Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 21.06.2023 року звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, який було укладено шляхом написання відповідачем власноруч розписки про отримання у борг 283 74 грн., строком до 25.03.2021 року. Враховуючи невиконання боржником своїх грошових зобов`язань позивач просить суд стягнути заборгованість а також інфляційні витрати та 30% річних згідно умов договору. Відповідач до судових засідань 27.09 та 18.10.20223 року не з`являвся , заяв по суті справи та клопотань не надавав, направлені за місцем реєстрації поштові повідомлення повернулись із відміткою про відсутність особи за вказаною адресою, що у відповідності до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України вважається належним повідомленням відповідача про час і місце розгляду справи. Як встановлено судом згідно розписки, копія якої подано в якості доказів та оригінал оглянуто судом у судовому засіданні 18.10.2023 року, від 25.11.2020 року [PERSON] отримав від [PERSON] у борг суму в розмірі 1000 доларів США , що складало на момент отримання еквівалент 28\~374 грн., для придбання лінії по обробці дерева та зобов`язався повернути борг не пізніше 25.03.2021 року, а також сторонами було зазначено, що у випадку не повернення у строк суми боржник зобов`язується виплатити пеню у розмірі 30% від зазначеної суми ( а/с 5). Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правовідносини пов`язані із договором позики та виконанням грошових зобов`язань врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК України ). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. За домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням ( ч.1 ст. 1053). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 16.06.2021 року по справі №754/5396/17 За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України: від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, які підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Ця судова практика є незмінною. У даному випадку суд проаналізувавши з надану позивачем розписку вважає, що за її змістом можливо достеменно встановити факт отримання [PERSON] від [PERSON] у борг грошової суми , яка була повністю передана відповідачу, визначені строк повернення суми та наслідки невиконання боржником умов строку повернення грошової суми. Наявність у позивача оригіналу розписки, на якої відсутні будь яки позначки щодо повного або часткового виконання зобов`язання є переконливим доказом не виконання боржником умов договору у визначений в розписці строк. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ч.1 ст. 526 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ч.1 ст. 530 ЦК України). . Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності ( ч.1 ст. 546 ЦК України). Статтею 549\~ЦК України\~визначено,\~що неустойкою\~(штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання.\~ Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою статті визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При розгляді питання суми та валюти яки підлягає стягненню суд враховує той факт, що у судовому засіданні позивач , який є стороною угоди , наполягав що валютою договору є саме гривня України а визначена у вигляді неустойки пеня у розмірі 30% насамперед було узгодженим сторонами штрафом у розмір 30% річних. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку що надана позивачем розписка є переконливим доказом укладення між сторонами договору позики на суму 28\~374 гривень, строк виконання договору визначений сторонами 25.03.2021 року сплив , грошове зобов`язання не виконане у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 28\~374 грн., сума інфляційних витрат, за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, яка складається за період з 26.03.2021 року по день винесення рішення у сумі 21\~851, 87 грн.. та 30 % річних, визначених умовами договору, за порушення зобов`язання, у розмірі 10\~750,30 грн. \~Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У статті 137 ЦПК України визначені витрати на професійну правничу допомогу: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьою зазначеної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК України ). При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.. що підтверджується квитанцією ( а/с 1) , та враховуючи повне задоволення позовних вимог , вказана сума підлягає стягненню з відповідача. З наданих позивачем доказів вбачається що у підготовці до направлення позову йому була надана правнича допомога адвокатом Коваль О.А., яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №003265 від 18.04.2018 року, та наданий розрахунок суми витраченої на правничу допомогу із детальним розписом допомоги у загальному розмірі 5\~000 грн.( а/с 15.16), яка також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved