Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

В травні 2023 року до суду надійшов зазначений позов, в якому [PERSON] просила стягнути з [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття її квартири в розмірі 18 357,32 грн, моральної шкоди в розмірі 50000 грн, витрати на послуги експерта в розмірі 1500 грн, правничу допомогу в розмірі 30000 грн та судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 25 листопада 1998 року № 429. 4 січня 2023 року, 20 лютого 2023 року, 20 березня 2023 року позивачка виявила ознаки залиття її квартири, у зв`язку з чим були складені відповідні акти про те, що залиття відбулося через халатне відношення до експлуатації приладів водопостачання мешканцями вище розташованої квартири № 246 , власником якої є [PERSON] . Для встановлення вартості відновлювального ремонту, позивачка звернулась до ТОВ «АЙ Експерт», яким було проведено роботи з незалежної оцінки вартості майнового збитку та встановлено, що вартість майнового збитку становить 18 357,32 грн. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 26 травня 2023 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу надано встановлений законом строк для направлення відзиву на позовну заяву (а.с.57-60). Відповідач заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не направляв, відзив на позов не подавав. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б) Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку. Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Отже відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29 грудня 2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної особи є обов`язковою. Тобто факт залиття, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі винної особи. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної сторони не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи - прізвище, ім`я, по батькові - підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). На підтвердження позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, внаслідок залиття позивач повинен надати належні та допустимі докази, які б підтверджували факт залиття його квартири саме з вини відповідача, зокрема, комісійний акт, який складено із додержанням вищевказаних вимог. Так, згідно з, поданими позивачкою Актами про залиття від 04 січня 2023 року, 20 лютого 2023 року, 20 березня 2023 року комісією було визначено, що 15 грудня 2022 року, 16 лютого 2023 року, 14 березня 2023 року відповідно сталося залиття квартири позивачки з вище розташованої квартири № 246 , внаслідок халатного відношення мешканців цієї квартири до сантехнічного обладнання та надано висновок про те, що мешканцям квартири № 246 рекомендовано привести до належного стану сантехнічне обладнання. Під час складання відповідних актів було з`ясовано таке: «ванна площею 2,8 кв.м, стеля пофарбована водоемульсійною фарбою, виявлені плями по всій площі; туалет площею 1,9 кв.м пофарбований водоемульсійною фарбою, виявлені плями по всій площі; біля труби в туалеті спостерігається відшарування штукатурки до 0,5 кв.м». Визначаючи розмір матеріальної шкоди, позивачка посилається на Звіт про незалежну оцінку вартості майнового збитку від 25 квітня 2023 року, складеного ТОВ «АЙ Експерт». При визначенні вартості майнового збитку, оцінювачем був використаний Акт від 04 квітня 2023 року, зі змісту якого вбачається, що 29 березня 2023 року сталося залиття квартири позивачки, внаслідок чого «ванна площею 2,8 кв.м, стеля пофарбована водоемульсійною фарбою, виявлені плями по всій площі; туалет площею 1,9 кв.м пофарбований водоемульсійною фарбою, виявлені плями по всій площі; проступає на стелі пліснява». Залиття квартири позивачки сталося з вище розташованої квартири № 246 , внаслідок халатного відношення мешканців цієї квартири до сантехнічного обладнання та надано висновок про те, що мешканцям квартири № 246 рекомендовано привести до належного стану сантехнічне обладнання. Разом з цим, подані позивачкою акти всупереч вимогам не містять відомостей про обстеження квартири відповідачки, хоча зроблено висновок, що залиття сталося з вини мешканців вище розташованої квартири № 246 ; не вказано в акті і про присутність під час його складання заінтересованих осіб з боку винної особи, а також відсутні підпис відповідачки або відомості про відмову від підпису складених актів. Відсутній також підпис позивачки щодо ознайомлення з актами від 20 лютого 2023 року, 20 березня 2023 року та 04 квітня 2023 року. Окрім цього, докази того, що власники чи мешканці квартири № 246 були належним чином повідомлені про дату комісійного обстеження, але відмовилися прийняти в ньому участі або не надали доступу до своєї квартири, в матеріалах справи відсутні. Також як встановлено судом пошкодження, які були зафіксовані в Акті від 4 квітня 2023 року, відрізняються від пошкоджень, відображених у Звіті про незалежну оцінку вартості майнового збитку від 25 квітня 2023 року, а саме: в акті не зафіксовано пошкодження кухні. У зв`язку з цим, суд критично оцінює акти від 04 січня 2023 року, 20 лютого 2023 року, 20 березня 2023 року, 04 квітня 2023 року, оскільки комісія провела огляд пошкоджень лише в квартирі позивачки та не оглянула квартиру відповідачки, зазначивши, що причиною залиття квартири відбулося, внаслідок халатного відношення мешканців квартири № 246 до сантехнічного обладнання. Відповідно до частини першої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 Цивільного процесуального кодексу України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина перша статті 79 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно з частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до чинного законодавства шкода, заподіяна майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Дослідивши вказані документи, враховуючи норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що акти від 04 січня 2023 року, 20 лютого 2023 року, 20 березня 2023 року та 04 квітня 2023 року, подані [PERSON] , не можуть бути належними і допустимими доказами підтвердження вини [PERSON] у залитті квартири позивачки. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Ураховуючи також, що вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про відшкодування матеріальної шкоди, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає. У відповідності до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача. На підставі статей 11, 15, 16, 1166, 1192 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed