Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] трьох відсотків річних у розмірі 2058,13 доларів США, що еквівалентно 75\~245,23 гривень, посилаючись на те, що 06.02.2008 року між ВАТ «ЕрстеБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/2061/3/09855 відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 26\~500 дол. США зі строком користування кредитними коштами до 05.02.2018р.. З метою забезпечення виконання кредитного договору 06.02.2008р. між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки №014/2061/3/09855, предметом якого є двокімнатна квартира, загальною площею 38.2 кв. м., житловою площею 25.5 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Оскільки належним чином [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконувала то 23.12.2011р. рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у цивільній справі №2-76/11 позовні вимоги ПАТ «ЕрстеБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто на користь позивача заборгованість в сумі 31\~287,48 дол. США, що в перерахунку на національну валюту складало 247\~975,15 грн.. В подальшому ПАТ «Фідобанк» став правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Ерсте Банк», а 19.12.2012р. з прилюдних торгів щодо реалізації арештованого нерухомого майна було реалізовано предмет іпотеки за договором іпотеки №014/2061/3/09855 та стягувачем від реалізації предмета іпотеки було отримано кошти, що еквівалентно 8419.32 дол. США. Таким чином залишок заборгованості за рішенням суду у цивільній справі №2-76/11 становить 22\~868,16 дол. США.. 19.01.2021р. було проведено електронний аукціон № UA-EA-2020-12-23-000001- b за лотом № GL1N019277 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 7 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами, 220 кредитних договорів, що забезпечені заставою та 267 без заставних кредитних договорів. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс» ЄДРПОУ:42251700, що підтверджується протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-12-23-000001-b. 03.02.2021\~року між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL1N019277_205/1 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрованим в реєстрі за № 28 (далі - Договір),\~за змістом пункту 1 якого банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом -\~Права вимоги.\~Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. За змістом пункту 2 Договору за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень, право отримання коштів від реалізації заставного майна за Основними договорами. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів. Позивач зазначає, що за змістом пункту 461 Додатку № 1 до Договору № GL1N019277_205/1 про відступлення прав вимоги від 03.02.2021 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до [PERSON] , за Кредитним договором № 014/2061/3/09855 від 06.02.2008 року. Таким чином, ПАТ «Фідобанк» вибуло як кредитор із зобов`язань, що виникли на підставі Кредитного договору № 014/2061/3/09855 від 06.02.2008 року. ТОВ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 29 серпня 2019 року та здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг № 1739 від 10.09.2019 року. У позовній заяві вказано на те, що враховуючи все вищенаведене, ТОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» у правовідносинах, що були предметом розгляду у справі № 2-76/11 за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 18.11.2021р. ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у цивільній справі № 2-76/11 заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну сторони його правонаступником - задоволено; замінено сторону стягувача ПАТ «Ерсте Банк» його правонаступником ТОВ «Консалт Солюшен» у виконавчому провадженні за виконавчими документами, виданими у цивільній справі №2-76/11. При обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на положення ч. 1 ст. 256, ч.ч.1,2 ст. 509, ч.1 ст. 512 , ч.1 ст. 514, 524, 625 ЦК України, 129-1, п. 9 статті 129 Конституції України При цьому позивач зазначає, що відповідач рішення суду від 23.11.2011 року у цивільній справі № 2-76/11 в частині погашення заборгованості не виконала до моменту звернення із цією позовною заявою, заборгованість ПАТ «Ерсте Банк» своєчасно не погасила, своє грошове зобов`язання, встановлене кредитним договором та підтверджене рішенням суду, перед ПАТ «Ерсте Банк» (в подальшому - ПАТ «Фідобанк») прострочила. Отже, заборгованість Відповідача перед Позивачем, що була встановлена кредитним договором та підтверджена рішенням суду є зобов`язанням відповідно до норм цивільного права. В період з дати набрання рішення законної сили по цей час Відповідач безпідставно користується коштами, що належали до сплати ПАТ «Ерсте Банк» (в подальшому - ПАТ «Фідобанк»), а після укладення договору про відступлення права вимоги - Позивачу. В силу наведеного, у товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», як у правонаступника ПАТ «Фідобанк», виникло право вимагати від відповідача сплати 3\~%\~річних за користування грошовими коштами у розмірі, наведеному у розрахунку заборгованості. Разом з тим, позивач зазначає, що ним враховано строки позовної давності для звернення до суду з такою вимогою. Позивач зазначає, що пунктом 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК, продовжуються на строк його дії. Таким чином строк загальної позовної давності, встановлений статтею 257 ЦК України було продовжено на строк дії воєнного стану. Відповідно до Указу Президента України N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України N 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Цей правовий режим зберігається і до дня подачі цього позову. Враховуючи зазначене, звертаючись до суду з цим позовом, сторона Позивача здійснює розрахунок заборгованості за період з 24.02.2019 року до 23.02.2022 року. Окрім того, позивач посилається на постанови Великої Палати Верховного Суду по справі № 703/2718/16-ц від 19 червня 2019 року та від 11 квітня 2018 року № 758/1303/15-ц, постанову\~КГС ВС від 07.02.2018 № 910/11249/17. За цих підстав, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» заборгованість - 3% річних за користування грошовими коштами у розмірі 2058,13 дол. США, що станом на 16.02.2023р. еквівалентно 75\~245,23 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою від 13.03.2023 року відкрито спрощене провадження та постановлено розгляд справи здійснювати з викликом сторін. В ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. У судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягав у повному обсязі з підстав, які наведені у позовній заяві, проти заочного розгляду справи заперечень не надав. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив до суду не надала, з будь-якими клопотаннями не зверталася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у порядку визначеному чинним законодавством, а саме на останню відому адресу місця проживання позивача неодноразово направлялися судові повістки та розміщувалося оголошення на сайті суду. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але в судове засідання не з`явився без поважних причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд, урахуванням вказаного, приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Cудом встановлено, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2011р. у справі №2-76/11 встановлено, що із змісту кредитного договору № 014/2061/3/09855 від 06 лютого 2008 року вбачається, що сторони уклали кредитний договір за яким [PERSON] отримала кредит в сумі 26 500,00 дол. США, строком до 05 лютого 2018 року включно зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 13,50% річних. Згідно п.5.2 іпотечного договору № 014/2061/3/09855 від 06.02.2008 року, вбачається, що [PERSON] та ВАТ "Ерсте Банк" уклали між собою договір, за умовами якого [PERSON] поручився перед позивачем за борги [PERSON] і у випадку не виконання боржником [PERSON] умов кредитного договору № 014/2061/3/09855 від 06 лютого 2008 року позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить [PERSON] а саме: - двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 38,2 кв.м., житловою площею 25,5 кв.м. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача [PERSON] по кредитному договору № 014/2061/3/09855 від 06 лютого 2008 року станом на 20 травня 2010 року становить: 31 287,48 дол. США, що в перерахунку на національну валюту по курсу НБУ станом на 20.05.2010 року (7,9257 грн. за 1 дол. США) складає 247 975,15 грн. в тому числі: сума заборгованості за кредитом 25 272,87 дол. США (еквівалент 200 305,19 грн.), сума заборгованості за відсотками 4 561,32 дол. США (еквівалент 36 151,65 грн., пеня за прострочку сплати кредиту - 445,44 дол. США (еквівалент 3 530,43 грн.), пеня за прострочку сплати процентів 1 007,85 дол. США (еквівалент 7 987,88 грн.). І ці кошти відповідач [PERSON] в добровільному порядку повернути позивачу відмовляється. Таким чином, враховуючи ту обставину, що [PERSON] порушила умови кредитного договору № 014/2061/3/09855 від 06 лютого 2008 року своєчасно не повернувши кредит та відсотки за користування ним вказані вище кошти стягнуто з останньої. Зі змісту\~ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 листопада 2021р. у цивільній справі № 2-76/11, вбачається, що судом було замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Ерсте Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» у виконавчому провадженні за виконавчими документами виданими у цивільній справі\~Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області № 2-76/11. За повідомленням позивача, на виконання рішення суду від 23.12.2011р. було реалізовано 19.12.2012р. предмет іпотеки з прилюдних торгів, в наслідок проведення яких було отримано 86\~945,27 грн., що еквівалентно 10\~877,67 дол. США, з яких державним виконавцем було стягнуто 10% виконавчого збору від вказаної суми, а тому стягувачем від реалізації предмету іпотеки було отримано фактично суму у розмірі 8419.32 дол. США.. Отже, залишок суми заборгованості після реалізації предмета іпотеки становить 22\~868 дол. США 16 центів. Матеріали справи свідчать про те, що до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до [PERSON] , за Кредитним договором з фізичною особою № 014/2061/3/09855 від 06.02.2008 року. ТОВ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 29 серпня 2019 року та здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг № 1739 від 10.09.2019 року. Враховуючи все вищенаведене, ТОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» у правовідносинах, що були предметом розгляду у справі №2-76/11 за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України, обставини, які встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За змістом положень\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі\~ статтею 610 ЦК України\~ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями\~статті 611 цього Кодексу\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України, врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, статтею 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт), тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування суми боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржників за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц. З наявних у матеріалах справи доказів, на даний час відповідачем-боржником, грошове зобов`язання перед позивачем-стягувачем не виконано повністю, а сума боргу складає: 22 868 дол. США 16 центів. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, якою передбачено право кредитора вимагати сплати суми боргу з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми. ( ч.2 ст. 625 ЦК України). Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 1410цс18), від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до\~ статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі\~статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що «у \~статті 625\~ЦК України \~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) вказано, що «нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання». У відповідності до положень\~ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином, проте у справі, що розглядається відсутнє підтвердження виконання кредитного зобов`язання позичальником, як це передбачено ч.1\~ст. 526 цього Кодексу\~та умовами кредитного договору. Таким чином,\~судом встановлено, що відповідач, станом на день розгляду даної справи, в добровільному порядку заборгованість не погасив, рішення суду від 23.12.2011 у справі №2-76/11 не виконано, грошові зобов`язання перед позивачем, відповідачем не виконано повністю. У зв`язку із наведеним, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», як у правонаступника ПАТ «Фідобанк», який в свою чергу є правонаступником ПАТ «Ерсте Банк», виникло право вимоги до відповідача про сплату 3\~%\~річних за користування грошовими коштами у розмірі, наведеному у розрахунку заборгованості. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано\~кредит\~(позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно пункту 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК, продовжуються на строк його дії. Таким чином строк загальної позовної давності, встановлений статтею 257 ЦК України було продовжено на строк дії воєнного стану. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц прийшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Матеріали справи містять розрахунок заборгованості за період з 24.02.2019 року до 23.02.2022 року, тобто з урахуванням вказаних норм. У частині другій\~статті 625 ЦК України\~прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів саме тій валюті, яка визначена договором, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. При розгляді справи суд виходить з диспозитивності та рівності сторін процесу, що сторони користуються рівними правами на власний розсуд. Кожна сторона зобов`язана довести перед судом ті обставини на які вона покликається. Разом з тим, відповідач вказаних позовних вимог не спростував, відзив на адресу суду не подавав, розрахунок позивача не заперечив. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, частиною першою\~статті 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі\~статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вказане, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення 3% річних обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідачі в добровільному порядку рішення суду не виконують, що в свою чергу порушує права позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню із відповідачів на користь позивача відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. Позивачем при зверненні до суду із даним позовом сплачено судовий збір на суму 2684,00 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, із відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у вказаному розмірі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved