Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

У травні 2022 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить визнати недійсним заповіт [PERSON] , [INFO] , складений на ім`я [PERSON] , посвідчений секретарем виконавчого комітету Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Лець В.І. від 22.01.2020 року та зареєстрований в реєстрі за №1, та заповіт [PERSON] , [INFO] складений на ім`я [PERSON] , посвідчений секретарем виконавчого комітету Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Лець В.І. від 11.09.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 20. І. Позиція сторін у справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі: земельну ділянку, площею 3,362 га з кадастровим номером 3220481300:04:002:0001; земельну ділянку, площею 3,080 га, з кадастровим номером 3220481300:04:002:0002; земельну ділянку, площею 3,0423 га, з кадастровим номером 3220481300:04:004:0010, які розташовані в межах Дроздівської сільської ради Білоцерківського району. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька є позивач, а також його брат і сестра [PERSON] , [PERSON] , які є третіми особами у даній справі. З метою оформлення спадкових прав, позивач звернувся до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун А.А., та довідався про існування заповіту, складеного [PERSON] , яким останній заповів усе належне йому майно [PERSON] . Позивач вважає, що підписи в заповітах від 22.01.2020 року та від 11.09.2020 року виконано не його батьком, оскільки за життя він мав зовсім інший підпис. А також зазначає, що батько ніколи не мав наміру і не висловлював бажання усунути своїх трьох дітей від спадкування, а тому вважає, що оскаржувані заповіти є недійсними, оскільки не відповідають волі покійного батька та не підписувались ним. Заперечуючи позов, відповідач [PERSON] , яка діє через свого представника адвоката Плаксія Р.В., подала відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач є онукою [PERSON] , який помер [INFO] . За життя [PERSON] проживав у селі Мазепинці Білоцерківського району Київської області. А також зазначено, що в 2016 році [PERSON] було поставлено діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ-ІІІ ст., кризовий перебіг, ТУА в басейні ЛСМА з правобічною пірамідною недостатністю. В 2017 році [PERSON] було постановлено діагноз: гостре порушення мозкового кровообігу по типу ішемії в басейні правої СМА з помірним лівобічним геміпарезом. [PERSON] приходиться онукою спадкодавцю [PERSON] , разом проживала з дідом, який заповів все своє майно їй. Відповідач не визнає обставин, викладених у позові, оскільки позивачем не надано до суду беззаперечних доказів того, що [PERSON] власноручно не підписував оспорювані заповіти. ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 25.05.2022 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі в загальному порядку, призначив справу до підготовчого засідання.(том 1, а.с. 35) 13.06.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками. (том 1, а.с. 41-54) 04.07.2022 року позивач подав клопотання про витребування доказів. (том 1, а.с. 55-56) Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 04.07.2022 року витребував у ТОВ Агрофірма «Дім» оригінали договорів оренди земельної ділянки та акти прийому передачі земельної ділянки укладені між [PERSON] та ТОВ Агрофірма «Дім» № 209 від 20.11.2017 року, № 210 від 27.06.2017 року, № 68 від 21.04.2015 року; у Київського обласного нотаріального архіву оригінал спадкової справи № 363/2011 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] ; у приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Дерун А.А. оригінал заповіту, складений 11.09.2020 року від імені [PERSON] ; у [PERSON] оригінал заповіту, складений 22.01.2020 року від імені [PERSON] ; у Головного управління ПФУ у Київській області пенсійну справу [PERSON] (том 1, а.с. 63-64) 21.07.2022 року на адресу суду надійшла відповідь Київського обласного нотаріального архіву (том 1, а.с. 78-80) 26.07.2022 року на адресу суду надійшли матеріали пенсійної справи [PERSON] (том 1, а.с. 82) 29.07.2022 року приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Дерун А.А. надав листа, в якому просив ознайомитись з оригіналом заповіту за місцезнаходженням нотаріальної контори (том 1, а.с. 83). 17.08.2022 року представник відповідача Плаксій Р.В. надав до суду оригінал заповіту від 22.01.2020 року (том 1, а.с. 84-85). 14.09.2022 року позивач подав клопотання про витребування доказів (том 1, а.с. 86). Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 14.09.2022 року витребував у Білоцерківської районної державної нотаріальної контори оригінал спадкової справи № 363/2011 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , а також витребував у АТ «Укрпошта» оригінали помісячних відомостей про отримання [PERSON] пенсії за період з 01.01.2020 року по 01.12.2021 року, які містять оригінал підпису [PERSON] (том 1, а.