Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №69267 вчинений 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, в якому запропоновано звернути стягнення з позивача - [PERSON] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» в сумі 13 710,29 (тринадцять тисяч сімсот десять гривень 29коп.). Просить стягнути із ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» на його користь усі понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню в повному обсязі, а саме: 1073,60 грн. сплата за подання судового збору за подання позову немайнового характеру, 536,80 грн. сплата за подання заяви про забезпечення позову, 7500,00 грн. витрати на правничу допомогу, разом складають 9110,40 грн. Позивач суму вищевказаного боргу не визнає та зазначає, що про існування даного виконавчого провадження за ВП №69420571 від 15.07.2022 року боржник дізнався на сайті Єдиного реєстру виконавчих проваджень. Представником позивача, [PERSON] , направлено запит за вих. №1271-14.06.2023/ЗПТ від 14.06.2023 року до приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Городецької Юлії Сергіївни з проханням надати копії всіх документів виконавчого провадження та копії постанови. З виконавчого провадження № 69420571 стало відомо, що 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. було вчинено виконавчий напис за № 69267 від 22.12.2021 року. З суті постанови ВГІ №69420571 від 15.07.2022 р. та виконавчого напису №69267 від 22.12.2021 р. вбачається, що між позивачем [PERSON] та AT «Альфа - банк» (первісний кредитор) укладено Кредитний договір №482831060 від 11.06.2019 р. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 20.09.2021 р. по 20.12.2021 р. Сума заборгованості складає 13710,29 гри. (Тринадцять тисяч сімсот десять гривень 29 копійок), з них: 8366,36 грн. (Вісім тисяч триста шістдесят шість гривень 36 копійок) - заборгованість за тілом кредиту; 5293,93 грн. (П`ять тисяч двісті дев`яносто три гривні 93 копійок) - заборгованість за відсотками та комісіями; 50,00 грн. (П`ятдесят гривень 00 копійок) - плата за вчинення виконавчого напису. У матеріалах виконавчого провадження за ВП №69420571 від 15.07.2022 р. відсутній кредитний договір №482831060 від 11.06.2019 р. на підставі якого 22.12.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною було вчинено виконавчий напис №69267. Тобто відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс», не надав приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарі Миколаївні кредитний договір №482831060 від 11.06.2019 р. Отже, виконавчий напис не містить ні оригіналу, а ні копії кредитного договору №482831060 від 11 червня 2019p., а відтак приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна не мала права вчиняти виконавчий напис №69267 від 22.12.2021 року. Відтак відсутність в матеріалах ВП основного документу, який би підтвердив існування заборгованості, а саме кредитного договору, унеможливлює встановити взагалі наявність самих договірних відносин між сторонами по справі так і їх зміст. За відсутності кредитного договору нотаріус повинен був відмовити стягувачу у вчиненні нотаріальної дії. У матеріалах виконавчого напису відсутні докази на підставі яких право вимоги за Кредитним договором №482831060 від 11 червня 2019 p., укладений між [PERSON] та AT «Альфа - банк» (первісний кредитор), ідентифікаційний код юридичної особи 23494714, яким відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №3 від 20.09.2021 р. до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс», ідентифікаційний код юридичної особи 40340222 - новий кредитор. [PERSON] ніхто не повідомляв про наявність вищевикладених договорів про відступлення права вимоги. Новий кредитор, ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс», не повідомив письмово [PERSON] про заміну первісного кредитора і про нові рахунки за якими необхідно було здійснювати платежі. Позивач [PERSON] не був належним чином повідомлений про заміну первісного кредитора, і не володіє інформацією та не володіє жодним доказом в підтвердження факту відступлення прав вимоги. Позивач стверджує, що є наявна спірна безспірність заборгованості, яка стягується за виконавчим написом № 69267 від 22.12.2021 оку та не підтверджена жодним доказом та суперечить законодавству. Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Сторона позивача в судове засідання не з`явилась, до суду надала клоптання про розгляд справи за відсутності сторни позивача, позовну заяву підтримують у повному обсязі, просила задовольнити заявлені вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про визнання позову у частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, просив справу розглядати без його участі та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Також, представником відповідача до суду було подано клопотання про змешення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. у судове засідання не з`явилась. Третя особа, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Городецька Ю.С. у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась, про причини своєї неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення судового засідання від третьої особи до суду не надходило. Відповідно до положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд дійшов наступного висновку, з огляду на таке. Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини. Відповідно до змісту оспорюваного виконавчого напису: 22.12.2021 року Солонець Тамарою Миколаївною, приватним нотаріусом Київськогоміського нотаріального округу, на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, було вчинено виконавчий напис, в якому запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] , місце народження: невідомо, місце роботи: невідомо, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платників податків - [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс», місцезнаходження: 03035, м. Київ, Солом`янська площа, буд. 2, код платника податків згідно з ЄДРПОУ 40340222, реквізити IBAN [NUMBER] відкритий у ПАТ АБ «Укргазбанк», якому AT «Альфа - банк», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 23494714, на підставі Договору факторингу №3 від 20 вересня 2021 p., відстуилено право вимоги за Кредитним договором №482831060 від 11 червня 2019 p., укладеного між AT «Альфа - банк» та [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] за період з 20.09.2021 р. по 20.12.2021 р. включно, суму у розмірі: 8366,36 грн. заборгованість за тілом кредиту; 5293,93 грн. - заборгованість за відсотками та комісіями; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 13710,29 грн. (а.с.20). Зазначений виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Городецької Ю.С. виконавче провадження № 69420571, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження від 18.07.2022 року та постанова про звернення стягнення на зоробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 22.05.2023 року (а.с.18, 19). Таким чином, у даній справі перевірці підлягають підстави та умови вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік). 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Тобто, на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, діяла та наразі діє редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, без урахування змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Зазначений висновок суду у повній мірі узгоджується з висновком викладеним у Постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц. Крім того, слід відзначити, що згідно з положеннями п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Отже, п. 1 Переліку, у чинній редакції, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого п. 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). З тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що нотаріус при його вчиненні керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку. Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому, з огляду на наведене, вбачається, що нотаріус у день вчинення спірного виконавчого напису 22.12.2021 року керувався пунктом Переліку, який був нечинним, та на підставі нечинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед банком на підставі лише документів передбачених пунктом 2 Переліку. У виконавчому написі зареєстрованому в реєстрі за № 69267 від 22.12.2021 року не вказано договір на підставі якого вчинено цей виконавчий напис стосовно [PERSON] . Отже, не було з`ясовано, чи укладено кредитний договір у простій письмовій формі та чи нотаріально він був посвідчений. Таким чином, наявні у нотаріуса документи, на час вчинення ним виконавчого напису, не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). У цій справі судом установлено, про що вище зазначалось, що зобов`язання зі сплати кредиту повинно здійснюватися протягом одного року (364/365 календарних днів). Аналізуючи зміст кредитного договору та додані до нього матеріали, можливо дійти висновку, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису сплинув загальний строк позовної давності. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 2 липня 2019 року (справа № 916/3006/17) зазначила, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений ст. 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. На підставі викладеного, суд констатує, що на час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріус керувався нечинним правовим актом та вчинив зазначений виконавчий напис без наявності обов`язкового документа на обґрунтування стягнення, - на підставі чого суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та доведеною, а тому така вимога підлягає задоволенню і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав фізичної особи. Частинами 1, 3 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач [PERSON] у цій справі поніс судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн., та в зв`язку із визнанням відповідачем позову поверненню з державного бюджету підлягає 50 відсотків її сплати, що становить 536,80 грн., а іншу частину судових витрат стягнути з відповідача. Позивач просив стягнути з відповідача витрати зі сплати за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 536,80 грн., які суд вирішує залишити за позивачем. Також, позивачем ставилася вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7500 гривень. Виходячи із змісту предмету позову, а саме, суми стягнення за виконавчим написом, яка становить 13 710,29 грн., суд вважає частково задовольнити дану вимогу, стягнувши з відповідача на користь позивача 3750 грн. витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial