Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

16 серпня 2023 року адвокат Панченко Д.І., що діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке складається з 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованими по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та 1/12 житлового будинку з господарськими будівлями, розташованими по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати за [PERSON] право власності на 1/12 житлового будинку з господарськими будівлями, розташованими по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та визнати за [PERSON] право власності на 1/12 житлового будинку з господарськими будівлями, розташованими по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що станом на 15 квітня 1991 року, у житловому будинку [ADDRESS] , проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги на частину будинку, згідно закону, після батька [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті батьків, у зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину, позивачі звернулися до нотаріуса та подали документи на оформлення спадщини. Однак нотаріусом їм було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємцями не представлено правовстановлюючих документів на спадкове майно, та в разі відсутності вказаних документів позивачам було рекомендовано звернутись до суду. Ухвалою судді Теплицького районного суду Вінницької області від 28 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, подали до суду письмові заяви, у яких просять проводити судове засідання у їх відсутності. У поданій до суду заяві представник позивачів вказав про підтримання позовних вимог, просив задовольнити їх в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, просив розгляд справи провести без нього та його довірителів. Представник відповідача Теплицької селищної ради у заяві зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить розглянути справу за його відсутності. Згідно з вимогами ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206\~ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.12.2018 року (а.с. 13). Згідно свідоцтва про смерть від 23.04.2019 року серії [NUMBER] , [INFO] помер батько позивачів [PERSON] (а.с. 14). Після смерті спадкодавців відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями, розташованими по [ADDRESS] , на який відсутні правовстановлюючі документи. Як вбачається з довідки Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області за № 326 від 03.08.2023 року, згідно погосподарської книги № 1 с. Стражгород, особовий рахунок [NUMBER] , житловий будинок по [ADDRESS] відноситься до суспільної групи колгоспників. Станом на 15.04.1991 року склад двору наступний: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власника є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із положеннями\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Приписами ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР (в ред. від 18 липня 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Із врахуванням викладеного [PERSON] та [PERSON] станом на 15 квітня 1991 року мають право на житловий будинок [ADDRESS] . 11.10.2017 року [PERSON] вчинила на корись дітей заповіт, у якому заповіла житловий будинок з господарськими будівлями та присадибною ділянкою в [ADDRESS] доньці [PERSON] , земельну ділянку площею 2,5993 га [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (а.с. 15). На випадок своєї смерті [PERSON] заповідального розпорядження не залишив. За прийняттям спадщини позивачі звернулися до приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Кусюк О.А. Однак постановами нотаріуса за №30/01-31, № 29/01-31 від 04.08.2023 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , що залишилась після смерті [INFO] [PERSON] та після смерті [INFO] [PERSON] , який належав їм в рівних долях, спадкоємцями яких вони є по заповіту та закону, оскільки документи, що підтверджують право власності на вказане спадкове майно, відсутні та рекомендовано звернутись до суду (а.с. а.с. 17-18). Відповідно до ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У той же час через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлена можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку. Пунктом 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Саме з вказаних підстав позивачка змушена звернутися до суду з цією позовною заявою. Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».) Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до приписів ст.\~41\~Конституції України та п. 2 ч.1 ст. 3, ст. 321\~ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст. 382 ч. 2, ст. 392 ЦК України). Технічну інвентаризацію спадкового житлового будинку проведено, згідно технічного паспорту на житловий будинок, даний будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 20-24). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно вимог ч. 1ст.\~1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. У відповідності до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223\~ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст.\~1268\~ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.\~1296\~ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 22\~червня 2011\~року №\~703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Таким чином, враховуючи ті обставини, що представник позивачів надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON] , та за законом після смерті батька [PERSON] , позивачі [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці за законом після смерті батька [PERSON] мають законне право на визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом та за заповітом.

Outcome: approved