Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

Позивачка 24.05.2023 звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з зазначеним позовом, просить розірвати шлюб, зареєстрований Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №35, укладений між сторонами у справі. За змістом позовної заяви сторони перебувають у шлюбі з 20.01.2018, мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою. Основна причина припинення шлюбу, як зазначає позивачка, - протилежні погляди на сімейне життя, відмінність у національних традиціях. Позивачка зазначає, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено, сторони мешкають окремо, можливості примирення вичерпано, визначення строку на примирення судом не є доцільним. Крім того, за твердженням сторони позивача, майновий спір відсутній. На підставі наведеного, з посиланням на ст. 105, 110, 181, 183 СК України, позивачка просить задовольнити позовну заяву. Ухвалою судді від 29.05.2023 постановлено прийняти позовну заяву про розірвання\~шлюбу до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до\~ухвали суду\~від 28.06.2023\~про витребування\~доказів зобов`язано Головний\~центр обробки\~спеціальної інформації\~Державної прикордонної\~служби України,\~надати до\~суду відомості\~про перетин\~державного кордону\~України [PERSON] ), [INFO] , громадянина Королівства [PERSON] , остання відома адреса проживання: [ADDRESS] , в період з 28.06.2018 по час надання відповіді. Ухвала суду виконана 12.07.2023. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивачка 28.06.2023 скерувала до суду заяву за вх.№18815/23-Вх про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову. Разом з цим, позивачка просить судові витрати залишити за позивачем. Представниця відповідача адвокатка Булдигіна М.С. відповідно до заяви, вх.№31080/23-Вх. від 10.10.2023, зазначає, що позовні вимоги та фактичні обставини справи, викладені у позовній заяві, відповідач визнає в повному обсязі. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.49, ч.1,4 ст.206\~ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, розглянувши позовну заяву, дійшов висновку про те, що вона підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1,2 ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України. Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про правовий статус іноземців» іноземцем є особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав. Правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. Ч. 1 ст. 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. У Рішенні Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп роз`яснено, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. П.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави. Ч.1 ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до\~ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно з п.7 ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України. Відповідно ст.19 до Договору між Україною та Королівством Марокко про правову допомогу у цивільних і комерційних справах,\~який ратифіковано\~Законом №856-IX\~від 02.09.2020 сторони взаємно визнають та виконують судові рішення у цивільних і комерційних справах, а також рішення у кримінальних справах в частині цивільного позову. Судом встановлено, що згідно із засвідченою копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20.01.2018 Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, між сторонами у справі 20.01.2018 зареєстровано укладення шлюбу вказаним відділом реєстрації, про що зроблено відповідний актовий запис №35 від 20.01.2018. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.03.2019, виданого Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Так, у відповідних графах «батько» та «мати» зазначеного свідоцтва про народження міститься запис про сторін у даній справі. Подружні відносини між подружжям припинені, точної дати сторони не повідомили, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спільна дитина проживає з позивачкою. Про наявність майнового спору між сторонами не зазначено. Зазначені обставини справи визнаються сторонами та відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Крім того, на виконання ухвали суду про витребування доказів до суду надійшла відповідь Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за змістом якої зазначено, що відповідач перетнув (виїзд) державний кордон України 01.03.2022. За нормою ч.3 ст.56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ч.2 ст.104, ч.3 ст.105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За наявності законних підстав, судом встановлено, що позов підлягає задоволенню, оскільки збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст.111 СК\~України суд не вважає за доцільне. Відповідно до ч.8 ст.6\~Закону України\~«Про судовий\~збір» розподіл судового збору між сторонами здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача, який просить покласти судові витрати на нього, оскільки відповідне клопотання суперечить наведеним нормам чинного законодавства. Відповідно, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивачки з відповідача судового збору у сумі 536,80 гривень, із врахуванням задоволення позовних вимог в повному обсязі. Проте, слід роз`яснити, що звернення судового рішення до виконання в частині судових витрат є правом позивачки. Разом з цим, за змістом ч.1 ст.142\~ЦПК України поверненню з державного бюджету на користь позивачки підлягає судовий збір у розмірі 50 відсотків від сплаченого ним при поданні позову, тобто, у сумі 536,80 гривень. На виконання ч.7 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398VІ від 01.07.2010, ч.2 ст.115 СК України, копію рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved