Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

21 серпня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Обґрунтовано позов тим, що позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Окрім позивача в даній квартирі зареєстрований відповідач - [PERSON] . Вказана квартира належить до державного житлового фонду, наймачем якої була матір позивача [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідач у вказаній квартирі ніколи не проживав, разом зі своєю матір`ю близько 14 років тому виїхав за межі України, комунальні послуги не сплачує, житлом не цікавиться, будь-яких заходів щодо вселення у квартиру не вживав, а тому наявні підстави для визнання його таким, що втратив право на користування цим житловим приміщенням. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав. У судове засідання позивач не з`явилася, її представник подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, вказавши, що позивач позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Чернігівської міської ради у судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належить до державного житлового фонду. Наймачем вказаної квартири була матір позивача [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 12, 16). У вказаній квартирі станом на 14 серпня 2023 року зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією довідки про зареєстрованих у житловому приміщення/будинку осіб від 15 серпня 2023 року № 10174, виданої Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради (а.с. 11). Згідно з актом від 20 червня 2023 року, що підписаний мешканцями будинку [ADDRESS] , а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підписи яких засвідчені начальником та майстром технічної дільниці з обслуговування житлового фонду № 2 Комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради, [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 01 червня 2001 року і по теперішній час (а.с. 14). З копії довідки № 7687 від 12 липня 2023 року про результати перевірки інформації, викладеної у зверненні [PERSON] , яке зареєстровано в ЖЄО № 29187 від 20 червня 2023 року, виданої Чернігівським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, слідує, що в ході проведення перевірки встановити місцезнаходження [PERSON] , [INFO] , не виявилось можливим (а.с. 15). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до\~статті 47\~Конституції України\~кожен має\~право на\~житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Глава 2 Житлового кодексу України передбачає норми, які регулюють користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Згідно із\~частинами першою,\~другою статті\~61\~Житлового кодексу\~України користування\~жилим приміщенням\~у будинках\~державного і\~громадського житлового\~фонду здійснюється\~відповідно до\~договору найму\~жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Нормами частини першої статті 63 Житлового кодексу України встановлено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до частин першої, другої статті 64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно із частиною першою статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи норми законодавства, а також те, що відповідач більше шести місяців за місцем реєстрації не проживає, житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, беручи до уваги, що поважних причин відсутності відповідача за адресою його реєстрації при розгляді справи не було встановлено, а тому відповідно до статей 71, 72 Житлового кодексу України наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved