Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що з 27.11.1999 року [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу сторони мають трьох дітей. Позивач та відповідач фактично припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, жити однією сім`єю, відчувати себе чоловіком та дружиною. Цьому послужили сварки через різні моральні цінності, несумісні погляди на життя, протилежні уявлення про спільний побут. [PERSON] , зазначає, що шлюб наразі є формальним, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На примирення вона не згодна. Ухвалою суду від 24.08.2023 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи у порядку\~спрощеного \~позовного провадження. Відповідач [PERSON] 20.10.2023 року, надав суду заяву, в якій просить надати максимальний строк для примирення з позивачем [PERSON] , обґрунтувавши її тим, що він прагне відновити стосунки із дружиною. Просить не розривати шлюб, так як вони мають неповнолітніх дітей. Позивач [PERSON] 25.10.2023 року надала заяву про розгляд справи без її участі, На розлучені наполягала, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». У судове засідання сторони не з`явились. Ухвалою суду від 25.10.2023 року у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про надання строку для примирення подружжя відмовлено. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану міської ради м.Запоріжжя, вбачається, що 27.11.1999 року зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №1352. Прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] та [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.10,11,12) Судом також встановлено те, що, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Згідно\~ст. 111 СК України\~суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати його прийняти заходи до примирення. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.\~Статтею 21 Сімейного кодексу України\~визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4\~ст.56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1\~статті 110 Сімейного кодексу України\~передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі\~ст.111 Сімейного кодексу України\~суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved