Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

У червні 2023 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивував тим, що 12.03.2016 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачкою не склалися у зв`язку з різними характерами, різними поглядами на життя та шлюбні обов`язки. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що вони втратили взаєморозуміння з питань сімейного життя, почуття любові й поваги один до одного, єдність цілей та мети створення та існування спільної сім`ї. Разом як подружжя вони не проживають з серпня 2021 року. Позивач вважає збереження сім`ї не можливим, на примирення не згоден. З серпня 2021 року донька проживає разом з батьком на повному його утриманні та вихованні. Мати поїхала за кордон працювати, на теперішній час біля двох років у Італії, можливо має іншу родину. Відповідач фактично покинула свою доньку на батька, чим ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини з серпня 2021 року, не виявляє батьківської турботи і опіки, не приймає участі у вихованні, оздоровленні, утриманні дитини, гроші на її утримання в добровільному порядку не сплачує, у зв`язку з чим до суду подано позов про стягнення аліментів. Мати майже два роки не спілкується з донькою, не приймає участі в їх вихованні, навчанні, оздоровленні. Бачила дитину останній раз у жовтні 2021 року, на прохання позивача повернутися додому, не реагує. Позивач приділяє багато уваги вихованню дитини, завжди тримає на контролі все, що її стосується, постійно відвідує батьківські збори, спілкується з вчителями. Протягом навчального року мати не відвідувала школу, не виходила на зв`язок з класним керівником та не цікавилась успіхами дитини. У дитини з батьком склалися дружні взаємини, які відіграють важливу роль у її повноцінному розвитку. Батько приділяє належну увагу вихованню та навчанню дитини, створює належні умови для гармонійного розвитку. На підставі цього, позивач просить шлюб між ним та [PERSON] розірвати та позбавити її батьківських прав щодо їх дитини. Позивач подав заяву, в якій просив розглядати справу без його присутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не прибула, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась у відповідності до ст. 128 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомила та не подала відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Представник третьої особи подав заяву з проханням розглядати справу без його присутності, надав суду висновок органу опіки та піклування, справу просив розглянути в інтересах дитини. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.03.2016 року, що підтверджено відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 127. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] , - свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 26.07.2016 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 851, яка проживає разом з батьком. З серпня 2021 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено. Статтею 56 СК України передбачено право дружини та чоловіка на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Як вбачається з наданого органом опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області висновку № 04/21-943 від 23.08.2023 р. про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області дійшов висновку, що позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , малолітнього малолітньої [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Так, у висновку зазначено наступне. Шлюбні стосунки між [PERSON] та [PERSON] не склалися. Подружжя припинило спільне проживання із серпня 2021 року. Із серпня 2021 року малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком, перебуває на повному його утриманні та вихованні. [PERSON] та [PERSON] дійшли згоди про те, що донька буде проживати з батьком. Згідно з довідкою, наданою адміністрацією Dream School м. Ізмаїл, батько приділяє належну увагу вихованню дитини, вчасно приходить забирає зі школи. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 10.08.2023, малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Квартира розміщена на 5 поверсі 5-типоверхового будинку, складається з 2 житлових кімнат, кухні, передпокою, ванної кімнати. Умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним вимогам. Малолітня проживає в окремій кімнаті, в якій є дитяче ліжко, письмовий стіл, облаштовано іграшковий куточок. Батько належним чином виховує та утримує доньку. Спеціалісти служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради Одеської області 10.08.2023 у телефонному режимі провели бесіду з матір`ю дитини, про що було складено протокол бесіди. [PERSON] повідомила, що перебуває в Республіці Болгарія, знає що питання щодо позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , буде розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Вона підтвердила, що з 2021 року вихованням доньки не займається. Висловила прохання провести засідання комісії у її відсутність. Отже, відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст.164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ст. 141 ч. 2 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до cт.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 27 лютого 1991 року визначено неможливість розлучення дитини з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків коли таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Пунктами 4,5 ст.19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Враховуючи вищевикладене, те, що сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, діти знаходиться на повному утриманні позивача, суд вважає за можливе позовну заяву задовольнити, розірвати шлюб та позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved