Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну розміру та способу стягнення аліментів щодо збільшення розміру аліментів. Мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2018 р. розірвано шлюбу між Позивачем та Відповідачам. Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] . Судовим наказом Печерського районного суду м. Києва від 07.03.2019 р. стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 від доходів Відповідача, не менше 50% але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Відповідач працює у ТзОВ «Шериф-Пульт 031», сума аліментів починаючи з січня 2023 року становить 1 416,50 грн. щомісячно. Відповідач не бере участі у вихованні дитини. Станом на даний час Позивач є інвалідом ІІ групи. У 2003 році [PERSON] втупив і навчається у закладі вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» на платній формі навчання. З договору про навчання вбачається, вартість навчання за 1 рік становить 17 500 грн. (або 1 750,00 грн. щомісячно). Договір укладено на 4 роки. Позивачка вважає, що сума коштів на навчання в рази перевищує розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.09.2023 р. у справі відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання. Позивачка у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши думку представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Розмір аліментів, відповідно до частини 1 статті 192 СК України, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як зазначено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Судом встановлено, що сторони є колишнім подружжям. Судовим наказом Печерського районного суду м. Києва від 07.03.2019 р., який набрав чинності, стягуються з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 від доходів Відповідача, не менше 50% але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Позивачка вважає, що визначений судом розмір аліментів наразі не відповідає вимогам достатності забезпечення повсякденних потреб дітей, що є підставою для зміни розміру аліментів та зміни способу їх стягнення. Як на підставу зміни способу стягнення та розміру аліментів, позивачка посилалася на те, що вона є інвалідом ІІ групи є та знаходиться в скрутному матеріальному становищі, а також що, у 2003 році [PERSON] втупив і навчається у закладі вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» на платній формі навчання. З договору про навчання вбачається, вартість навчання за 1 рік становить 17 500 грн. (або 1 750,00 грн. щомісячно). Договір укладено на 4 роки. Відповідач працює у ТзОВ «Шериф-Пульт 031», сума аліментів починаючи з січня 2023 року становить 1 416,50 грн. щомісячно. Відповідач не бере участі у вихованні дитини. Проте суд критично оцінює визначені позивачем підстави для збільшення розміру аліментів, й за встановлених обставин, на які посилається позивач, вважає відсутніми підстави для збільшення розміру аліментів, так як позивач не зазначив умови та не надав докази про це, які могли би бути підставою згідно ч.1 ст. 192 СК України для зміни (збільшення) розміру аліментів. Такі підстави не пов`язуються зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Так, розмір аліментів, відповідно до частини 1 статті 192 СК України, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, вказана норма передбачає чіткі підстави для збільшення розміру аліментів. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення (ч.1 ст. 15 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обґрутованим. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку. Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Так, якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізоване належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звертатися за судовим захистом. В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання про наявність порушеного суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Відповідно, з урахуванням відсутності достатніх доказів по справі, правові підстави для збільшення розміру аліментів відсутні. Враховуючи викладене, судом не встановлено умов, які могли би бути підставою згідно ч.1 ст. 192 СК України для зміни (збільшення) розміру аліментів. На підставі викладеного, ст. 192 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: dismissed