Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів. У позовній заяві позивач посилається на те, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.11.2017 №308/3010/17 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.03.2017 і до досягнення нею повноліття. Вказує, що присуджений до стягнення рішенням суду розмір аліментів на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку доньки, зокрема змінився вік дитини, підвищився в два рази прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, зросли ціни на продукти харчування та одяг, збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні дитини. Зазначає, що у відповідача відсутні обставини, що унеможливлюють сплату аліментів, відсутні інші діти та на утриманні непрацездатні батьки, а тому просить суд змінити розмір аліментів, визначений за рішенням суду у твердій грошовій сумі, шляхом зміни способу стягнення, визначивши їх у частці від доходу в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.07.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказує, що проти позовних вимог не заперечує. Просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. В шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 листопада 2017 року шлюб укладений 28.04.2012 року у виконавчому комітеті Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 17, свідоцтво про одруження серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.03.2017 року і до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 2, 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 Сімейного кодексу України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ч.1\~ст. 192 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п. п. 3 п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст. ст.\~181,\~192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.\~ст. 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями\~ст. 192 Сімейного кодексу України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Суд, надавши правову оцінку доказам, на які посилається позивач, враховує визнання позову відповідачем, а також зміну матеріального становища сторін, що з огляду на зміну віку дитини відповідно збільшилися витрати на її утримання, окрім того з 2017 року змінився розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку,

Outcome: approved