Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона з 24 листопада 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований виконавчим комітетом Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 10 від 24 листопада 2017 року. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 06.03.2018 Рокитнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Нею було подано позов про розірвання шлюбу, у зв`язку з чим виникла необхідність врегулювання питання утримання малолітнього сина, який залишився проживати з нею. Згоди на добровільне утримання дитини ними з відповідачем не досягнуто. Син проживає з нею та його утримання лежить на ній. Вона офіційно працевлаштована, але одна не має можливості забезпечити належне матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідач працює у військовій частині та аліментів нікому не платить. Відповідач своїм правом на надання відзиву на заявлений до нього позов не скористався. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Позовна заява надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області 13.09.2023. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 13.09.2023, зазначена справа передана у провадження судді Чорненької О.І. На виконання вимог частини 6 статті 187 ЦПК України, 15.09.2023 надано запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Відповідно до відповіді №228507 від 15.09.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 15.09.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 09 годину 40 хвилин 19 жовтня 2023 року. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибула. Натомість, через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої поданий позов підтримує та просить його задоволити. Розгляд спраи просить проводити у її вудсутності. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув. Однак, через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої заявлений до нього позов визнає. Розгляд справи просить проводити у його відсутності. За таких обставин суд розглядає справу за наявними письмовими матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин З матеріалів справи судом встановлено, що позивачка та відповідач з 24 листопада 2017 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 10 від 24 листопада 2017 року. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 06.03.2018 Рокитнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Позивачкою було подано позов про розірвання шлюбу, у зв`язку з чим виникла необхідність у врегулюванні питання утримання малолітнього сина, який залишився проживати з нею. Згоди на добровільне утримання дитини сторонами не досягнуто. Малолітня дитина проживає з позивачкою та його утримання лежить на ній. Позивачка офіційно працевлаштована, але одна не має можливості забезпечити належне матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідач працює у військовій частині та аліментів на утримання інших осіб не платить, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 3 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі статтею 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 183 СК України визначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 2 статті 430 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті. Висновки суду Між сторонами склалися правовідносини з обов`язку батьків утримувати дітей, і врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Згідно до частини другої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Водночас, доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки законодавець\~передбачив обов`язок\~батьків утримувати\~неповнолітніх дітей\~до досягнення\~ними повноліття,\~з урахуванням\~стану здоров`я\~та майнового\~становища сторін,\~можливості у\~відповідача надавати\~таку допомогу,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги [PERSON] про стягнення\~з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина, підлягають задоволенню. Безспірних доказів, які б свідчили про те, що відповідач є неспроможним надавати таку допомогу, суду не надано. З огляду на це, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Тому за вказаних обставин, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки про стягнення із відповідача на її користь аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 13 вересня 2023 року, і до досягнення дитиною повноліття. Визначений судом розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Щодо судових витрат Згідно з вимогами частини першої статті 140 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивачка звільнена від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до частини 6 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на дату подання позову. Таким чином сума судового збору, яка підлягає сплаті становить 1073,6 гривень. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 гривень 60 копійок. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved