Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Візз Ейр Україна» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, згідно з яким просив суд: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Візз Ейр Україна» на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 2828,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08.03.2020р. [PERSON] на офіційному сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Візз Ейр Україна» здійснив бронювання квитків на літак на 15.06.2020 року сполученням Київ-Таллінн та в зворотному напрямку. Через введені на території України заходи запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19 позивач 16.04.2020 року скасував бронювання. Однак грошові кошти після скасування бронювання відповідачем так і не були повернуті, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом. 21.01.2022 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О. 25.01.2022 ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.03.2020р. [PERSON] на офіційному сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Візз Ейр Україна» здійснив бронювання квитків на літак на 15.06.2020 року сполученням Київ-Таллінн та в зворотному напрямку. Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р. з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19 на всій території України встановлено карантин та запроваджені заборони і обмеження. 16.04.2020 року позивач скасував бронювання через введені на території України заходи запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19. При цьому скасування відбулось за 89 днів до запланованої дати вильоту. Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). Відповідно до п.6 ч.1 ст. 911 ЦК України пасажир має право відмовитися від поїздки, повернути квиток і одержати назад повну або часткову вартість квитка - залежно від строку здавання квитка згідно з правилами, встановленими транспортними кодексами (статутами). Згідно з п.15 ст.100 Повітряного кодексу України пасажир має право відмовитися від повітряного перевезення і одержати назад плату за послуги у порядку, встановленому авіаційними правилами України та правилами авіаперевізника. Відповідно до п.6 розділу І Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу (далі - Правила) (наказ Державної авіаційної служби №1239 від 26.11.2018) правила застосування тарифів - установлені авіаперевізником умови використання тарифів, які передбачають визначення території продажу, сезону продажу та рейсів, на які можна придбати квитки за певним видом тарифу, можливість комбінування з іншими видами тарифів та зупинки у проміжному пункті, дитячі знижки, правила повернення коштів за невикористаний квиток або його частину, умови перебронювання, норму безкоштовного перевезення багажу, можливість передачі пасажира для перевезення іншій авіакомпанії тощо. Відповідно до п.1 розділу V Правил правила застосування тарифів затверджуються авіаперевізником, оприлюднюються на його офіційному веб-сайті та мають бути доступними пасажирам для ознайомлення. Відповідно до п.2 глави 1 розділу ХVІІІ Правил розмір сум коштів, що повертаються за невикористаний квиток (його частину), залежить від використаного тарифу і тарифних нормативів авіаперевізника та виду відмови від перевезення (добровільна чи примусова). Відповідно до п. 1 глави 2 розділу ХVІІІ Правил Примусове повернення коштів або перебронювання без застосування штрафних санкцій здійснюється в інших випадках відмови пасажира від повітряного перевезення або відмови авіаперевізника у перевезенні пасажира, що сталися з вини авіаперевізника. Відповідно до п. 1 глави 3 розділу ХVІІІ Правил авіаперевізник має право відмовити в поверненні коштів (за винятком всіх невикористаних державних зборів, податків, аеропортових зборів (такс) і зборів (такс) авіаперевізника), якщо: квиток придбано за спеціальним тарифом і правилами його використання не передбачено повернення сум (у разі придбання квитка за таким спеціальним тарифом авіаперевізник або його агент з продажу повинен поінформувати про це пасажира під час бронювання і в квитку має бути відповідна відмітка). Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи, що позивачем квитки були придбані за загальним тарифом, скасування відбулось завчасно, у зв`язку із встановленням карантину на всій території України та введенням заборон і обмежень, вартість квитків має бути повернута позивачу. Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 2828,00 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ч.ч. 2-4 ст. 137, ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України (із урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20)) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. (відповідно до Договору про надання правової допомоги від 28.12.2021, акту приймання-передачі виконаних робіт №1 від 18 січня 2022 року та квитанції прибуткового касового ордера від 17 січня 2022 року). Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач під час подання позову був звільнений від сплати судового збору. Тому, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved