Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач Приватне\~акціонерне товариство\~«Черкаське хімволокно»\~в особі\~Відокремленого підрозділу\~«Черкаська ТЕЦ»\~звернувся в\~Придніпровський районний\~суд м.Черкаси\~з позовом,\~в якому\~просить стягнути\~солідарно із\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] за\~послуги з\~централізованого опалення\~та внески\~у розмірі\~125\~726\~грн.\~30\~коп.,\~інфляційну складову\~боргу у\~розмірі 38775\~грн.\~72\~коп. та 3%\~річних у\~розмірі 11\~418\~грн.\~97\~коп.,\~а всього\~175920\~грн. 99\~грн., а також стягнути сплачений судовий збір в сумі 2 638 грн. 82 коп. Свої вимоги мотивує тим, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення в будинку здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ». Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п.18,20,30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 08.10.1992р. №572, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Оскільки в\~будинку [ADDRESS] встановлено будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно\~до п.\~12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та\~гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири. За послугу гарячого водопостачання в квартирі [ADDRESS] плата не нараховувалась. Згідно із інформацією виконавчого комітету Черкаської міської ради №3604-01-21 від 26.04.2021р. за вищевказаною адресою проживають саме відповідачі і фактично є споживачами житлово-комунальних послуг. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача (відповідача), так і на виконавця (позивача) (п. 1 ч.2 ст. 7, п. 2 ч. 2 ст.\~8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно з ч. 5 ст. 13 вищевказаного Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг з відповідачами сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів (відповідачів) від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 15.03.2018р. у справі №401/710/15-ц, в Постанові Верховного Суду від 23.05.2018р. у справі №216/5756/15-ц, в Постанові Верховного Суду від 10.12.2018р. у справі №638/11034/15-ц та в Постанові Верховного Суду від 30.10.2013р. у справі №6-59цс13. Отже, не дивлячись на відсутність укладеного між позивачем та відповідачами договору про надання житлово-комунальних послуг, відповідачі зобов`язані оплатити позивачу усі фактично спожиті ними комунальні послуги (з централізованого опалення) у повному обсязі. Стаття 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інших порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідачі своєчасно з січня 2013 року не вносили плату за отримані послуги централізованого опалення, а також не здійснювали внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, згідно із ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та згідно рішення Черкаського міськвиконкому №1021 від 17.09.2019 року, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.01.2022 складає 125726,30грн., що підтверджується розрахунком по особовому рахунку №\~ [NUMBER] . Позивач вказує, що відповідачі, фактично споживаючи вищезазначені послуги, не надсилали позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачам житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі. Заходи досудового врегулювання спору з відповідачами не проводилися, оскільки чинним законодавством такого обов`язку не передбачено. Вищезазначена квартира не від`єднана від мереж централізованого опалення у встановленому законодавством порядку. Крім того, відповідно до п. п. 5,10,11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги» за цінами та тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг, інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача. Згідно з ч. 3 ст. 13 Конституції України встановлено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст.332 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.3 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. З моменту надання послуг по забезпеченню відповідачів тепловою енергією, в силу ст.11 ЦК України, виникли правовідносини з позивачем, які полягають у певній поведінці суб`єктів, і яка закріплена державою в законах та інших нормативно-правових актах. Відповідно до ст. 541 ЦПК України, солідарний обов`язок або солідарна виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний в повному обсязі. Крім того, відповідачам на суму боргу, відповідно до ст. 625 ЦК, нараховані інфляційні втрати в сумі 38 775грн. 72коп. та 3 % річних, що становить 11 418грн. 97коп. На підставі викладеного вище, позивач просить суд, - стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення та внески у розмірі 125\~726\~грн.\~30\~коп.,\~інфляційну складову\~боргу у\~розмірі 38\~775\~грн.\~72\~коп. та 3%\~річних у\~розмірі 11\~418\~грн.\~97\~коп.,\~а всього\~175\~920\~грн. 99\~грн., а також стягнути сплачений судовий збір в сумі 2 638 грн. 82 коп. Ухвалою суду від 18.03.2022 прийнято позовну заяву, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.06.2022 позовні вимоги задоволені повністю. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.07.2023 заочне рішення від 03.06.2022 скасоване і справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 31.08.2023 закрито провадження по справі щодо пред`явлених позовних вимог до відповідача [PERSON] , який помер [INFO] , тобто до відкриття провадження по справі, на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України. Відповідачем [PERSON] через представника адвоката Дон В. подано відзив на позов, за яким просить відмовити у його задоволенні. Зазначено, що вселення відповідачів до помешкання відбувалося за судовим рішенням, ордер на заселення не видавався; фактично відповідачі у помешканні не проживали і не проживають на даний час. Відповідно, вони не користувалися послугами, які надавались позивачем, а тому не мають обов`язку оплачувати такі послуги. Вважає, що позивачем не обгрунтовано позов належними та допустимими доказами. Також подано заяву про застосування строків позовної давності. Крім того, відповідачем [PERSON] подано заяву про стягнення з позивача витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги. Позивачем надано відповідь на відзив, за яким просить позовні вимоги задовольнити. Крім того, зазначено, що особовий рахунок значиться за відповідачами; житлове приміщення відповідачі мають і можуть використовувати для проживання; послуги до помешкання надаються, але відповідачі їх не оплачують; вони не відмовились від послуг і не подали до підприємства заяв про те, що вони у жилому приміщенні не проживають. Відсутність договору не є підставою для не оплати житлово-комунальних послуг. Курім того, просять відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат, які понесені відповідачем на правничу допомогу адвоката. Заперечення на відповідь на відзив позивачем та її представником подані не були. Відповідачем [PERSON] відзив на позов подано не було. В судовому засіданні представники позивача за довіреністю [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] просили позовні вимоги задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви та відповіді на відзив. Зазначили, що будинок має загальний лічильник по теплопостачанню; нарахування по теплу здійснюються, враховуючи площу житла. Гаряча вода не надається; відповідачі були вселені до помешкання на підставі судового рішення. Площа кімнат, які займають відповідачі становить 18кв.м. Оплати вони взагалі не здійснювали; також відповідачі повинні сплатити нарахування за ст. 625 ЦК України та судовий збір за подачу позовної заяви. Відповідачі не повідомляли про факт їхнього не проживання, не відмовились від послуг. Заперечували проти застосування строків позовної давності. Також просили відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник адвокат Дон В.О. просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на доводи відзиву та заяви про застосування строків позовної давності. Зазначили, що відповідачів було примусово вселено до помешкання кімнат 19-20 квартири [ADDRESS] ; вони ніколи не проживали у цих кімнатах, які опечатані, не мають ключів від помешкання, ордери на заселення їм не видавались, не користувалися послугами щодо теплопостачання, а тому не повинні сплачувати послуги. Крім того, вважають, що позивачем пропущені строки позовної давності. Відповідач з 23.09.2021 орендує інше житло, за яким сплачує комунальні послуги, в т.ч. ТЕЦ. З 2014 року відповідачі не були зареєстровані щодо місця проживання. Розрахунків щодо розміру заборгованості не наводять, оскільки вважають, що відповідачі взагалі не повинні сплачувати за житлово-комунальні послуги за вказаною адресою. Заяв до підприємства про те, що відповідачі не проживають у помешканні, вони не подавали. Також зазначили, що відповідач не зверталася до органів місцевого самоврядування щодо реєстрації за адресою: [ADDRESS] , оскільки не мала намірів там проживати, і вважає помешкання таким, що не відповідає санітарним нормам. Не погодилися із новими розрахунками заборгованості, що надані позивачем. Крім того, відповідач просить стягнути з позивача на свою користь витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 9000грн. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що є сусідкою [PERSON] , яку знає з 1990 року, коли вони проживали за іншою адресою. За рішенням суду в 2014 році їх виселили до квартири [ADDRESS] . Свідок займає кімнату № [NUMBER] у квартирі [ADDRESS] , а сім`я [PERSON] кімнати 19-20. Сама свідок не оплачує комунальні послуги, оскільки до неї ніхто не приходив щодо укладання договору. В інших кімнатах цієї квартири проживають ще дві сім`ї. Стасенки ніколи не проживали у кімнатах 19-20. Заслухавши пояснення представників сторін, відповідача та показання свідка, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав: як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст.\~77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Відповідно до\~статті 11\~ЦК України,\~цивільні права\~та обов`язки\~виникають із\~дій осіб,\~що передбачені\~актами цивільного\~законодавства,\~а також\~із дій\~осіб,\~що не\~передбачені цими\~актами,\~але за\~аналогією породжують\~цивільні права\~та обов`язки. Підставами\~виникнення цивільних\~прав та\~обов`язків,\~зокрема,\~є: 1)\~договори та\~інші правочини; 2)\~створення літературних,\~художніх творів,\~винаходів та\~інших результатів\~інтелектуальної,\~творчої діяльності; 3)\~завдання майнової\~(матеріальної)\~та моральної\~шкоди іншій\~особі; 4)\~інші юридичні\~факти. Цивільні\~права та\~обов`язки\~можуть виникати\~безпосередньо з\~актів цивільного\~законодавства. \~У випадках,\~встановлених актами\~цивільного законодавства,\~цивільні права\~та обов`язки\~виникають безпосередньо\~з актів\~органів державної\~влади,\~органів влади\~Автономної Республіки\~Крим або\~органів місцевого\~самоврядування. \~У випадках,\~встановлених актами\~цивільного законодавства,\~цивільні права\~та обов`язки\~можуть виникати\~з рішення\~суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Цивільні обов`язки\~виконуються у\~межах,\~встановлених договором\~або актом\~цивільного законодавства. Особа\~не може\~бути примушена\~до дій,\~вчинення яких\~не є\~обов`язковим\~для неї. Виконання\~цивільних обов`язків\~забезпечується засобами\~заохочення та\~відповідальністю,\~які встановлені\~договором або\~актом цивільного\~законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що на ПАТ «Черкаське хімволокно» (в подальшому ПрАТ) покладено обов`язок щодо забезпечення тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності, що підтверджується ліцензією Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.11.2012 №374 (переоформлено рішенням від 29.12.2016 №2444). Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. Згідно вищенаведеного ПрАТ «Черкаське хімволокно» як суб`єкта господарювання з постачання теплової енергії, законодавством визначено виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.11.2012 (справа №2314/6591/2012), яке набрало законної сили, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вселено до кімнат [ADDRESS] . Відповідно до рішення Черкаської міської ради №2-537 від 09.12.2017, надано згоду на безоплатну передачу від ТОВ «Прайм-Буд» у власність територіальної громади міста Черкаси квартири [ADDRESS] . Рішенням виконкому Черкаської міської ради №238 від 03.03.2015 затверджено акт прийому-передачі у власність територіальної громади міста Черкаси квартири [ADDRESS] вказаного будинку. За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.08.2016 квартира [ADDRESS] належить до комунальної власності громади міста Черкаси. Під час розгляду справи судом досліджено копію технічного паспорту, виданого КП\~«ЧООБТІ» на квартиру [ADDRESS] від 01.04.2004. Зокрема, площа кімнати №19 9,9кв.м, кімнати №20 9,9кв.м, які входять до квартири [ADDRESS] будинку. Також наявний коридор загального користування, площею 12,7кв.м. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з інформації виконавчого комітету Черкаської міської ради №3604-01-21 від 26.04.2021 22.01.2014 року державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції винесено постанови про закінчення виконавчого провадження (ВП №37399243, ВП\~№37399034, ВП №37398727) на виконання виконавчого листа №2/2314/2798/12, виданого Придніпровським районним судом м.Черкаси від 28.03.2012 року. Згідно даних постанов гр. [PERSON] , [INFO] (помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть від 14.11.2017, актовий запис №2939) разом з членами сім`ї (гр. [PERSON] , [INFO] , гр. [PERSON] , [INFO] ) було вселено в [ADDRESS] . Тобто, з моменту винесення постанов про закінчення виконавчого провадження, які досліджені судом, гр. [PERSON] та [PERSON] стали користувачами жилого приміщення та, відповідно споживачами житлово-комунальних послуг, які надаються за адресою [ADDRESS] . Відповідно до\~відомостей відділу\~реєстрації місця\~проживання Управління\~з питань\~державної реєстрації\~Черкаської міської\~ради від\~16.03.2022,\~отриманих судом\~17.03.2022\~інформація щодо\~місця реєстрації\~відповідачів [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , відсутня. Слід зазначити, що під час розгляду справи відповідачем [PERSON] було заявлено про те, що ні вона, ні її син [PERSON] не зверталися до органів місцевого самоврядування щодо реєстрації за вказаною адресою, оскільки не мали намірів там проживати. За даними Єдиного державного демографічного реєстру від 17.02.2022, [PERSON] з 23.09.2021 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як зазначила відповідач, вона орендує вказане житло і фактично в ньому проживає. Інформація про місце проживання [PERSON] відсутня. Між тим, враховуючи інформацію про те, що відповідачі мають право користування жилим приміщенням кімнат [ADDRESS] , фактично були вселені до помешкання і знали про це, оскільки були учасниками судової справи, суд вважає, що за вказаною адресою відповідачі отримують послуги з централізованого опалення від ВП «Черкаська ТЕЦ», за відкритим о/р 31429020, але ухиляються від перерахування щомісячної оплати за опалення та внески, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості, який був наданий під час розгляду справи і прийнятий судом. Згідно із ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (які були чинними на час спірних правовідносин, але з 01.05.2022 втратили чинність, враховуючи постанову КМУ від 02.02.2022 №85), споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. З моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого опалення, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09\~листопада 2017 року № 2189-VІІІ (в редакції Закону України №2454-VІІІ від 07 червня 2018\~року, що чинна з 09\~червня 2018 року; діє в частині положень частини третьої статті 11, абзаців першого та другого частини п`ятої статті 18 з 1 січня 2019 року; введено Закон в дію з 01\~травня 2019 року відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ), житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами п.2 ч.1 ст. 5 цього ЗУ. Права та обов`язки споживачів визначені у статті 7 згаданого Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (у редакції, що чинна до дії вище вказаного Закону, тобто й на час виниклих правовідносин) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до вимог п. 1 ст. 1 Закону № 1875-ІV споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема й на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Як зазначено у статті 19 згаданого Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№ 1875- ІV) визначено права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ст.\~32\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» № 1875-ІV, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Крім того, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, в редакції, що чинна з 09 червня 2018 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Крім того, нарахування позивачем оплати житлово-комунальних послуг за надані послуги споживачевам здійснюється відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку, що відповідає вимогам Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (які були чинними на час спірних правовідносин, але з 01.05.2022 втратили чинність, враховуючи постанову КМУ від 02.02.2022 №85). За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Отже, зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідачів обов`язку оплачувати надані їм послуги. Закон передбачає, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Крім того, якщо споживач не відмовляється від оплати послуг, а оспорює об`єм наданих житлово-комунальних послуг виконавцем або їх якість, у справі повинні бути певні акти претензії, як докази спростування заявленої суми стягнення. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові по справі № 210/5796/16-ц від 18.03.2019. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст.17\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» №2189-VIII\~від 09.11.2017\~(в\~першій редакції,\~яка була\~чинною з\~10.12.2017\~року,\~в т.ч.\~і на\~час виниклих\~правовідносин), комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства. Внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання включаються до плати виконавцю відповідної комунальної послуги і в рахунку відображаються окремо. Згідно із рішенням Черкаського міськвиконкому №1021 від 17.09.2019, встановлено розмір внесків за обслуговуваня вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води власникам (співвласникам) будівель м.Черкаси, які приєднані до інженерних мереж ВП\~«Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» в розрізі кожної будівлі окремо (згідно додатку). Згідно з ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 541 ЦПК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ч.ч.1, 2 ЦК України). Таким чином, за результатами розгляду справи, суд прийшов до висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є споживачами наданих позивачем підприємством послуг з централізованого опалення до помешкання кімнат [ADDRESS] , що у квартирі [ADDRESS] , незважаючи на те, що вони не проживали у цьому помешканні і не є зареєстрованими. Так, вони вселені до помешкання на підставі рішення суду, про яке їм відомо ще з 2012 року, оскільки вони були учасниками розгляду справи та учасниками виконавчих проваджень, в тому числі і були присутні при вчиненні державним виконавцем виконавчих дій. Крім того, численне листування [PERSON] із органами місцевого самоврядування та обласною державною адміністрацією, яке надане до суду відповідачем, починаючи з 2014 року по 2020 рік, також підтверджує ці обставини. Відповідачами не доведено жодними належними та допустимими доказами про те, що вони відмовилися від цього житла у встановленому законом порядку. Навпаки, в судовому засіданні відповідач [PERSON] повідомила, що вона письмо не зверталася до органів місцевого самоврядування щодо припинення права користування жилим приміщенням. Судом не встановлено будь-яких перешкод, за яких відповідачі не можуть користуватися житлом, оскільки їхня позиція полягає у тому, що вони не бажають там проживати. Не знайшли свого підтвердження доводи сторони відповідача про те, що жиле приміщення є таким, що не придатне до користування. Відповідач та її представник під час розгляду справи зазначили, що відповідачі не зверталися до позивача - підприємства щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, незважаючи на їхній обов`язок, що визначено чинним законодавством, про не проживання у помешканні протягом певного часу (періоду); вони не зверталися щодо ненадання будь-яких послуг чи/та про надання послуг неналежної якості. Крім того, сам по собі факт не реєстрації відповідачами місця проживання за вказаною адресою, не свідчить про те, що вони не мали права проживання у кімнатах [ADDRESS] , враховуючи судове рішення від 26.11.2012 та норми чинного законодавства щодо свободи пересування та вільний вибір місця проживання в Україні. Той факт, на який посилається відповідач [PERSON] , що вона з 23.09.2021 мешкає по [ADDRESS] (орендує житло), про що надала довідку з ЄДМР та акт опитування сусідів від 07.08.2023, - є безпідставним, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства вона повинна була повідомляти позивача, як підприємство, яке надає в місті Черкаси послуги з теплопостачання, про настання певних обставин, в тому числі про своє не проживання за адресою помешкання, куди надавались певні послуги, що нею виконано не було. З даного питання судом враховані і висновки постанови ВС від 01.10.2020 по справі №757/37752/18. Що стосується заяви відповідача про застосування строків позовної давності, то враховуючи норми ст.ст. 257, 258 ЦК України, розрахунок заборгованості, який складений та наданий до суду позивачем і прийнятий судом, то дійсно строки позовної давності збігли (за вимогами первісного позову). Між тим, незважаючи на те, що позивачем позовні вимоги підтримані повністю, фактично останнім визнано факт пропуску строку позовної давності, що відображено у розрахунку (новому) і, відповідно повідомлена відповідачем інформація про жилу площу кімнат та площу місць загального користування квартири [ADDRESS] , тарифи, які є чинними і не спростовані відповідачем, - розмір заборгованості за житлово-комунальні послуги (централізоване теплопостачання) становить за період з 01.02.2019 по 01.01.2022 18047грн. 76коп., який і підлягає до стягнення з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача. Також слід стягнути з відповідачів на користь позивача внески у розмірі 75грн. 89коп., які нараховані за період з 01.02.2019 по 01.01.2022, з врахуванням рішення виконкому Черкаської міськради №1021 від 17.09.2019. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. За дослідженим розрахунком вбачається, що відповідачі з лютого 2019 року по грудень 2021 року включно жодного разу не здійснювали оплату за житлово-комунальні послуги. Крім того, з відповідачів у солідарному порядку підлягає до стягнення на користь позивача нарахування за ст. 625 ЦК України: інфляційні втрати 1716грн. 93коп. (за період з квітня 2019\~року по грудень 2021 року) та 3% річних 726грн. 14коп. (за період з березня 2019 року по грудень 2021). В іншій частині цих позовних вимог необхідно відмовити. Слід зазначити, що ці нарахування здійснені вірно і не спростовані відповідачами. Таким чином, за з`ясованими обставинами справи, дослідженими доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, враховуючи вище викладене. Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в сумі 2638грн. 82коп., що підтверджується платіжним дорученням № 49 від 04.02.2022. Тож, до стягнення із відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» Черкаської міської ради підлягає судовий збір в рівних частках по 154 грн. 38\~коп. з кожного, враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково на 11,70%. Що стосується вимог відповідача [PERSON] про стягнення з позивача на її користь витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги адвоката, то такі вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме на суму 7947грн. 00коп., враховуючи, що нею фактично виграно 88,30% від пред`явлених позовних вимог та норми ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України. Крім того, суд вважає належними та допустимими докази, які надані в підтвердження таких вимог і, які були досліджені під час розгляду справи: договір №288 від 09.05.2023 про надання правничої допомоги, додаткова угода від 09.05.2023, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 28.07.2023, додаткова угода від 28.07.2023, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 31.08.2023, ордер адвоката від 09.05.2023 серія АР №1123835, розписка від 28.07.2023 та від 31.08.2023 про отримання адвокатом від відповідача грошових коштів 4500грн. та 4500грн., відповідно, враховуючи умови договору. Слід також зазначити, що у відзиві на позов відповідачем було зазначено про орієнтовний розрахунок судових витрат, які поніс відповідач (витрати на правничу допомогу адвоката), які становлять 5000грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №\~755/9215/15-ц). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Таким чином, як на думку суду, знайшли своє підтвердження доводи сторони відповідача [PERSON] про понесені нею витрати на професійну правничу допомогу адвоката під час розгляду даної цивільної справи. Крім того, суд враховує той факт, то розмір витрат є справедливим, не завищеним і співмірним з тим обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт підготовка заяви про перегляд заочного рішення, участь у розгляді цієї заяви, ознайомлення із матеріалами справи, підготовка відзиву та заяви про застосування строків позовної давності, участь адвоката в судових засіданнях, тощо), витраченим часом, що дає підстави для задоволення заяви сторони позивача пропорційно до частини задоволених позовних вимог. Слід також зазначити, що доводи заперечень сторони позивача щодо вирішення питання про витрати на правничу допомогу адвоката, як на думку суду, є безпідставними. Інших підстав для зменшення розміру таких витрат, окрім тих, що вже враховані судом, суд не вбачає. На підставі викладеного та

Outcome: partial