Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Бродівського районного суду Львівської області з позовною заявою до [PERSON] про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини. В обґрунтування покликається на те, що 29 жовтня 1994 року був зареєстрований шлюб між ним та відповідачкою по справі. З 2009 року їх стосунки з відповідачкою зіпсувались, і з того часу вони проживають окремо, не підтримують жодних шлюбних відносин і не контактують між собою. Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 17.01.2017 року шлюб між ними розірвано. Позивач зазначає, що у липні місяці 2023 року він дізнався, що [INFO] відповідачка народила дочку - [PERSON] , у актовому записі про народження якої останній зазначений, як батько. Позивач наголошує, що оскільки з 2009 року і по даний час він не підтримує жодних відносин з відповідачкою, він не може бути біологічним батьком [PERSON] . А тому, просить постановити рішення, яким виключити відомості про нього, як батька із актового запису №118 про народження [PERSON] , складеного 15.08.2017 року Бродівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 19.09.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Позивач у підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю та просить суд їх задовольнити. Зазначила, що дійсно [PERSON] не є батьком [PERSON] . За змістом нормативних положень частини 3 статті 211 ЦПК України, підготовче засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням частини 2 статті 247 ЦПК України. За правилами частини 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. У відповідності до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що, виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 17 січня 2017 року розірвано шлюб між [PERSON] , 1975 р.н., та [PERSON] , 1972р.н., який зареєстровано 29 жовтня 1994р. у відділі РАГС м. Броди Львівської області, актовий запис № 186 (а.с. 12). Відповідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27 травня 2023 року [PERSON] 27 травня 2023 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 72 (а.с. 10). В свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , актовий запис 118, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). У відповідності до ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини (ч.1 ст.133 СК України). Відповідно до ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст.122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, судам слід ураховувати, що відповідно до ст.136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України) - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011р. 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Судом встановлено, що позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, оскільки не є біологічним батьком дитини [PERSON] , проти чого відповідач не заперечила, про що подала письмову заяву. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відсутність кровного споріднення між дитиною та позивачем відповідачем не оспорюється, а тому даний факт не вимагає доказування відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України. Статтею 134 СК України, передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом частини першої статті 79 Цивільного процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до норм частини першої статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. На підставі ч.ч.2,3 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Проаналізувавши вищевикладені обставини, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, оскільки відповідач позовні вимоги визнає, в силу вимог ст. 200 ЦПК України, суд вважає позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved