Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначив, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 25.07.1981. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що сторони припинили шлюбні відносини, шлюб існує формально, виникли суттєві розбіжності у поглядах на сімейне життя, ведення домашнього господарства. Внаслідок чого збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомленням) сторін. 09.12.2022 до суду надійшов відзив відповідача, у якому просить надати сторонам строк на примирення подружжя. В обґрунтування зазначає, що заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки з позивачем перебуває у шлюбі більше 40 років, мають двох повнолітніх дітей. Вважає, що подружні стосунки можуть бути відновлені, погіршення стосунків у сім`ї носить тимчасовий характер. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 грудня 2022 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільної справи - в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року клопотання відповідача про надання строку на примирення подружжя задоволено. Надано сторонам строк для примирення подружжя до 10 травня 2023 року. Провадження по справі зупинено до 10 травня 2023 року. Постановою Київського апеляційного суду від 05 липня 2023 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу про надання строку на примирення строком не 6 місяців залишено без задоволення. Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року залишено без змін. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання. У судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, просила надати сторонам строк на примирення. Позивач у судове засідання не з`явився, перед початком судового розгляду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Стаття 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 25.07.1981 сторони уклали шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, про що видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , актовий запис № 3481. Матеріали справи свідчать про те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу неповнолітні діти відсутні. Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. При цьому суд звертає увагу, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства, суд застосовує положення ст. 24 СК України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу. Враховуючи, що строк на примирення подружжя надавався, сторони не примирились, відтак суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved