Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~25.05.2023 року Заступник керівника Луцької окружної прокуратури (далі прокурор) звернувся до суду в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що [PERSON] , перебуваючи на посаді начальника ГУ Держгеокадастру у Волинській обл., 01.06.2022 року видав наказ «Про звільнення [PERSON] ». Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.09.2022 року по справі № 140/4649/22, [PERSON] було поновлено на раніше займаній посаді в ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. з 02.06.2022 року, а також стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 30030 грн. Вказане судове рішення було виконане у повному обсязі та сплачено роботодавцем на користь [PERSON] середнього заробітку. Крім того, судовим рішенням було встановлено факт неправомірного звільнення відповідачем працівника, чим спричинено державі шкоду. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 30030 грн., а також стягнути з відповідача на користь Волинської обласної прокуратури 2684 грн. судового збору. \~ \~ \~ \~20.06.2023 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову останній зазначає, що судовому рішенні по справі № 140/4649/22 з вини осіб, які за час його відсутності виконували обов`язки начальника ГУ Держгеокадастру у Волинській обл., не було надано належної правової оцінки судом апеляційної інстанції. Тобто, законні інтереси раніше ввіреної йому юридичної особи відстояними не були. У свою чергу, будь-які законодавчі умови для стягнення з нього шкоди в порядку регресу відсутні, а прокурор при зверненні до суду з даним позовом вийшов за межі своєї компетенції. У задоволені позову просив відмовити. \~ \~ \~ \~29.06.2023 року прокурором подано відповідь на відзив на позовну заяву, яка обґрунтована наступним. Так, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції у справі № 140/4649/22 подавалася за особистим підписом [PERSON] , а тому його посилання на неналежне від стояння інтересів ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. є безпідставними. Натомість, доведений факт завдання державі матеріальної шкоди шляхом неправомірного звільнення та подальшого відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, є достатньою підставою для пред`явлення прокурором відповідного позову. Заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали та просили позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач у задоволенні позову просив відмовити. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що начальником ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. [PERSON] 01.06.2022 року було видано наказ № 136-к «Про звільнення [PERSON] »., яким [PERSON] з 01.06.2022 року звільнено з посади державного кадастрового реєстратора відділу № 1 управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. \~ \~ \~ \~Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.09.2022 року у справі № 140/4649/22 було визнано протиправним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. від 01.06.2022 року № 136-к «Про звільнення [PERSON] », поновлено останню на посаді державного кадастрового реєстратора відділу № 1 управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. з 02.06.2022 року та стягнуто з ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 30030 грн. з наступним відрахуванням податків і зборів. Рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 9555 грн. допущено до негайного виконання. Вищевказане судове рішення набрало законної сили та є чинним. Згідно інформації ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. № 10-3-0.6-463/2-23 від 09.02.2023 року на виконання вищевказаного рішення суду, згідно платіжних доручень № 976 від 03.11.2022 року, № 977 від 03.11.2022 року, № 978 від 03.11.2022 року та № 979 від 03.11.2022 року, ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. [PERSON] повністю виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 30030 грн. Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Згідно п. 8 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» (на далі Постанова № 14) застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8 ст. 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Пунктом 6 Постанови № 14, передбачена відповідальність керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників, а також керівників структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступників, якщо шкоду заподіяно зайвими грошовими виплатами до яких відносяться, зокрема, суми заробітної плати. Відповідно до приписів ст. 136 КЗпП України, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням роботодавця, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження роботодавця, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання роботодавцем позову до місцевого загального суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Судом достовірно встановлено, що відповідальною особою ГУ Держгеокадастру у Волинській обл., яка допустила неправомірне звільнення [PERSON] , а відтак завдала державі збитки внаслідок відшкодування останній середнього заробітку за час вимушеного прогулу, був [PERSON] , який на той момент обіймав посаду начальника Управління. Враховуючи наведені обставини та норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин трудового законодавства України, суд вважає обгрунтованою регресну вимогу прокурора в інтересах ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. до [PERSON] про відшкодування в порядку регрусу шкоди, заподіяної незаконним звільненням працівника, в сумі, яка відповідає стягненим коштів в сумі 30030 грн. Питання про повну матеріальну відповідальність при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення суду про поновлення працівника на роботі розглянуто у постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів». Так, відповідно до п. 33 Постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» з метою запобігання незаконним звільненням судам слід неухильно додержуватися вимог ст. 134 (п. 8), ст. 237 КЗпП України про притягнення до участі в справі про поновлення на роботі і покладення на службову особу обов`язку відшкодувати шкоду підприємству, установі, організації, заподіяну в зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу. При цьому належить врахувати, що при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону. Зазначене також узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.04.2018 року у справі № 161/6047/16-ц, згідно із якими посадова особа, яка винна у незаконному звільненні працівника та затриманні виконання рішення суду про поновлення на роботі, має покрити шкоду, заподіяну установі у повному розмірі сплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову Луцької окружної прокуратури, яка подана в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області до [PERSON] про стягнення шкоди в порядку регресу у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України понесені стороною позивача і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2684 грн. підлягають стягненню з [PERSON] на користь Волинської обласної прокуратури.

Outcome: approved