Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

28 липня 2022 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до [PERSON] про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями позовну заяву передано в провадження судді Коваленко І.В. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.12.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування», правонаступником якого є акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС, та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 77984а0кш. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 03.12.2021 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «БМВ», державний номерний знак [NUMBER] , в м. Києві на вул.Урлівська, 11 допустила зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номерний знак Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до Постанови суду відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Страхувальник звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку та надав всі необхідні документи. Позивачем було складено страховий акт ARX3133280 від 05.01.2022 року, на підставі якого позивач здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику страхового відшкодування у розмірі 22 453,10 грн. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, водій транспортного засобу «БМВ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким в момент дорожньо-транспортної пригоди, керувала [PERSON] , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» в порядку суброгації. 04 листопада 2022 року, згідно ч. 7 ст. 187 ЦПК України, з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м.Києві та Київській області надійшла інформація про реєстрацію відповідачки [PERSON] , яка збігається з адресою, зазначеною у позовній заяві. 07 листопада 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 08 березня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва у задоволенні клопотання відповідачки [PERSON] про призначення експертизи по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до [PERSON] про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовлено. 11 квітня 2023 року відповідачка [PERSON] подала до суду клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи. 11 квітня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва клопотання відповідача [PERSON] про призначення експертизи - задоволено частково. Призначено в даній справі судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Незалежного інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 27 червня 2023 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва від Незалежного інституту судових експертиз повернулася цивільна справа з висновком експертів № 10154 від 23.06.2023. 30 червня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва провадження у справі 755/6500/22 поновлено та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у відкрите судове засідання в Дніпровському районному суді м. Києва на 12 вересня 2023 року. 10 жовтня 2023 року відповідачка [PERSON] подала до суду додаткові пояснення і заперечення проти позову (з урахуванням експертного висновку). Витрати за проведення експертизи просила покласти на позивача. У судове засідання представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності позивача, в якій також зазначив про підтримання заявлених позовних вимог. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином та у спосіб передбачений нормами ЦПК України, зокрема шляхом направленням судової повістки на поштову адресу за місцем реєстрації. Клопотань про відкладення судового розгляду сторони не подавали. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази у їх сукупності та співставленні, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. За вимог цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно ст.1166 Цивільного кодексу України відшкодування матеріальної шкоди можливо при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 20 січня 2022 року Дарницьким районним судом міста Києва винесено постанову про визнання винною [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Як встановлено судом в мотивувальній частині постанови: « [PERSON] , 03.12.2021 року, о 20 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки «BMW X6», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом по вул. Урлівська, 11 у м. Києві, в порушення вимог п. 10.9 ПДР, не впевнилася в безпечності та скоїла зіткнення із автомобілем марки «Toyota Sequoia», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався позаду, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів із матеріальними збитками.» Дана постанова набрала законної сили. За нормою ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. 08.12.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №77984а0кш, зі строком дії з 10.12.2020 року по 09.12.2021 року. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota Sequoia», державний реєстраційний знак [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. Відповідно до ст. 979 Цивільного Кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно ч.1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором. Згідно до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст.8 Закону України "Про страхування" страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. 07.12.2021 року Страхувальник пошкодженого автомобіля транспортного засобу «Toyota Sequoia», д.н.з. [NUMBER] , звернувся до позивача з заявою про настання події та виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Toyota Sequoia», д.н.з. [NUMBER] , було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено Акт транспортного засобу (дефектна відомість) від 12 грудня 2021 року огляду. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092). Відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де: С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн; С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн; С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн; Е З - коефіцієнт фізичного зносу. Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхова компанія відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справах №№ 910/3650/16, 910/32969/15 та у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16. Відповідно до рахунку-фактури ФОП « [PERSON] » № [NUMBER] від 11.12.2021 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу автомобіля «Toyota Sequoia», д.н.з. [NUMBER] складає 22 543,10 грн. Відповідно до Ремонтної калькуляції №1.003.21.0 від 11.12.2021 року, вартість ремонту транспортного засобу «Toyota Sequoia», д.н.з. [NUMBER] складала 24 569,98 грн. З даної суми було вирахувано зношення запчастин (компенсація вигоди НЗС) у розмірі 2 026,88 грн. після чого загальна сума відновлювального ремонту склала 22 543,10 грн. (24 569,98 грн. - 2 026,88 грн. = 22 543,10 грн.). Як вбачається зі страхового акту №ARX3133280 від 05.01.2022 року та розрахунку страхового відшкодування від 16 січня 2020 року, виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору, Страховиком - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за Договором в розмірі 22 543,10 грн., шляхом безготівкового перерахування на рахунок ФОП « [PERSON] », що підтверджується платіжним дорученням №858632 від 06 січня 2022 року. Звертаючись до суду із даним позовом про відшкодування шкоди, позивач посилався на те, що на момент сконання дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «БМВ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] не була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, а тому до неї перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» в порядку суброгації. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Виходячи з положень частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом положень ст.993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Дані норми законів встановлюють перехід права вимоги від страхувальника до страховика, що називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається зміна кредитора: потерпілий (тобто страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. У результаті страховик виступає замість потерпілого. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Враховуючи те, що сторона відповідача заперечувала проти розміру страхового відшкодування та заявила клопотання про призначення експертизи, судом була призначена судова транспортно-товарознавча експертиза, відповідно до висновку судового експерта Тараканова Ю.Ю. № 10154 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, складеного 23 червня 2023 року: «Дійсна ринкова вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля марки ««Toyota» модель Sequoia, реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 03 грудня 2021 року, в цінах на дату ДТП, складає 16 824,51 грн., в т.ч. ПДВ на замінні складові: 1 195,36 грн. Вартість матеріального збитку (шкоди), завданого(ї) власнику транспортного засобу - автомобіля марки ««Toyota» модель Sequoia, реєстраційний номер [NUMBER] , - [PERSON] , унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 03 грудня 2021 року, в цінах на дату ДТП, складає 11 803,99 грн., в т.ч. ПДВ на замінні складові: 358,61 грн. Отже, суд вважає, що свої заперечення проти позовних вимог позивача в частині розміру страхового відшкодування, який, на думку відповідача, був завищеним, відповідач підтвердила належним та допустим доказом, яким в даному випадку є висновок судового експерта. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. За таких обставин, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача в порядку суброгації виплаченого позивачем страхового відшкодування в сумі 16 824,51 грн. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON] про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір. Враховуючи наведене та

Outcome: partial