Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: [PERSON] та Комунальне підприємство «Міське агентство з приватизації житла». В обґрунтування заяви зазначила, що згідно розпорядження органу приватизації № 48920 від 16.11.1994 року їй [PERSON] та [PERSON] , було видано свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Заявник зазначає, що з метою перереєстрації, було виявлено наявність розбіжностей в написанні її по батькові у Свідоцтві про право власності та у паспорті громадянина України, а саме: « [PERSON] » значиться у Свідоцтві, в той час, як в паспорті громадянина України її по батькові записано, як « [PERSON] івна». На підставі викладеного заявник просить встановити факт належності їй, [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 16.11.1994 року № 12-5420 на квартиру, за знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2023 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилась, звернулась із заявою щодо можливості розгляду справи за її відсутності, в якій просила заяву про встановлення факту задовольнити (а.с.24). Заінтересовані особи: [PERSON] , та Комунальне підприємство «Міське агентство з приватизації житла» до суду також не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно (а.с.22-23), разом з цим, на адресу суду 18.10.2023 року надійшла заява [PERSON] щодо можливості розгляду справи за його відсутності. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дослідивши докази надані на підтвердження обставин заяви, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник зазначила, що їй та її сину, який є заінтересованою особою у справі було, видано свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , в якому, виявлено розбіжність в написанні її по батькові, а саме: « [PERSON] », в той час, як в паспорті громадянина України її по батькові записано, як « [PERSON] івна», що й стало підставою для звернення до суду. Судом досліджується копія Свідоцтва про право власності на житло від 16 листопада 1994 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, яким посвідчено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної часткової власності належить: [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с.10). Свідоцтво видане на підставі розпорядження від 16.11.1994 року № 48920 (а.с.9). Згідно копії паспорта громадянина України, останній видано на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Так, відповідно до копії свідоцтво про народження (прізвище ім`я та по батькові записані російською мовою) [PERSON] народилась [INFO] , актовий запис № 4. Батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28.12.1971 року, прізвище подружжя після реєстрацію шлюбу « [PERSON] » (а.с.14). Судом встановлено, що заявник зверталась до КП «Міське агентство з приватизації житла» ОМР з листом щодо внесення змін у приватизаційні документи на житло щодо квартири [ADDRESS] . Та відповідно їй було надано відповідь, що приватизація зазначеної квартири була проведена згідно заяви на приватизацію житла, довідки про склад сім`ї наймача та займаних ними приміщень. Які були оформлені належним чином підписані керівником по обслуговуванню житла та паспортистом. В листі зазначено, що станом на цей час згідно паспорта громадянина України по батькові співвласника житла зазначено, як [PERSON] , та внести зміни у приватизаційні документи є неможливим, відповідно до п.11.ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» всі спірні питання. Що стосуються приватизації вирішують в судовому порядку (а.с.16). Отже, з досліджених документів вбачається, що у Свідоцтві про право власності по батькові заявника зазначено « [PERSON] », у свідоцтві про народження по батькові заявника зазначено « [PERSON] » (прізвища імена та по батькові зазначені на російській мові). Згідно, копія паспорта громадянина України прізвище заявника « [PERSON] ». Згідно правил правопису творення і правопис імен по батькові - жіночі імена по батькові творяться додаванням до основ власних імен суфікса -івн(а): Михайло Михайлівна, [PERSON] ), Георгій Георгіївна, Ілля Іллівна, Кузьма Кузьмівна З відхиленням від цього правила творяться лише такі імена по батькові: [PERSON] на, [PERSON] ївна (і рідко Миколівна). Згідно з\~п.\~6\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту\~зокрема: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року Про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення документів та вільного розпорядження власністю, тому суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до абзацу другого пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Таким чином, дослідивши матеріали справи, судом встановлено факт належності Свідоцтва про право власності на квартиру виданого на ім`я « [PERSON] » - [PERSON] . З огляду на викладені обставини та норми матеріального права, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази в їх сукупності вказують на можливість задоволення заяви [PERSON] , про встановлення факту, що має юридичне значення.

Outcome: approved