Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21.07.2022 він помилково замість власної банківської картки із номером [NUMBER] переказав 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 коп. на картковий рахунок [PERSON] (надалі - відповідачка) в AT «Ощадбанк» із номером [NUMBER] . Така помилка сталася через те, що у мобільному додатку невірно спрацювала функція сканування номеру картки та замість останніх цифр 6593 (правильно) були зчитані та збережені цифр 6353 (не правильно). У зв`язку із цим позивач звернувся письмово до AT «Ощадбанк» (банк отримувач грошових коштів), а також за телефоном гарячої лінії до AT «Універсал Банк» (банк відправник грошових коштів) з метою врегулювання даної ситуації та повернення коштів. Однак обидва банки не допомогли повернути належні позивачу грошові кошти. Неодноразові звернення до відповідача через електронні засоби комунікації ніякого результату не дали. 30.05.2023 позивач звернувся через свого представника до відповідачки з письмовою досудовою претензією про повернення грошових коштів, однак 04.07.2023 вказана претензія повернулась відправнику у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Таким чином, вжиті позивачем досудові заходи врегулювання даної проблеми не дали ніякого результату, у зв`язку із чим позивач звертається до суду за захистом своїх прав. На думку позивача, навіть якщо помилка при перерахуванні коштів сталася з його вини він має право вимагати у відповідачки повернення грошових коштів, які остання набула без належної правової підстави. Також позивач вважає, що має право вимагати від відповідачки сплату процентів за весь час користування його грошовими коштами, а саме з 22.07.2022 і до 10.07.2023, тобто за 353 дні, що можна розрахувати по формулі: 30000,00 грн. х 25,00% х (353/365) = 7253,42 грн. Позивач вважає, що має право стягнути з відповідачки інфляційні втрати, оскільки грошові кошти, які відповідачка тримає на власному рахунку, за цей час значно знецінилися. Так, для розрахунку розміру заборгованості разом з інфляційними втратами необхідно застосувати формулу (використані офіційно опубліковані індекси інфляції з серпня 2022 року по травень 2023 року, у порядку черговості). Сам розмір інфляційних втрат відповідно становить 3328,77 грн. Таким чином, на думку позивача, загальний розмір грошових коштів, які мають бути стягнуті з відповідачки на користь позивача становить 40582,19 грн. (30000,00 грн. + 7253,42 грн + 3328,77 грн). Просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 40582 (сорок тисяч п`ятсот вісімдесят дві) грн. 19 коп., з яких 30 тис. грн - безпідставно набуті грошові кошти, 7253,42 грн - проценти за користування чужими грошима та 3328,77 грн - інфляційні втрати. Ухвалою від 18.07.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилася повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилала, про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] згідно з копією квитанції АТ «Універсал Банк» № 843К-03ВН-Е4К8-9243 від 21.07.2022 здійснив перерахунок грошових коштів на користь отримувача [PERSON] на картковий рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк» на суму 30 000,00 грн. В судовому засіданні встановлено, що вказані кошти були перераховані [PERSON] позивачем помилково. Згідно з копією письмової досудової претензії від 30.05.2023 та копіями інформації про відправлення з оголошеною цінністю Укрпошти, представник [PERSON] [PERSON] надсилав на адресу [PERSON] вимогу щодо повернення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 30 000 грн. Вимога позивача до відповідачки повернути безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 30 000 грн. не виконана до теперішнього часу. Згідно з відповіді АТ «Державний ощадний банк України» № 46/12-11/60921/2023/БТ від 26.09.2023 на ухвалу суду, банківська платіжна картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Тобто, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Обов`язковими умовами для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення є: набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин в майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Положеннями п. 2.35 Постанови Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» встановлено, що кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначеній строк повернення їх здійснюється в судовому порядку. Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.08.2018 у справі № 334/2517/16-ц, згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про те, що кошти помилково без наявності правових підстав були перераховані позивачем на банківську картку, що належить відповідачці без зазначення призначення платежу, що свідчить про відсутність договірних правовідносин між сторонами, а також про те, що перераховані кошти являються безпідставно отриманими відповідачкою. Відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вже зазначено вище, між сторонами не укладено жодного договору, а тому для розрахунку розміру процентів слід керуватися загальними нормами чинного законодавства. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Судом перевірена правильність нарахування заборгованості. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 32528798800007299009 від 10.07.2023 про сплату судового збору у сумі 1073,60 грн, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved