарячої води заводський № 101970827 та 101970862. Враховуючи, що у період з серпня 2017 року по жовтень 2018 року відповідач систематично не знімав та не подавав показники квартирних лічильників гарячої води, позивач проводив нарахування плати за послуги з постачання гарячої води за показаннями будинкового засобу обліку води. У жовтні 2018 року позивачем на підставі поданих відповідачем показників квартирних засобів обліку було проведено коригування плати за послугу на суму 5242,61 грн і позивачем частково погашено заборгованість за гарчу воду в розмірі 500 грн. Згідно з паспортами лічильників гарячої води повірка цих лічильників проводилася 21.11.2013 року, а міжповірочний інтервал становить не більше 4 років. Відповідач станом на 21.11.2018 року не звертався до позивача з заявою про прийняття на абонентський облік квартирних лічильників гарячої води після проходження чергової повірки, тому з наступного розрахункового періоду, а саме з 01.12.2018 позивач почав здійснювати нарахування плати за надані споживачу послуги, як споживачу квартира якого не обладнана індивідуальними засобами обліку гарячої води. У судовому засіданні 16.10.2023 року учасники справи відсутні. Представник позивача просила розглянути справу за її відсутності, повідомила суд, що заявлені вимоги підтримує просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Доценко О.О. просила відкласти розгляд справи на іншу дату, надати можливість ознайомитися з матеріалами справи. Приймаючи до уваги, що представник відповідача не надав суду доказів на підтвердження причин неявки у судове засідання, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] перебуває на утриманні та обслуговуванні товариства з обмеженою відповідальністю "Теплопостачсервіс". Товариство з обмеженою відповідальністю "Теплопостачсервіс" є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який надає ці послуги та нараховує плату за них, згідно затверджених тарифів. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "Теплопостачсервіс" зареєстровано 01.06.2007 року № 1 068 102 0000 019992. Правовідносини з постачання ЦО та ЦПГВ (Послуги) регулюються ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила) та іншими нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг. Крім того, на момент виникнення відносин з відповідачем, щодо надання комунальних послуг, на них поширювалася дія ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІV. Відповідно до абзацу 10 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведення, газопостачання, опалення, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Квартира за адресою [ADDRESS] , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивача. Це підтверджується правовою позицією, яка викладена в постановах Верховного Суду України від 11.11.2015 року у справі № 6-1192ц15 та № 6-1706ц15, відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Підведення централізованого опалення до точки розподілу, свідчить про виконання послуг постачальником. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 162 ЖК УРСР передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER] , видане 23.06.2015 Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, що підтверджується інформаційною довідкою № 189717010 від 21.11.2019 (а.с. 9) і споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, які постачає позивач. Відповідач від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався) та фактично споживав їх. Жодного разу не звернувся до позивача із запереченнями щодо боргу, що кожного місяця вказується в рахунках. Матеріали справи не містять доказів ненадання позивачем послуг відповідачу, так само як і звернень останнього з приводу відмови від отримання таких послуг. Частиною 1 ст. 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно п. 8 Правил, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої воді і водовідведення. З матеріалів справи вбачається, що 7 липня 2014 року між ТОВ «Ліко-Житлосервіс» та відповідачем було укладено Договір № 5/375 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (а.с. 46-49). У п. 4 Договору зазначено, що квартира відповідача обладнана лічильниками гарячого водопостачання заводські номери 101970862 та 101970827. Між сторонами у справі ТОВ "Теплопостачсервіс" та [PERSON] . Договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води не укладався, однак через те, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг. Це відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 20 квітня 2016 року в справі 6-2951цс15, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом. Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Згідно з ч. 6 ст. 19, ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно п. 12 Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Плата за послугу нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягають усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до п. 18 Правил. Відповідно до пункту 20 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. В той же час, пункт 11 Порядку визначає, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживач щомісяця передає показання вузлів розподільного обліку виконавцю відповідних комунальних послуг. В матеріалах справи відсутні докази передавання споживачем показань наявних приладів у порядку та строки, визначені договором. Вбачається, що на замовлення відповідача у 2014 році ТОВ «ЕЛ ЕНД ДЖИ МІТЕРІНГ» розроблено «Робочий проект обладнання вузла обліку теплової енергії» у квартирі [ADDRESS] (а.с. 62-69). У квартирі [ADDRESS] на підставі робочого проекту обладнання вузла обліку теплової енергії, розробленого ТОВ «ЕЛ ЕНД ДЖИ МІТЕРІНГ», погодженого ТОВ «Ліко-Житлосервіс», встановлений вузол обліку теплової енергії типу Ultraheat Т230 заводський номер 68099260, що підтверджується Актом введення в експлуатацію вузла комерційного обліку теплової енергії від 20.10.2014, підписаний замовником [PERSON] , підрядником ТОВ «ЕЛ ЕНД ДЖИ МІТЕРІНГ», а також представником постачальника послуг ТОВ «Ліко-житлосервіс» Донець О.О. З вказаного акту вбачається, що лічильник тепла типу Ultraheat Т230 заводський номер 68099260, виробництва Landis+Gyr GmbH, занесений до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки за №У3129-11, та відповідає вимогам ДСТУ 3339-96 «Теплолічильники. Загальні технічні вимоги». Відповідно до Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-МІ/2-2768-2011, виданого Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 19.07.2011, тип засобів вимірювальної техніки «Теплолічильники Ultraheat Т230», зареєстрованому в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3129-11 затверджено. Міжповірочний інтервал, установлений під час затвердження типу теплолічильників - не більше чотирьох років. 16 серпня 2018 ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» проведено чергову повірку теплолічильника Ultraheat Т230 заводський номер 68099260 та видано Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 24-1-2К/4887, яке є чинним до 16 серпня 2022 року, про відповідність лічильника вимогам ДСТУ EN 1434 (а.с. 59). Однак, як вбачається зі змісту Акту введення в експлуатацію вузла комерційного обліку теплової енергії від 21 вересня 2018 року і підтверджено позивачем у судовому засіданні, після чергової повірки теплолічильник типу Ultraheat Т230 заводський номер 68099260 не було прийнято на комерційний облік, що підтверджується відсутністю підпису представника постачальника послуг ТОВ "Теплопостачсервіс" (а.с. 60). Як зазначає позивач нарахування плати за послуги з централізованого опалення у період з грудня 2016 року по листопад 2018 року здійснювалися відповідно до лічильника №68099260. Заборгованість за послуги з централізованого опалення станом на вересень 2018 року в розмірі 5166,98 грн відповідачем оплачена в повному обсязі в жовтні 2018 року, що підтверджується довідкою про нарахування та сплату коштів № 50/2-375Т від 01.10.2021 року (а.с. 41). Відповідач станом на 20.10.2018 не звертався до позивача з заявою про прийняття на абонентський облік зазначений лічильник, а тому нарахування плати у період з грудня 2018 року по вересень 2021 року здійснювалися відповідно до показників будинкового засобу обліку теплової енергії у зв`язку з закінченням терміну періодичної повірки лічильника тепла та не надання відповідачем підтверджуючих документів про повірку вказаного лічильника у встановленому порядку виконавцю послуг. Належна відповідачу квартира обладнана двома лічильниками гарячої води заводські №№ 101970827 та 101970862. Враховуючи, що у період з серпня 2017 року по жовтень 2018 року відповідач систематично не знімав та не подавав показники квартирних лічильників гарячої води, позивач проводив нарахування плати за послуги з постачання гарячої води за показаннями будинкового засобу обліку води. У жовтні 2018 року позивачем на підставі поданих відповідачем показників квартирних засобів обліку було проведено коригування плати за послугу на суму 5242,61 грн і позивачем частково погашено заборгованість за гарчу воду в розмірі 500 грн., що підтверджується довідкою. Станом на 21.11.2018 року відповідач не звертався до позивача з заявою про прийняття на абонентський облік квартирних лічильників гарячої води після проходження чергової повірки, тому з наступного розрахункового періоду, а саме з 01.12.2018 позивач почав здійснювати нарахування плати за надані споживачу послуги, як споживачу квартира якого не обладнана індивідуальними засобами обліку гарячої води. Згідно з свідоцтвами про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № ИИ-03106220721083 та № ИИ-03106220721083 від 29.07.2021, які відповідач надав суду, за результатами повірки встановлено, що засоби вимірювальної техніки - лічильники води У-Т 1,5-U DN15 № 101970862 та 101970827 відповідають вимогам ДСТУ 3580 клас А в умовах експлуатації. Строк чинності свідоцтв до 22.07.2025 (а.с. 55). В матеріалах справи містяться заяви [PERSON] до позивача про здійснення перерахунку спожитих послуг на підставі встановлених індивідуальних вузлів обліку після їх чергової повірки датовані 28.09.2021 (а.с. 83,84). Отже, відповідачем не було надано суду доказів того, що він вчасно подав позивачу заяву та підтверджуючі документи про повірку лічильників для приймання їх на абонентський облік і коректного нарахування коштів за надані послуги. Відповідно до п.п. 1, 14 договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води згідно діючими нормативами, а споживач зобов`язався своєчасно та у повному обсязі сплатити послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що зазначені договором. Розрахунковим періодом є календарний місяць, якщо інше не визначено договором. Оплата послуг щомісячна. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяця) на підставі розрахунків на оплату наданих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ст.20 Закону, п.п.18,20,30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. З 1 травня 2019 року набула чинності нова редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року (далі - Закон № 2189-VIII). За приписом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідач своєчасно не сплачує за спожиті послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість. В своїй позовній заяві позивач повідомив суд про те, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином своїх зобов`язань сплачувати поточні нарахування, а тому станом на 01.10.2021 року загальна сума заборгованості відповідача складає 47892,11 грн. Формування суми заборгованості, помісячно з розщепленням платежів, наведено позивачем в Довідці № 50/2-375Т від 01.10.2021, відповідно до якої розмір заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з грудня 2016 року по вересень 2021 року складає 36898,07 грн, з гарячого водопостачання за період з серпня 2017 року по вересень 2021 року складає 10994,04 грн (а.с. 41). При дослідженні наданого позивачем розрахунку суд прийшов до висновку про те, що зазначений розрахунок зроблено правильно та у повній відповідності до інших наявних у справі доказів, та підтверджує порушення відповідачем обов`язків. Зазначене відповідачем в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не спростовано. Таким чином, позов ТОВ «Теплопостачсервіс» в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення у розмірі 36898,07 грн. та суми заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 10994,04 грн підлягає задоволенню, так як фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, згідно з зазначеними нормами законодавства відповідач зобов`язаний оплатити спожиті послуги з центрального опалення та постачання гарячої води. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Позивачем також пред`явлено вимогу про стягнення з позивача нараховані суми інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Вирішуючи зазначені вимоги позивача, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, згідно з розрахунком нарахування суми інфляційних витрат та 3% річних №50/2-375Т/1 від 01.10.2021 року (а.с. 43-44) вимоги позивача в частині стягнення з відповідача: суми інфляційних втрати на суму заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 3965,40 грн; суми інфляційних втрат на суму заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1963,29 грн; суми 3 % річних, нараховані на суму грошової заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 1942,19 грн; суми 3 % річних, нараховані на суму заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 907 грн є обґрунтованими, і в цій частині позов також підлягає задоволенню в повному обсязі в межах заявлених позовних вимог. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про наявність зобов`язань між сторонами, відповідач не надав, в тому числі, не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості, не доведено виконання грошових зобов`язань перед позивачем належним чином. Враховуючи викладене, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved