Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила припинити право спільної часткової власності між нею та [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та виділити їй в натурі 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, як окремий та цілий об`єкт нерухомого майна, що підлягає державній реєстрації, посилаючись на те, що вона є власником 1/2 частки вказаного житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу частки будинку від 17 березня 2008 року № 1297. Іншою 1/2 часткою зазначеного житлового будинку володіє [PERSON] на підставі договору дарування частини житлового будинку від 11 вересня 2008 року № 4557 та договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 24 грудня 2013 року № 3160. Частки житлового будинку є відокремленими житловими приміщеннями із незалежними комунікаціями, газо- та електропостачанням, водопостачанням та водовідведенням і можуть бути виділені в натурі. На даний час у неї виникла необхідність в реалізації права володіння та розпорядження нерухомими майном, впорядкуванням поштової адреси та приватизації земельної ділянки, тому виникла необхідність у поділі житлового будинку в натурі як окремого та цілого об`єкта нерухомого майна, що підлягає державній реєстрації, що стало підставою для подання нею відповідного позову до суду. Ухвалою судді від 29 серпня 2023 відкрито провадження у справі за правилами загального провадження (а.с. 26). Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судове засідання позивачка не з`явилася, яка письмово у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Відповідачка у судове засідання також не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог [PERSON] . Відзиву на позов відповідачкою не подано. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ураховуючи, що всі учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] є власником 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] на підставі договором купівлі-продажу від 17 березня 2008 року № 1297 (а.с. 9, 10). Іншою 1/2 часткою зазначеного житлового будинку володіє [PERSON] на підставі договору дарування частини житлового будинку від 11 вересня 2008 року № 4557 та договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 24 грудня 2013 року № 3160 (а.с. 11, 12). Відповідно до технічного паспорту, виготовленого [PERSON] та [PERSON] на будинок садибного типу з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] , зальна площа будинку становить 149,0 кв.м. (а.с. 16-19). Із довідки про технічний стан нерухомого майна ТОВ «ЕКСПЕРТНО-ПРАВОВИЙ ЦЕНТР «ПРАВЕКС» № 014 від 14.08.2013 року вбачається, що при проведенні обстеження за адресою: [ADDRESS] , було виявлено, що загальна площа будинку змінилася з 137,7 кв.м. на 149,0 кв.м, а житлова площа у будинку змінилася з 81,2 кв.м. на 77,1 кв.м., внаслідок демонтажу двох печей та переобладнання без втручання в огороджувальні та несучі конструкції, що згідно п. 1 Постанови КМУ № 406 від 07.06.2017 року «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких, об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» - не належить до самочинного будівництва. Також було зроблено зміну літерувань та функціонального призначення згідно Договору купівлі-продажу частини житлового будинку № 3160 від 24.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Ічнянського нотаріального округу у Чернігівській області Варзагер Л.Ф., сарай позначений під (літ. Б-1) в технічному паспорті від 14 серпня 2023 року - це літня кухня-сарай позначена під (літ. Б-1); сарай позначений під (літ. Б1-1) в технічному паспорті від 14 серпня 2023 року - це гараж позначений під (літ. Е-1) - без зміни площ і розмірів. Самочинних будівництв, перебудов, перепланувань та реконструкцій стосовно житлового будинку та господарських будівель не проводилося (а.с. 20). Із висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 14 серпня 2023 року виданого ТОВ «ЕКСПЕРТНО-ПРАВОВИЙ ЦЕНТР «ПРАВЕКС» видно, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 17.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагер Л.Ф., зареєстрованого в реєстрі за № 1297, належить 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель та споруд. Технічна характеристика: Житловий будинок, зазначений в плані під літ. А-1, загальною площею 149,0 кв. м, житловою площею 77,1 кв. м.; літня кухня-сарай під літ. Б-1; літня кухня під літ. А-1, гараж під літ. Г-1; сарай під літ Д-1; гараж під літ. Е-1, ворота з хвірткою під літ № 1; огорожа під літ. № 2; ворота з хвірткою під літ № 3. 1/2 частина житлового будинку, згідно технічної інвентаризації станом на 14.08.2023 року, складається з приміщень: по житловому будинку під літ. А-1: коридор літ. «1-1» площею 12,1 кв.м., кухня літ. «1-2» площею 9,2 кв.м., санвузол літ. «1-3» площею 4,6 кв.м.,передпокій літ. «1-4» площею 9,1 кв.м.,кімната літ. «1-5» площею 21,8 кв.м.,кімната літ. «1-6» площею 11,7 кв.м., кімната літ. «1-7» площею 11,2 кв.м. Загальна площа 79,7 кв.м., житлова площа 44,7 кв.м.. По надвірних будівлях та спорудах: літня кухня під літ. «В-1»; гараж під літ. «Е-1»: ворота з хвірткою під літ «№1»: 1/2 частина огорожі під літ. «№ 2» . Кожна з часток є відокремленою, має окремий вихід і може бути виділена в натурі. Об`єкт розташовано в [ADDRESS] . Право власності (користування) земельною ділянкою не підтверджується правовим документом. За технічними показниками 1/2 частина об`єкта є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі (а.с. 21). Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном ( ч. 1 ст. 317 ЦК України). Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з ст. 356, 358 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до частин 1, 3 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Частки позивачки та відповідачки у вказаному майні є рівними - по 1/2 частці у кожного і кожен із співвласників в силу вимог статті 364 Цивільного кодексу України має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до положень п. 2, п. 6, п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року "Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" судам підвідомчі спори, пов`язані з правом приватної власності на жилий будинок, зокрема про виділ частки з будинку (поділ будинку), що є спільною власністю (частковою чи сумісною), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Згідно Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18 червня 2007 року, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Згідно ст. 12 ЦПК України, обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК). Аналізуючи зібрані по справі докази суд вважає встановленим, що виділ частки (поділ) житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності сторін, є можливим, оскільки кожній з них може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності, що має місце в даному конкретному випадку, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд установив також, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивачки обгрунтовані на законі.

Outcome: approved