Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

28 липня 2023 року до суду надійшов позов [PERSON] , поданий її представником адвокатом Капєльніковим В.Л., до [PERSON] , в якому просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, зі щорічною індексацією на суму різниці збільшення встановленого прожиткового мінімуму відповідної категорії станом на 01 січня з розміром прожиткового мінімуму відповідної категорії у попередньому році. В обґрунтування позовних вимог зазначено, 21 квітня 2012 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №85. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утримання. Сторони шлюбно-сімейні відносини припинили більше 6 місяців, відповідач проживає окремо від сім`ї, матеріальну допомогу на утримання дитини надає, однак нерегулярно. Тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом за зистом. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.08.2023 року позовна заява залишена без руху. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.09.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 06 жовтня 2023 року відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що визнає позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Капєльніков В.Л. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. За заявою про відкладення розгляду справи не звертався, причини неявки не повідомив. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] 21 квітня 2012 року зареєстрували шлюб у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №85. Даний факт підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21 квітня 2012 року. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.07.2023 року, яке набрало законної сили 22.08.2023 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області 28 травня 2013 року, актовий запис №303). Позивач [PERSON] та її малолітня донька [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] хоча і зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак з сім`єю не проживає, надає матеріальну допомогу на утримання дитини, однак нерегулярно. Відповідач працездатний, інших дітей та непрацездатних осіб на своєму утриманні немає. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2\~ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141СК\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей. Разом з тим, відповідно до ч.1\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)\~доведені\~стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у\~тому\~числі на\~придбання\~нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума\~яких\~перевищує десятикратний\~розмір\~прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо\~платником\~аліментів не\~доведено\~джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, зі щорічною індексацією на суму різниці збільшення встановленого прожиткового мінімуму відповідної категорії станом на 01 січня з розміром прожиткового мінімуму відповідної категорії у попередньому році, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. Відповідно до ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved