Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 05.05.2020 в розмірі 47 585,30 грн, станом на 22.05.2023. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 05.05.2020 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладено на банківському сайті складають договір між ним та банком, що підтверджується його підписом у заяві. Відповідач ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується його підписом у заяві. На виконання умов договору, відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено кредитний ліміт. За умовами договору, відповідач зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, оплачувати комісії, а у випадку невиконання зобов`язань виконати зобов`язання з повернення кредиту, оплатити винагороди Банку, а також штрафи. Відповідач взяті на себе зобов`язання виконує з порушенням, у зв`язку з чим, станом на 22 травня 2023 року, його заборгованість перед банком складає 47\~585,30 грн, в тому числі: 40 159,16 грн заборгованість за тілом кредиту, 7426,14 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Посилаючись на викладене, представник позивача просить суд стягнути з відповідача суму зазначеної заборгованості, а також витрати на відшкодування судового збору в розмірі 2684,00 грн. У судове засідання позивач не з`явився, однак у позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечив, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України,суд розглянув справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Зі змісту заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, заповненої та підписаної електронним підписом відповідача [PERSON] , вбачається, що останній заявив про бажання отримати відновлювану кредитну лінію, строком на 12 місяців з лонгацією на споживчі цілі безготівковим шляхом на суму, що не перевищує 50\~000,00 грн для карт «Універсальна» та 75\~000,00 грн для карт «Універсальна Gold». Дана заява також містить інформацію щодо реальною річною процентної ставки 43,2 % для карт «Універсальна», а також 42,0 % - для карт «Універсальна Gold». Заявою визначені загальні витрати за кредитом, порядок повернення кредиту умови договору «Оплата частинами» та «Миттєва розстрочка», Умови та Правила банківських послуг на дату приєднання та підписання їх Клієнтом. Окрім цього, встановлено, що 05.05.2020 відповідач підписав електронним підписом паспорт споживчого кредиту. З розрахунку заборгованості за договором б/н від 05.05.2020, укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] , встановлено, що, станом на 22.05.2023 року, заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 40 159,18 гривень, заборгованість за простроченими відсотками становить 7 426,14 грн. Із виписки [PERSON] , [INFO] , за договором б/н встановлено, що відповідач користувався грошовими коштами банку. Станом на 15.05.2023 баланс залишку після операцій на його картці становить «-47 585,30». Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленою на [PERSON] підтверджено, що позивач неодноразово змінював умови кредитування та обслуговування кредитної картки відповідача (змінював кредитний ліміт). У довідці б/н наявні відомості щодо переліку кредитних карток, які були надані відповідачу згідно з кредитним договором. Також позивач додав до матеріалів позовної заяви непідписані відповідачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також витяг з протоколу № 35 засідання Правління від 20.08.2019, блок 7, яким затверджено черговий масив змін та доповнень до Умов та Правил надання банківських послуг. Оцінивши докази, досліджені в ході судового розгляду справи, у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПк України випадках. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідач користувався наданими йому АТ КБ «ПриватБанк» грошовими коштами в розмірі кредитного ліміту. Водночас, із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, судом встановлено, що [PERSON] взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим, станом на 22.05.2023 року, у нього наявна заборгованість за тілом кредиту в розмірі 40 159,18 гривень, заборгованість за простроченими відсотками становить 7 426,14 грн. Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості, оскільки такий було проведено відповідно до умов Кредитного договору, Умов та Правил надання банківських послуг та не викликає сумніву щодо правомірності нарахування зазначених у ньому сум заборгованості. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем спростовано не було. За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за вищевказаним договором, суд не має підстав піддавати їх сумніву. Оскільки своїх зобов`язань за кредитним договором [PERSON] добровільно не виконує належним чином, то у позивача обґрунтовано виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів та відсотків за їх користування. Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для задоволені позовних вимог в повному обсязі та захисту порушеного права позивача в судовому порядку. Враховуючи висновок суду про повне задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПУК України, з відповідача також належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 гривень.

Outcome: approved