Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

АТ «Смілянський машинобудівний завод» звернулось до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] та державного реєстратора виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області Миколенка Т.О. про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був внесений запис про реєстрацію права власності на приміщення першого поверху №1-30 пл.1,4 кв.м., №1-3 пл. 2,2 кв.м., №1-32 пл.5,0 кв.м., 1-33 пл.60,2 кв.м., загальною площею 68,9 кв.м. в будівлі за адресою: [ADDRESS] , за власником [PERSON] з визначенням розміру його частки 1 (одиниця). Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2023 року у задоволенні позову АТ «Смілянський машинобудівний завод» відмовлено повністю. 21 вересня 2023 року до суду надійшла заява третьої особи [PERSON] про ухвалення додаткового рішення щодо компенсації понесених нею витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. 09 жовтня 2023 року до суду надійшло клопотання АТ «Смілянський машинобудівний завод»\~ про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Клопотання мотивоване тим, що до складу витрат включені витрати, які не можуть бути покладені на іншу сторону з підстав надання адвокатом послуг, які не були необхідними для представництва інтересів клієнта в ході розгляду цього спору. Зокрема, такі види послуг як правовий аналіз справи та застосування ряду посилань на практику Верховного Суду. Заявлений [PERSON] до стягнення розмір витрат на правничу допомогу не відповідає реальній ринковій ціні на адвокатські послуги, які пропонуються адвокатами в м. Сміла. В частині «гонорар успіху» позивач вважає, що таке стягнення буде надмірним та завищеним щодо іншої сторони спору. Ухвалою суду від 22 вересня 2023 року судове засідання для вирішення питання про судові витрати було призначено на 13.10 год. 23 жовтня 2023 року. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Третя особа [PERSON] у заяві про ухвалення додаткового рішення просила розгляд цієї заяви провести у її відсутність та у відсутність її представника адвоката Петренка О.В. Представник позивача адвокат Беніцька В.І. також подала до суду заяву, в якій просила провести судове засідання у справі про ухвалення додаткового рішення без участі представника позивача.\~ Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, розглянувши матеріали справи в межах поданої заяви, приходить до наступного. Статтею 15 ЦПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст. 60 ЦПК України). Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність. Частиною 1 ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно зі ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України ). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу. 3) розподіл судових витрат (ст. 141 ЦПК України). Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо в т.ч. судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належить, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу\~ та пов`язані з\~ вчиненням інших\~ процесуальних дій, необхідних для розгляду\~ справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги (ч.12.ст. 141 ЦПК України). Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Під час розгляду справи по суті, до закінчення судових дебатів, представник позивача заявив про наявність витрат на правничу допомогу, що відповідні докази понесення судових витрат буде надано суду після ухвалення рішення протягом визначеного законом строку. Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 зазначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу в матеріалах справи\~ наявні договір про надання правничої допомоги від 08 грудня 2022 року, укладений [PERSON] з адвокатом Петренком О.В., акт виконаних робіт від 21 вересня 2023 року до договору про надання правничої допомоги від 08.12.2022, детальний опис робіт, наданих адвокатом, та їх вартість, квитанції на оплату юридичних послуг. Відповідно до п. 2.1 договору про надання правничої допомоги від 08.12.2022 адвокат приймає на себе зобов`язання щодо надання юридичних послуг, а саме: 2.1.1) підготовка письмових пояснень на позовну заяву АТ «Смілянський машинобудівний завод» із вимогами до [PERSON] та державного реєстратора Миколенка Т.О., третя особа: [PERSON] , про визнання протиправними дій реєстратора та скасування реєстраційних дій, що є предметом розгляду Смілянським міськрайонним судом цивільної справи №703/3302/22; 2.1.2) представництво прав та законних інтересів клієнта як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, під час розгляду\~ Смілянський міськрайонним судом цивільної справи №703/3302/22. Пунктами 4.1, 4.3 договору визначено, що оплата послуг адвоката згідно договору складає 5000 грн за юридичні послуги, обумовлені у п.п. 2.1.1-2.1.2 п.2.1 цього договору. Вказаний розмір гонорару сплачується клієнтом таким чином: 1) за послуги, передбачені п.п.2.1.1 п.2.1 цього договору 2000 грн протягом 30 днів з дня укладення цього договору; 2) за послуги, передбачені п.п.2.1.2 п.2.1 договору\~ - 3000 грн до часу проведення першого судового засідання по суті у цивільній справі №703/3302/22, але не пізніше дня судового засідання, яким завершиться розгляд позовної заяви, обумовленої п.2.1.2 п.2.1 цього договору, судом першої інстанції. Сторони, також, обумовили сплату клієнтом «гонорару успіху» в розмірі 1000 грн, який виплачується виключно у випадку позитивного вирішення справи, тобто у випадку ухвалення судового рішення про відмову в задоволенні позову (п.4.2 договору). Як встановлено з акту виконаних робіт від 21 вересня 2023 року та детального опису робіт, наданих адвокатом, та їх вартість, адвокатом виконано таку роботу: - підготовка письмових пояснень на позовну заяву АТ «Смілянський машинобудівний завод»\~ із вимогами до [PERSON] та державного реєстратора Миколенка Т.О., третя особа: [PERSON] , про визнання протиправними дій реєстратора та скасування реєстраційних дій, що є предметом розгляду Смілянським міськрайонним судом цивільної справи №703/3302/22 2000 грн; - представництво прав та законних інтересів клієнта як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, в цілому під час розгляду Смілянським міськрайонним судом Черкаської області\~ цивільної справи №703/3302/22\~ 3000 грн. Крім того, адвокату було сплачено Поперечною Н.Ю. 1000 грн «гонорару успіху». З квитанції №29/12/22-1 від 29 грудня 2022 року на оплату юридичних послуг вбачається, що Поперечною Н.Ю. було сплачено адвокату 2000 грн., з квитанції №12/07/23-1 від 12 липня 2023 року на оплату юридичних послуг - 3000 грн., з квитанції №б/н від 21 вересня 2023 року на оплату юридичних послуг - 1000 грн. Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу суд доходить висновку, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. Склад витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Суд зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат законом покладено на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, тобто, у даному випадку, на позивача. Позивач, заперечуючи щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, вказує на те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн є завищеним з підстав надання адвокатом послуг, які були необхідними для представництва інтересів клієнта, зокрема, таких як правовий аналіз справи та застосування ряду посилань на практику Верховного Суду. Суд не погоджується з таким твердженням, оскільки згідно з актом виконаних робіт адвокатом Петренком О.В. було надано два види адвокатських послуг підготовка письмових пояснень та здійснення представництва прав та законних інтересів клієнта як третьої особи. В детальному описі робіт, виконаних адвокатом в ході надання зазначених послуг, міститься посилання на те, що письмові пояснення були підготовлені на підставі вивчених матеріалів позовної заяви та вони містять ряд посилань на практику Верховного Суду, однак вказане зазначено не як окремий вид адвокатських послуг, що підлягає окремій оплаті, а як обґрунтування вартості наданої послуги по складенню письмових заперечень у розмірі 2000 грн. Щодо представництва інтересів клієнта в суді, то суд враховує, що адвокат Перенко О.В. приймав участь у судових засіданнях, а саме 24.12.2022 - тривало 1 год 24 хв, 17.01.2023 33 хв, 21.03.2023 11 хв, 28.07.2023 52 хв та 19.09.2023 1 год 20 хв. Загальна тривалість участі адвоката в судових засіданнях становить 4 год 20 хв. Крім того, адвокатом було підготовлено письмове заперечення на клопотання про об`єднання цивільних справ, поданого позивачем в межах наведеної справи. З урахуванням обставин справи, а саме: виходячи з обсягу та характеру доказів у справі, фактично витраченого представником третьої особи часу, кількості сторін у справі, обсягом наданих адвокатом послуг суд вважає розмір вартості наданих послуг, визначених в акті виконаних робіт як підготовка письмових пояснень та представництво інтересів, що разом оцінено в 5000 грн, співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг. Водночас, суд враховує, що позивач у своїх запереченнях не навів власного розрахунку на спростування обґрунтованості судових витрат та одночасно просить відмовити у задоволенні заяви [PERSON] та їх зменшити, що суперечить одне одному. Щодо додаткового гонорару «гонорару успіху» в розмірі 1000 грн, то суд зазначає наступне. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання. Чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як "гонорар успіху", проте суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року в справі №904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху" як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини. Відтак, враховуючи дані позиції Великої Палати Верховного Суду, клієнт і адвокат, користуючись принципом свободи договору, можуть визначити додаткові витрати між собою у вигляді гонорару успіху, проте вказаний вид гонорару не підпадає під пряме визначення адвокатських послуг та, відповідно, не може переносить на іншу сторону (не сторону такого договору). У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). За наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року в справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72). З урахуванням наведеного суд зазначає, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Адже вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18. Суд зазначає, що у цій справі підставою для звернення із заявою про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу є приписи статтей 133, 137, 141 ЦПК Ураїни, і вимога [PERSON] обумовлена саме необхідністю вирішити питання про розподіл сплачених нею судових витрат (визначених як професійна правнича допомога), що відповідно до вказаних норм процесуального права підлягає розподілу між сторонами. В свою чергу, "гонорар успіху" визначено договором про надання правничої допомоги як гонорар, який не включається у вартість надання послуг з правничої допомоги та виплачується адвокату після ухвалення судового рішення виключно у випадку позитивного вирішення справи. Така винагорода адвокату за досягнення позитивного рішення у справі як "гонорар успіху", за своїм змістом і правовою природою не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні статей 632, 903 ЦК України та статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, а є платою за сам результат (позитивне рішення), досягнення якого відповідно до умов договору не ставиться в залежність від фактично наданих послуг, так як і не є професійною правничою допомогою в розумінні статті 137 ЦПК України, оскільки не є послугою адвоката та не відноситься до судових витрат. Тобто, "гонорар успіху" не є складовою витрат на професійну правничу допомогу. А тому, суд вважає, що «гонорар успіху» не був необхідним в межах розгляду наведеної справи. З огляду на викладене, враховуючи фактичний обсяг наданих [PERSON] юридичних послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), тривалість судових засідань, суд вважає, що справедливим, розумно обґрунтованим та співмірним із вказаними вище обставинами є розмір судових витрат, які слід стягнути з позивача на користь [PERSON] , в сумі 5000 грн.

Outcome: partial