Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

В позові йдеться про те, що 01 березня 1997 року між сторонами було укладено шлюб. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що на протязі останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Їхнє спільне життя стало неможливим та нестерпним із-за різних характерів та поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. За наведених обставин їх шлюб носить лише формальний характер, примирення з відповідачем неможливе. Сім`я фактично розпалась, в зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні їх розлучення. Зважаючи на зазначені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивачка на розгляд справи не з`явилася, однак подала в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила такі задовольнити. Представник позивача адвокат Хохрун І.І. також на розгляд справи не зявивя подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи неодноразово повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Зважаючи на наведене, суд розглянув справу без участі сторін на підставі наявних у ній доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та зважаючи на те, що відповідач проти позову не заперечив, суд визнає, що позов підлягає задоволенню, в тому числі й з підстав, передбачених ч.4 ст.200 ЦПК України, виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. По справі встановлено, що 01 березня 1997 року Великоберезнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 9. Дана обставина стверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб від 10 березня 2017 р. серії [NUMBER] . За таких обставин подальше спільне проживання подружжя є неможливим. Згідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст. 81 ч.1, 82 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи наведені у позові обставини, які не заперечувалися відповідачем, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін. Отже, позов підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб розірванню.

Outcome: approved