Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

14 серпня 2023 року на адресу суду надійшла позовна заява керівника Летичівської окружної прокуратури Сухореброго Сергія Анатолійовича в інтересах держави в особі Летичівської селищної ради, в обґрунтування якої зазначає, що Летичівською окружною прокуратурою за результатами вивчення питання законності розпорядження органом місцевого самоврядування землями комунальної власності на території Летичівської селищної територіальної громади виявлено факт безоплатного набуття у власність громадянкою в межах норм безоплатної приватизації земельної ділянки сільськогосподарського призначення за відсутності рішення суб`єкта владних повноважень. Так, встановлено що у 2006 році за заявою [PERSON] МПП «Анатолій і К» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,464 га з земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] . На підставі цієї документації із землеустрою земельній ділянці площею 0,464 га у подальшому Летичівським районним відділом земельних ресурсів присвоєно кадастровий номер 6823085400:01:006:0004. 28.11.2006 [PERSON] видано державний акт серії ЯГ №136306 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6823085400:01:006:0004 площею 0,464 га, який 28.11.2006 зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01067570008. Разом з тим, [PERSON] набуто у приватну власність вказану землю всупереч вимог ст.ст. 116, 118 ЗК України на підставі неіснуючого рішення двадцять третьої сесії Снітівської сільської ради № 4 від 23.12.2005. Оскільки, в ході досудового розслідування кримінального провадження №42023242240000005, зареєстрованого 24.01.2023 Летичівською окружною прокуратурою, встановлено, що [PERSON] , перебуваючи на посаді секретаря колишньої Снітівської сільської ради Летичівського району згідно рішення №1 від 23.04.2002 першої сесії двадцять четвертого скликання Снітівської сільської ради Летичівського району, будучи службовою особою органу місцевого самоврядування відповідно до ст. 15 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування. здійснюючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції здійснила зловживання службовим становищем та підробку офіційних документів за наступних обставин. Так, у грудні 2005 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), [PERSON] , умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, діючи в інтересах [PERSON] , в приміщенні Снітівської сільської ради, що в [ADDRESS] , склала, підписала та скріпила відтиском круглої гербової печатки Снітівської сільської ради, завідомо неправдивий офіційний документ, а саме виписку із рішення №4 двадцять третьої сесії Снітівської сільської ради від 23.12.2005 про безоплатну передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,464 га, хоча достовірно знала, що 23.12.2005 на засіданні сесії Снітівської сільської ради рішення про передачу безоплатно громадянці [PERSON] у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,464 га., розташованої в [ADDRESS] , не розглядалося та не приймалось. Внаслідок протиправних дій [PERSON] спірна земельна ділянка неправомірно вилучена із земель комунальної власності Летичівської селищної територіальної громади поза її волею. Позивач вказує, що з огляду на те, що спірна земельна ділянка вибула із власності держави поза її волею, а [PERSON] набуто право власності на неї незаконно, всупереч встановленому законом порядку, на підставі неіснуючого рішенню органу місцевого самоврядування, вона підлягає витребуванню у комунальну власність Летичівської селищної територіальної громади в особі Летичівської селищної ради. Ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області від 14 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області від 01 вересня 2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала подану позовну заяву, з підстав, заявлених у ній. Представник Летичівської селищної ради Гома Л. В. не заперечує проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги про витребування земельної ділянки у комунальну власність. Представник відповідача [PERSON] адвокат Вусатюк О. М. підтримує думку свого довірителя. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до пунктів «а», «б» ст. 12 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Також, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 83 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. Згідно із ч. 1 ст. 116 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. З ст. 116 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 118 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, поміж іншого, для ведення особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки, у якій зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, шо обумовлюються угодою сторін. У подальшому проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність (ч.ч. 7-10 ст. 118 ЗК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 га. Статтею 152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно положень ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 зроблено висновок, що задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 Цивільного кодексу України, є неефективними. Так, у 2006 році за заявою [PERSON] від 21 лютого 2006 року до МПП «Анатолій і К» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,464 га з земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] . 28 листопада 2006 року [PERSON] видано Державний на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №136306 на підставі рішення №4 23-ої сесії Снітівської сільської ради від 23 грудня 2005 року. 17 березня 2023 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, - у зв`язку із закінченням строків давності. Як вбачається з вказаної ухвали, у грудні 2005 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) [PERSON] умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, діючи в інтересах [PERSON] , в приміщенні Снітівської сільської ради, що по [ADDRESS] , склала, підписала та скріпила відтиском круглої гербової печатки Снітівської сільської ради завідомо неправдивий офіційний документ, а саме виписку із рішення №4 двадцять третьої сесії Снітівської сільської ради від 23 грудня 2005 року про безоплатну передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,464 га. вартістю 13740,17 грн., хоча достовірно знала, що 23 грудня 2005 року на засіданні сесії Снітівської сільської ради рішення про передачу безоплатно громадянці [PERSON] у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,464 га., розташованої по [ADDRESS] , не приймалось. В результаті вказаних протиправних дій [PERSON] вказану земельну ділянку неправомірно вилучено із земель комунальної власності Снітівської сільської ради Летичівського району Хмельницької області та безкоштовно передано у власність [PERSON] чим спричинено державним та громадським інтересам істотної шкоди на загальну суму 13740,17 грн., що у 100 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вказаною ухвалою суду від 17 березня 2023 року встановлено преюдиційний факт для даного спору, а саме: неприйняття Снітівською сільською радою рішення №4 від 23 грудня 2005 року про безоплатну передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,464 га, який доказуванню не підлягає. Оцінюючи додержання «справедливого балансу», з огляду на статтю 1 Першого Протоколу до Конвенції, яка гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, а також те, що для оцінки додержання в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується, суд зазначає, що право власності відповідача на земельну ділянку, яка є предметом позову, було набуто на підставі неіснуючого рішення Снітівської сільської ради. Судом під час розгляду даної справи не встановлено невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідачів критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ. Задоволення такого позову призведе до відновлення порушених прав та законних інтересів держави та територіальної громади зокрема, виходячи з того, що стан збереження земель сільськогосподарського призначення має загальнонаціональне значення. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України прокурор належними і допустимими доказами довів правомірність заявлених вимог, водночас відповідач не надав доказів, які спростовують твердження прокурора, що є його процесуальним обов`язком, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved