Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне, в якому просить скасувати арешт на квартиру [ADDRESS] та виключити її з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що він як військовослужбовець Збройних Сил України в лютому\~1998\~року отримав в квартирно-експлуатаційному відділі м. Рівне (на той час Рівненській КЕЧ району) ордер № \~3893\~від 16.02.1998\~на право зайняття житлового приміщення за адресою [ADDRESS] . У січні\~2007\~року він отримав свідоцтво про право власності на зазначене житло від 30.01.2007\~№ 46, видане виконавчим комітетом Рівненської міської ради. В серпні\~2023\~року йому стало відомо, що у відомостях з єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна рахується обтяження на його квартиру. Ухвалою б/н, 25.10.1996, Рівненський міський народний суд, вжив заходи, шляхом накладення арешту на квартиру, адреса: [ADDRESS] в межах цивільної справи № 2-307/97 за позовом військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах Рівненської КЕЧ району до [PERSON] з метою заборони будь-яких дій стосовно цієї квартири на період розгляду справи. Рішенням від 12 вересня\~1997\~по цивільній справі № 2-307/97 позовні вимоги військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах Рівненської КЕЧ району задоволено, визнано [PERSON] , втратившим право користування квартирою [ADDRESS] . В подальшому квартира була розподілена згідно черги військовослужбовців на отримання житла Рівненського гарнізону. Вважає, що відомості про арешт квартири [ADDRESS] втратили актуальність та не стосуються його власності.\~ Ухвалою від 26 вересня 2023 року суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі. У поданій до суду заяві від 27.09.2023 позивач просить справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час і місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. За наявності передбачених ч.1\~ст.280 ЦПК України\~умов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , про що свідчить свідоцтво про право власності на житло від 30 січня 2007 року та інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 344165492 від 25 серпня 2023 року. З інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна також встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 29 серпня 2008 року реєстратором Другої рівненської державної нотаріальної контори зареєстровано обтяження\~заборона (архівний запис) № 7821646 на квартиру [ADDRESS] на підставі ухвали б/н 25.10.1996 Ровенський міський народний суд. Судом також\~встановлено,\~що ухвалою\~б/н,\~25.10.1996,\~Рівненський міський\~народний суд,\~вжив заходи,\~шляхом накладення\~арешту на\~квартиру,\~адреса:\~ [ADDRESS] в межах цивільної справи № 2-307/97 за позовом військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах Рівненської КЕЧ району до [PERSON] з метою заборони будь-яких дій стосовно цієї квартири на період розгляду справи. Рішенням від 12 вересня\~1997\~по цивільній справі № 2-307/97 позовні вимоги військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах Рівненської КЕЧ району задоволено, визнано [PERSON] , втратившим право користування квартирою [ADDRESS] . З оглянутого в судовому засіданні ордеру на житлове приміщення № 3893 від 16.02.1998 року вбачається, що ордер виданий [PERSON] на право зайняття житлового приміщення за адресою [ADDRESS] . Підстава видачі ордер рішення командування та житлової комісії в/ч [NUMBER] , протокол № 19 від 5.12.97 р., розпорядження міського голови № 246-р від 10.02.98. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Наведені положення кореспондуються із статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в якій передбачено, що кожна фізична або юридична особа мас право мирно володіти своїм майном. Право позивача на звернення до суду гарантоване ст. 4 ЦПК України, яка передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Відповідно до п.1 ч .2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушуються права позивача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved