Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 06.07.1974 року Панютинським РАЦС Лозівського району Харківської області, актовий запис №50. 08.09.2023 року провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу час для надання відзиву на позов. Позивач у позові зазначила про розгляд справи за її відсутності. 19.09.2023 року відповідач надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Заява про визнання позову надана відповідачем до розгляду справи по суті, а саме не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який було зареєстровано 06.07.1974 року Панютинським РАЦС Лозівського району Харківської області, актовий запис №50, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від вище вказаного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Шлюб позивача з відповідачем виявився невдалим, між ними зникло взаєморозуміння, склалися різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки, втрачена повага, турбота та довіра один до одного, втрачене почуття взаємної любові. Сторони більше трьох років проживають окремо, спільний побут не ведуть. Примирення неможливе, подальше збереження сім`ї та шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, щомають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, позивач скористалася своїм правом та просила залишити їй прізвище [PERSON] . Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Спір про розподіл спільного майна відсутній. Зважаючи на все вище вказане, враховуючи визнання позову відповідачем, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ЗУ «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору. Зважаючи на вище вказане, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 50% суми судового збору на користь держави.

Outcome: approved