с. 89-90). 15.09.2022 року представник відповідача Плаксій Р.В. подав заяву про допит свідка [PERSON] (том 1, а.с. 96). 22.09.2022 року ТОВ Агрофірма «ДІМ» надано оригінали договорів № 209 від 20.11.2017 року, № 210 від 27.06.2017 року, № 68 від 21.04.2015 року, укладені між [PERSON] та ТОВ Агрофірмою «ДІМ» (том 1, а.с.97-125). 23.09.2022 року на адресу суду надійшла копія спадкової справи № 363/2011 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] (том 1, а.с. 126-188). 30.09.2022 року на адресу суду надійшли оригінали відомостей на виплату пенсій, соціальних допомог № 39/10425 за період з 01.01.2020 року по 01.12.2021 року (том 1, а.с. 190-214). 18.10.2022 року [PERSON] подав заяву про призначення судової посмертної почеркознавчої експертизи (том 1, а.с. 223-224). Ухвалою суду від 18.10.2022 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу (том 1, а.с. 227-230). 17.11.2022 року на адресу суду надійшло клопотання експерта про надання оригіналу об`єкту дослідження - заповіту [PERSON] від 11.09.2020 року та оригіналів порівняльних матеріалів, вільних зразків підпису та почерку [PERSON] (а.с. 232-233) Ухвалою судді від 24.11.2022 року поновлено провадження у справі, призначено судове засідання щодо розгляду клопотання експерта. (том1, а.с. 236) Ухвалою суду від 05.12.2022 року повторно витребувано з Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори оригінал спадкової справи № 363/2011 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . (том 1, а.с. 240) 19.12.2022 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів, а саме: оригінал спадкової справи № 363/2011, оригінал заповіту від 11.09.2020 року, матеріали адміністративних справ № 2а-68893, 2а-68894, 2а-68895. (том 2, а.с. 2) Ухвалою суду від 21.12.2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (том 2, а.с. 4-5). 28.12.2022 року на адресу суду надійшло повідомлення судового експерта Шумської Є. про неможливість проведення судової експертизи (том 2, а.с. 9-10). 06.02.2023 року до суду надано оригінал спадкової справи № 363/2011 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] (том 2, а.с. 14). 08.02.2023 року [PERSON] , подав клопотання про призначення по справі судової посмертної почеркознавчої експертизи (том 2, а.с. 18-19). Ухвалою суду від 08.02.2023 року по справі призначено судову посмертну почеркознавчу експертизу, на час проведення експертизи провадження по справі зупинено (том 2, а.с.23-26 ). 01.03.2023 року на адресу суду надійшло клопотання експерта про надання вільних зразків почерку та підписів [PERSON] (том 2, а.с. 30-31) Ухвалою судді від 02.03.2023 року поновлено провадження по справі, призначено судове засідання щодо розгляду клопотання експерта про надання додаткового порівняльного матеріалу (том 2, а.с. 33). 07.03.2023 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Дерун А.А. до суду надано оригінал заповіту (том 2, а.с. 35-36) 13.04.2023 року представник відповідача Плаксій Р.В. подав клопотання про долучення до матеріалів справи доказів (том 2, а.с. 47-56) 21.04.2023 року позивач подав клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи (том 2, а.с. 57-58). Ухвалою суду від 21.04.2023 року по справі призначено судову посмертну почеркознавчу експертизу, на час проведення експертизи провадження по справі зупинено (том 2, а.с. 62-66). 04.09.2023 року на адресу суду надійшов висновок експерта № 15637/15638/23-32 (том 2, а.с. 77-88). Ухвалою суду від 21.09.2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до розгляду по суті. (том 2, а.с. 94-95) В судовому засіданні позивач підтримав позов, пояснив, що відповідач підробила перший заповіт, а другий був написаний під диктовку. Вважає, що секретар сільської ради не був присутній при складенні заповіту, потім просто посвідчила заповіт без присутності заповідача. [PERSON] за життя повідомляв родичів, що дітям залишить по земельній ділянці (паю), а будинок залишиться тому хто буде з ним проживати і доглядати, тобто [PERSON] має належати будинок і город біля будинку, а три земельні ділянки (паї) мають належати трьом дітям спадкодавця. Представник відповідача Плаксій Р.В. позов не визнав, суду пояснив, що [PERSON] вирішив скласти заповіт, а тому секретар сільської ради приїхала до нього додому і посвідчила його заповіт. При складенні заповіту у січні 2020 року було допущено описку в прізвищі спадкодавця, а тому у вересні 2020 року було повторно складено ще один заповіт, за яким усе майно [PERSON] заповів своїй онучці, яка постійно проживала з ним. В судовому засіданні представник відповідача зняв своє клопотання про допит свідка [PERSON] . Третя особа [PERSON] в підготовчому судовому засіданні підтримала позов, а в наступні судові засідання на розгляд справи не з`явилася, була повідомлена про судові засідання належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. ІІІ. Фактичні обставини справи. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 17.12.2021 року Білоцерківським відділом ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ), актовий запис № 3318, серія [NUMBER] (том 1, а.с. 6). Зі змісту свідоцтва про народження, вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] (мати) та [PERSON] (батько) (том 1, а.с. 5). Отже, позивач є сином спадкодавця [PERSON] . Відповідач є онукою спадкодавця [PERSON] . Згідно заповіту від 22.01.2020 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Лець В.І., зареєстрованого в реєстрі за №1, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження: все майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде йому належати на день смерть і на що за законом матиме право, заповів [PERSON] . (том 1, а.с. 8) Встановлено, що 11.09.2020 року [PERSON] , [INFO] повторно склав на ім`я [PERSON] заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Лець В.І., зареєстрований в реєстрі за № 20. Згідно цього заповіту все своє майно [PERSON] заповів [PERSON] . (том 1, а.с. 9) За клопотанням позивача по справі було проведено посмертну почеркознавчу експертизу на вирішення експерта було поставлено питання: чи викопано підпис у заповіті громадянина [PERSON] , що був посвідчений 11.09.2020 року секретарем виконавчого комітету Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, [PERSON] , самим [PERSON] чи іншою особою ?, та чи виконано підпис та рукописний текст «Заповіт прочитаний мною у голос і підписаний власноручно» у заповіті громадянина [PERSON] , що був посвідчений 22.01.2020 року секретарем виконавчого комітету Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, [PERSON] , самим [PERSON] чи іншою особою? За результатами проведеної експертизи судовим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз було надано Висновок експерта № 15637/15638/23-32 від 23.08.2023 року, в якому зазначено, що встановити, чи виконано підпис від імені [PERSON] у графі «підпис» у заповіті від 22.01.2020р., самим [PERSON] або іншою особою не виявилося можливим з причин відсутності достатньої кількості зразків почерку [PERSON] . Підпис від імені [PERSON] у графі «підпис» у заповіті від 11.09.2020 року, виконаний , ймовірно, [PERSON] (том 2 а.с. 79-84). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Ураховуючи правову природу заповіту можна дійти висновку, що основним змістом заповіту є призначення спадкоємця або спадкоємців, а також визначення юридичної долі майна (прав та обов`язків спадкодавця), що виступає об`єктом спадкового наступництва. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (ст. 1234 ЦК України). У разі, якщо правочин вчинений без дотримання вимог щодо його форми він може кваліфікуватися як: (а) нікчемний, у випадку якщо встановлений такий наслідок недотримання письмової форми на рівні закону (наприклад, ч. 2 ст. 1055, ч. 1 ст. 1257 ЦК); (б) вчинений, але заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків (абз. 2 ч. 1 ст. 218 ЦК). Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем (абзац 1 частини другої статті 1247 ЦК України). У частини першій статті 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми, є нікчемним. Непідписання заповіту заповідачем свідчить, що заповіт складено з порушенням вимог щодо його форми, та, відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України, це має наслідком його нікчемність. Тлумачення частин першої та другої статті 1223 ЦК України надає можливість зробити висновок, що під правом на спадкування розуміється право на набуття спадщини. За загальним правилом, пріоритет надається спадкуванню за заповітом (якщо спадкодавець заповів всю спадщину, немає підстав для нікчемності заповіту чи рішення суду про визнання його недійсним, спадкоємці, визначені як такі в заповіті, прийняли спадщину, відсутня відмова від її прийняття спадкоємцями за заповітом), адже перевагу має остання воля спадкодавця, виражена ним у заповіті. Тому за наявності заповіту право на спадкування виникає лише в осіб, визначених у заповіті. В інших осіб, які належать до спадкоємців певних черг, установлених у главі 86 ЦК України, у цьому разі право на спадкування не виникає (позиція КЦС ВС в постанові від 27.05.2020 по справі № 383/18/190 З пояснень позивача в судовому засіданні слідує, що при посвідченні останнього заповіту від 11 вересня 2020 р. спадкодавець [PERSON] не заповнив повністю два рядка в бланку з текстом заповіту, як було заповнено в попередньому заповіті і, на думку позивача, спадкодавець не написав необхідних слів та поставив підпис друкованими літерами в заповіті від 11.09.2020р., що викликає у позивача сумніви, оскільки форма складання заповіту не дотримана і його батько так не підписував документи. Однак, суд не встановив жодних порушень щодо складання та посвідчення заповіту від 11 вересня 2020р. Текст заповіту є зрозумілим, воля заповідача зрозуміла, зазначено місце та дата складання заповіту, наявний підпис [PERSON] та цей заповіт належно посвідчений уповноваженою особою - секретарем виконавчого комітету Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, [PERSON] . Висновок судової почеркознавчої експертизи підтверджує, що підпис від імені [PERSON] у графі «підпис» у заповіті від 11.09.2020 року, виконаний, ймовірно, [PERSON] . Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Також, в даному випадку, не можна залишити поза увагою положення ч. 4 ст. 1252 ЦК України. Якщо припустити, що заповіт від 11.09.2020 р. не засвідчував волю спадкодавця, то стає чинним попередній заповіт від 22.01.2020р. Оскільки у разі визнання недійсним заповіту від 11.09.2020 року через дефект волі заповідача, відновлюється дія попереднього заповіту, за яким все майно спадкодавець [PERSON] заповів все-таки відповідачу [PERSON] . Отже, за обома заповітами спадкодавець [PERSON] заповів все майно своїй онучці [PERSON] , яка разом з ним проживала. Таким чином, «конкуренції» між заповітами не має. Однак, позивач вважає несправедливим, що всі свої земельні ділянки спадкодавець [PERSON] передав одній онучці, оскільки в їхній родині була інша усна домовленість. Закон не передбачає такої умови для визнання заповіту недійсним, як несправедливість. Так, людина може розпорядитися своїм майном на власний розсуд, а не так, як очікували родичі. Свобода заповіту - фундаментальний принцип спадкового права. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування (ч.2 ст. 1235 ЦК України). Право на заповіт може бути здійснене протягом всього життя особи і включає в себе як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну чи скасування. Усі наведені правомочності заповідача в сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є реалізацією свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання (позиція КЦС ВС в постанові від 20.07.2022 року у справі № 461/2565/20). Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, надавши належну правову оцінку яким, суд мав би можливість дійти обґрунтованого висновку про задоволення позову. Позивач скористався своїм правом на судовий захист, однак його позиція не знайшла свого підтвердження в ході розгляду даної справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12, 81 ЦПК України). V. Судові витрати. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 13.04.2023 року представник відповідача Плаксій Р.В. подав клопотання про долучення до матеріалів справи доказів понесених витрат, у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п. 1,2 ч. 3 ст.133 ЦПК України) Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України стороною відповідача надано: витяг з договору про надання правничої (правової) допомоги 92/Ц від 01.06.2022 року; копію додатку № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги 92/Ц від 01.06.2022 року; копію рахунку-фактури № 92/Ц від 01.06.2022 року; копію квитанції № 0.0.2564785261.1 від 02.06.2022 року на суму 15 000,00 грн; копію квитанції № 0.0.2943891739.1 від 12.04.2023 року на суму 5 000,00 грн; копію розрахунку витрат на правничу (правову) допомогу на підставі договору № 92/Ц від 01.06.2022 року; копію акту про надання правничої (правової) допомоги від 19.10.2022 року. (том 2, а.с. 48-53) Згідно акту про надання правничої (правової) допомоги від 19.10.2022 року адвокатським бюро «Романа Плаксія» надано правову допомогу, а клієнтом [PERSON] прийнято правничу допомогу, надану станом на 19.10.2022 року, а саме: вивчення та аналіз позову (1 година - 3 000,00 грн); складання трьох адвокатських запитів (40 хвилин - 2 000,00 грн); складання відзиву (2 год. - 6 000,00 грн); участь в судовому засіданні 04.07.2022 року ( 1 засідання - 3 000,00 грн) ; участь в судовому засіданні 14.09.2022 року ( 1 засідання - 3 000,00 грн) ; участь в судовому засіданні 18.10.2022 року (1 засідання - 3 000,00 грн). Загальна вартість наданої станом на 19.10.2022 року правничої (правової) допомоги склала 20 000,00 грн. Встановлено, що представником відповідача до матеріалів справи долучено квитанцію № 0.0.2564785261.1 від 02.06.2022 року на суму 15 000,00 грн; копію квитанції № 0.0.2943891739.1 від 12.04.2023 року на суму 5 000,00 грн (Т.2,а.с.51), в підтвердження оплати наданих відповідачу послуг правової допомоги При винесенні рішення, суд також керується практикою Європейського суду з прав людини відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивач не подавав клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, не вказував на неспівмірність таких витрат. Дослідивши надані докази, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, викладені обставини та складність справи, тривалість судового процесу, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідача 20 000 грн., як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved