Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

У травні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, внесків за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, абонентську плату, посилаючись на те, що з 2017 року вона є споживачем послуг, які надає позивач, однак не оплачує їх, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість в розмірі 33 143,23 грн, яку просив стягнути на свою користь. Сторони до суду не прибули. Представник позивача [PERSON] в заяві просила справу слухати за її відсутності. Про час і місце розгляду справи відповідачка була повідомлена в порядку, визначеному розділом І глави 7 ЦПК України, про причини повторної неявки до суду не повідомила, у встановлений строк відзив на позов не подала, належної зацікавленості у розгляді справи не виявила. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Встановлено, що Комунальне підприємство Звягельської міської ради Житомирської області «Звягельтепло» (далі Звягельтепло) надає послуги з постачання теплової енергії, обслуговування та заміни вузлів комерційного обліку, абонентське обслуговування (далі послуги) у м. Звягель (колишня назва Новоград-Волинський) Житомирської області. Постачання теплової енергії належить до комунальних послуг. Запольська зареєстрована у квартирі [ADDRESS] (далі по тексту Квартира), яка належить їй на праві власності (договір дарування квартири від 10.10.2016, посвідченого приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області Плюйком В.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2275). На ім`я відповідачки оформлено особовий рахунок № [NUMBER] на послуги Звягельтепло. Згідно з ч.4 ст 319 ЦК України власність зобов`язує. Квартира розташована в багатоквартирному будинку та забезпечується послугами централізованого опалення. Послуги з постачання теплової енергії відповідачці надаються безперебійно в порядку, визначеному Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі по тексту Закон). Жодних заперечень за весь час надання послуг щодо якості чи кількості наданих послуг, або про відмову від їх надання від відповідачки на адресу підприємства не надходило. Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що за період з жовтня 2020 року по травень 2023 року заборгованість за надані послуги з теплопостачання по особовому рахунку № [NUMBER] становить 33143,23 грн, яка складається з: 32251,85 грн за послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2020 року по квітень 2023 року включно; 143,62 грн за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку за період з ІV кварталу 2020 року по ІІІ квартал 2021 року; 747,76 грн плати за абонентське обслуговування за період з жовтня 2020 року по травень 2023 року. Як слідує з роздруківки особового рахунку, відкритого на Запольську, надані послуги за період з жовтня 2020 року по травень 2023 року вона не сплачувала. Незважаючи на неодноразові попередження про виникнення заборгованості за отриману теплову енергію та необхідності її погашення, відповідачка суму заборгованості не погасила. Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом, Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з постачання теплової енергії і типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ №830 від 21.08.2019 (далі по тексту Правила). Згідно зі статтею 1 Закону житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ст.14 ЦК України). Зазначене свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності), пов`язується з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень ч.1 ст.714, так і інших норм глави 54 ЦК, дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Закону. Згідно Правил точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є, - відгалуження від стояків у межах квартири. Підведення централізованого опалення до стояка в межах Квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином, Звягельтепло виконало свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідачка незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов`язана оплатити надані послуги. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку (ст.382 ЦК України) і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Обов`язок відповідачки своєчасно оплачувати надані послуги з централізованого опалення за встановленими тарифами та у певні строки встановлені ст.ст.7,9 Закону, ст.19 Закону України «Про теплопостачання» та ст.68 ЖК України. Крім того, згідно ст.162 ЖК України, Правилами користування житловими будинками, затвердженими постановою КМУ №45 від 24.01.2006, наймач (власник) квартири зобов`язаний укласти договори про надання житлово-комунальних послуг, підготовлені виконавцем відповідно до Типового договору, своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки і такою дією є реальне надання послуг та їх споживання і часткова оплата боржником. Нормами Закону передбачено, що у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. З 01.05.2019 змінами до Закону було запроваджено новий перелік житлово-комунальних послуг, зокрема віднесено послугу з постачання теплової енергії, яка складається з плат за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на комунальну послугу та обсягу її спожиття; за абонентське обслуговування (граничний розмір якої визначається КМУ) та за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем будинку. Будучи споживачем послуг з постачання теплової енергії, відповідачка ухиляється від укладення відповідного договору з Звягельтепло, проте від отримання послуг не відмовлялася, питання про облаштування у квартирі індивідуальної системи опалення не порушувала та продовжує споживати надані послуги. У травні 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» від 03.12.2020 №1060 (далі по тексту Закон №1060), яким внесено зміни, зокрема, до Закону (який є спеціальним нормативно-правовим актом), Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та ряду інших законів України. Так, Законом №1060 внесено зміни до організації моделі договірних відносин, а саме запроваджено укладання публічного договору приєднання. Тобто, що стосується багатоквартирних будинків: у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Форма Договору між споживачем (мешканцем) та виконавцем послуг є публічною офертою, тобто фактично діє за замовчуванням, якщо Споживач офіційно не відмовився від надання комунальної послуги. Тобто, навіть, якщо у Споживача на руках немає паперового примірника Договору, Він має такі самі права та обов`язки стосовно отримання зазначених послуг, як і усі інші споживачі, які вже отримали свої примірники договорів. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України). До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Опалення є однією із витрат, пов`язаною зі зберіганням нерухомого майна, а отже оплата за ці надані послуги для сталого функціонування приміщення є обов`язком власника. Під час розгляду справи встановлено, що відповідачка не здійснює оплату наданих їй послуг з централізованого опалення, має заборгованість по оплаті вартості наданих позивачем та отриманих відповідачкою послуг. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що послуги з централізованого опалення Запольській не надавались або надавались неналежної якості або в кількості менший, ніж позивачем нараховані, стороною відповідача, у передбаченому ст.ст.12,81 ЦПК України порядку, суду не надано. Доказів на спростування розміру заборгованості відповідачка не надала, документів, які підтверджують сплату боргу, матеріали справи не містять. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону. Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження існування заборгованості у відповідачки за користування наданими послугами, а також враховуючи її позицію, яка не оспорила ні суму позову, ні правильність проведеного позивачем розрахунку, ні підстав, з яких позов заявлений, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. З відповідачки також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved