Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

В листопаді 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від матері - [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. В обгрунтування позовних вимог вказує на те, що повідомленням УПП в м. Києві ДПП від 09.11.2022 №188800/41/11/4-2022, Службу у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації повідомлено про те, що громадянин [PERSON] у присутності малолітньої дитини [PERSON] , 2017 р.н. вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї співмешканки [PERSON] , на підставі чого складено протокол за ст. 73-2 КУпАП та винесено тимчасовий заборонний припис. 11.11.2022 з метою вжиття заходів щодо попередження домашнього насильства, спеціалістом Служби у справах дітей спільно з керівником служби мобільної бригади соціально-психологічної допомоги особам, які постраждали від домашнього насильства здійснено соціальне інспектування родини малолітньої [PERSON] та встановлено, що на момент інспектування в квартирі перебували [PERSON] та [PERSON] , їх малолітня донька [PERSON] та двоє сторонніх чоловіків, батьки дівчинки були у стані алкогольного сп`яніння, розпивали спиртні напої, поводили себе агресивно, курили, кричали, висловлювалися нецензурною лайкою. Встановлено, зокрема, що умови проживання дитини незадовільні: у квартирі брудно, розкидані речі, таргани, брудний посуд та брудна постільна білизна, відсутні двері до санвузла, стоїть дим від цигарок. Для виховання та розвитку дитини не створені належні умови, не створене місце для відпочинку та занять, продукти харчування в обмеженій кількості, основні потреби дитини не задоволені в повному обсязі, у дитини низький рівень гігієни. Зі слів сусідів, батьки ведуть аморальний спосіб життя, в квартирі збираються сторонні люди, розпивають спиртні напої, влаштовують сварки та бійки, у зв`язку із чим, спеціалістами Служби проведено оцінку рівня безпеки дитини та складено відповідний акт, а в подальшому, прийнято рішення про вжиття невідкладних заходів для забезпечення безпеки дитини [PERSON] , [INFO] , та поміщення її до медзакладу КНП «Дитяча клінічна лікарня №9», з метою проведення медичного обстеження, надання медичної допомоги. Враховуючи викладені обставини, позивач звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 28.11.2023 відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13.09.2023 закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою, направила на адресу суду заяву, згідно якої просила судове засідання проводити без її участі, позовні вимоги в частині відібрання дитини задовольнити в повному обсязі, вказала, що стосовно прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, будучи неодноразово повідомленоюпро дату та час судового засідання, клопотання про відкладення не подавала, про прочини неявки суд не повідомила, відзив у встановлений законом строк не подала. За таких обставин, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За вимогами ст. 56 ЦК України, органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 17 СК України, орган опіки та піклування надає допомогу особі у здійсненні нею своїх сімейних прав та виконанні сімейних обов`язків в обсязі та в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» у п. 16 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] народилася [INFO] (актовий запис про народження №3178 від 01.11.2017, складений Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Батьками малолітньої [PERSON] є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Листом Подільського УП ГУ НП в м. Києві від УПП в м. Києві ДПП від 09.11.2022 №188800/41/11/4-2022 Службу у справах дітей та сім`ї повідомлено, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] у присутності малолітньої дитини [PERSON] , 2017 р.н. вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї співмешканки [PERSON] , на підставі чого складено протокол за ст. 173-2 КУпАП та винесено тимчасовий заборонний припис 11.11.2022 з метою вжиття заходів щодо попередження домашнього насильства, спеціалістом Служби у справах дітей спільно з керівником служби мобільної бригади соціально-психологічної допомоги особам, які постраждали від домашнього насильства здійснено соціальне інспектування родини малолітньої [PERSON] та встановлено, що на момент інспектування в квартирі перебували [PERSON] та [PERSON] , їх малолітня донька [PERSON] та двоє сторонніх чоловіків, батьки дівчинки були у стані алкогольного сп`яніння, розпивали спиртні напої, поводили себе агресивно, курили, кричали, висловлювалися нецензурною лайкою. З копії акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 11.11.2022, вбачається, що умови проживання в квартирі не створені для виховання та належного розвитку дитини, зокрема, малолітня [PERSON] перебувала із батьками [PERSON] та [PERSON] , та двоє сторонніх чоловіків, батьки дівчинки були у стані алкогольного сп`яніння, розпивали спиртні напої, поводили себе агресивно, курили, кричали, висловлювалися нецензурною лайкою. Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини від 11.11.2022 та від 09.11.2022, умови проживання дитини незадовільні, речі розкидані, в квартирі брудно, таргани, постільна білизна брудна. В кімнатах стоїть дим від цигарок, відсутні двері до санвузла, деякі меблі зламані, на кухні багато немитого посуду. Для виховання та розвитку дитини не створені належні умови, основні потреби дитини не задоволені, у дівчинки низький рівень гігієни, не створене місце для відпочинку та занять, продукти харчування в обмеженій кількості, основні потреби дитини не задоволені в повному обсязі. Батьки дитини ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, не створюють належних умов для повноцінного розвитку дитини, влаштовують сварки та бійки у присутності дитини, у квартирі часто збираються сторонні особи та розпивають спиртні напої. Рекомендовано жити заходів щодо відібрання дитини від батьків. На підставі акту обстеження умов проживання дитини від 11.11.2022, клопотання Служби у справах дітей та сім`ї від 14.11.2022 №10658-1728 направлено до тимчасового виконувача обов`язків голови Подільської районної в м. Києві державної адміністрації Про відібрання малолітньої дитини від батьків з метою тимчасового влаштування дитини до КНП «Дитяча клінічна лікарня №9» для проведення повного медичного обстеження. Наказом Начальника Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 23.06.2022 малолітню [PERSON] , [INFO] , постановлено на облік як таку, що перебуває у складних життєвих обставинах. Розпорядженням тимчасового виконувача обов`язків голови Подільської районної в м. Києві державної адміністрації №586 від 15.11.2022 прийнято рішення про відібрання малолітньої [PERSON] від батьків, поміщення останньої до КНП «Дитяча клінічна лікарня №9» для проведення повного медичного обстеження, зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї письмово повідомити Подільську окружну прокуратуру про прийняті заходи. Згідно даних, викладених у висновку органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 24.03.2023 №106-2312 про влаштування малолітньої [PERSON] , орган опіки та піклування Подільської РДА не заперечує щодо влаштування в родину громадянки [PERSON] малолітньої онуки [PERSON] , з подальшою передачею під соціальний супровід Подільського районного в м. Києві центру соціальних служб. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 24.02.2023 року серія [NUMBER] (актовий запис №3907). За статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що відповідачем не здійснюється. Відповідно до частини четвертої статті 170 Сімейного кодексу України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України, передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно з ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON] , матір малолітньої [PERSON] , ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини. При ухваленні рішення у вказаній справі суд враховує положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в якій зазначено, що в усіх діях щодо дітей суд першочергово приділяє увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно вимогами ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Таким чином, відібрання дитини у матері це санкція за невиконання батьківських обов`язків, яка не є крайнім і незворотним заходом. Отже, відповідач не позбавлений можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення йому дитини. Стосовно вимоги про стягнення аліментів з матері на утримання дитини, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову щодо відібрання дітей від батька, матері, без позбавлення батьківських прав, суд вирішує питання про стягнення аліментів. У відповідності до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статі 27 Конвенції ООН про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912), від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України. Згідно зі статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 у редакції Законів № 2901-IV від 22 вересня 2005 року, № 2037-VIII від 17 травня 2017 року). Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1100,50 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, та те, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та обгрунтованими доказами, суд дійшов висновку щодо задоволення позову в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судовий збір у справі складає 992,40 грн., які необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved