Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надання послуг опалення та гарячого водопостачання за період з 01 грудня 2013 року по 30 квітня 2021 року в сумі 68 576 грн. 12 коп., які отримані за адресою: [ADDRESS] . Крім заборгованості за спожиту теплову енергію позивач також просив суд стягнути з відповідачів нарахований індекс інфляції в розмірі 2 305 грн. 29 коп. та 3 % річних в сумі 976 грн. 51 коп. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2021 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей. Відповідно до даного Розпорядження справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави. Справа № 644/10127/21 також передана на розгляд до Київського районного суду м. Полтави. Після цього справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 14 ЦПК України, передано на розгляд судді Самсоновій О.А. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2023 року справу прийнято до свого провадження та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відзиву на позов відповідачі не надали. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 02 лютого 2022 року звернулись до суду з заявою про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності при зверненні з позовом до суду. Просили застосувати строки позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (а.с. 12). Представник відповідача [PERSON] адвокат Шинкарьов Сергій Анатолійович 14 червня 2023 року також надав суду заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 54). Інших заяв або клопотань сторони суду не подавали. В судове засідання представник позивача Лоскот М.І. не з`явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. У заяві також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та представник відповідача [PERSON] - адвокат Шинкарьов С.А. в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про розгляд справи судом, відзиви на позовну заяву не подали. При цьому судові повстки направлялись відповідачам за вказаною ними адресою: [ADDRESS] . Про зміну своєї адреси відповідачі суду не повідомили, але судові повістки повернулись до суду з довідкою поштової організації про причини невручення: «Адресат відсутній за вказаною адресою». Інші засоби зв`язку, як то номери телефонів, адреси електронної пошти, тощо, відповідачі суду не повідомили. З цих причин суд також викликав їх в засідання через оголошення на сайті «Судової влади». Тому відповідно до ч. 1 ст. 131, ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідачі є такими, що належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг з теплопостачання, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується довідкою про склад сім`ї щодо зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (а.с. 2). Як встановлено судом, одна сторона - Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" надавала другій стороні - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як споживачам послуг за адресою: [ADDRESS] послуги з теплопостачання - централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відповідачі такі послуги прийняли, від їх отримання не відмовлялись та частково оплатили. Таким чином судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Житловим кодексом України та іншими нормативними актами. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 та 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до ч. 1 та 5 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється за допомогою систем автономного опалення та/або індивідуального теплового пункту, формуються та встановлюються окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості виробництва надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність. Діючи в правовідносинах належним чином, відповідачі мали оплачувати одержані ними послуги згідно затверджених тарифів. Як встановлено судом, відповідачі період з 01 грудня 2013 року по 30 квітня 2021 року отримані послуги в повному обсязі не оплачували. У зв`язку з цим за період з 31 грудня 2013 року по 30 квітня 2021 року виникла заборгованість в сумі 68 576 грн. 12 коп. Дана сума заборгованості нарахована позивачем відповідно до затверджених тарифів. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання, що виникло між сторонами, є грошовим. Тому на вимогу позивача відповідачі зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Станом на 30 квітня 2021 року борг відповідачів за послуги опалення та гарячого водопостачання становить 68 576 грн. 12 коп., інфляційні втрати підприємства у зв`язку з порушенням строків оплати послуг - 2 305 грн. 29 коп., 3% річних - 976 грн. 51 коп. (а.с. 3 - 5). Вирішуючи заяву відповідачів про застосування позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України п еребіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином перебіг позовної давності у даних правовідносинах, що виникли між сторонами, розпочався з 01 лютого 2014 року, коли у відповідачів виникло прострочення оплати за одержані у грудні 2013 року послуги. Як вбачається з наданого суду розрахунку заборгованості, відповідачі оплату одержаних послуг за період з 01 грудня 2013 року по 30 квітня 2021 року здійснювали у розмірі, що не перевищує розмір місячного платежу, що не може бути розцінено судом як дії, які свідчать про визнання ними боргу. Згідно ч. 2 та ч.3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки з позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за період з 01 грудня 2013 року по 30 квітня 2021 року позивач звернувся 02 листопада 2021 року, в межах трирічного строку позовної давності перебувають позовні вимоги про стягнення заборгованості, починаючи з 02 листопада 2018 року. За період з 02 листопада 2018 року по 30 квітня 2021 року заборгованість відповідачів за послуги теплопостачання становить 21670 грн. 13 коп. Індекс інфляції в розмірі 2 305 грн. 29 коп. та 3 % річних в сумі 976 грн. 51 коп. нараховані саме на заборгованість в межах строку позовної давності. Доказів вчинення відповідачами дій, які свідчать про визнання ними боргу, позивач суду не надав. Тому, розглядаючи справу в межах позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновок про необхідність застосування давності у спорі, що виник між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. На підставі викладеного позовні вимоги підлягають до задоволення в межах строку позовної давності. З відповідачів, які проживають та/або зареєстровані у квартирі за адресою: [ADDRESS] , на користь позивача необхідно стягнути в солідарному порядку заборгованість за надані послуги за період з 02 листопада 2018 року по 30 квітня 2021 року в розмірі 21670 грн. 13 коп., компенсацію інфляційних втрат підприємства у розмірі 2 305 грн. 29 коп. та 3% річних в розмірі 976 грн. 51 коп., а всього - 24942 грн. 93 коп. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов судом задоволено на 35%, тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути 794 грн. 50 коп. на відшкодування судових витрат пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог, тобто по 158 грн. 90 коп. з кожного (794 грн. 50 коп. / 5 = 158 грн. 90 коп).

Outcome: partial