Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

В липні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: 1) стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 23 375,10 грн., стягнути за виконавчим написом, визнаним судом таким, що не підлягає виконанню; 2) стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн.; Позов мотивований тим, що [PERSON] у січні 2019 року дізналася про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису про стягнення з неї на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором № СР-7470314 від 23 лютого 2015 року в розмірі 30 621,64 грн. Виконавчим написом приватного нотаріуса КМНО Хари Н. С. № 7967 від 10 вересня 2018 року було запропоновано звернути стягнення з боржника [PERSON] на користь АТ «ПУМБ», що є правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Банк Ренесанс Капітал», заборгованості за кредитним договором № GР-7470314 від 23 лютого 2015 року за період із 06 вересня 2017 року до 06 вересня 2018 року в розмірі 30 621,64 грн, у тому числі прострочена заборгованість за кредитом 14 971,53 грн, прострочена заборгованість за комісією 9 660,64 грн., прострочена заборгованість за процентами 3 221,04 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 2 656,42 грн., строкова заборгованість за комісією 103,35 грн., строкова заборгованість за процентами 8,66 грн. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 06 липня 2021 року позов [PERSON] до АТ «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н. С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. від 10 вересня 2018 року, зареєстрований у реєстрі за № 7967, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором № GР-7470314 від 23 лютого 2015 року у розмірі 30 621,64 грн. Незважаючи на зазначене, з позивача були стягнуті грошові кошти, які до того ж є позивача єдиним засобом для існування. 05 червня 2023 року позивачка звернулася із заявою до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві (Управління з питань виплат), у відповідь на яку їй зазначено, що починаючи з грудня 2018 року з її пенсії проводилося стягнення боргу у розмірі 31 051,64 грн на користь ПАТ «ПУМБ», виконавчого збору 3 105,16 грн та витрат на проведення виконавчих дій 350,00 грн. Вказані стягнення проводилися на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н. С. від 10 вересня 2018 року № 7967. У подальшому 14 травня 2021 року, надійшов лист приватного виконавця про закінчення виконавчого провадження, у результаті чого стягнення з пенсії припинено з 01 червня 2021 року. Грошові кошти у розмірі 23 375,10 грн були стягнені незаконно, а тому із застосуванням правового механізму, передбаченого статтею 1212 ЦК України, підлягають поверненню в судовому порядку. Крім того, у зв`язку з порушенням звичного життя, постійними стресами та хвилюваннями, враховуючи її вік та страшні обставини, які сталися в нашій країні, неможливість повернути кошти та мати хоч якесь фінансове забезпечення, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у погіршенні стану здоров`я. Розмір моральної шкоди оцінює в 50 000,00 грн. Провадження у справі відкрито ухвалою від 11.07.2023 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У вересні 2023 року відповідачем АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» подано відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що між банком і позивачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач отримала кредитні кошти та зобов`язалася їх повернути і сплатити відсотки за їх користування на умовах укладеного договору. Позивач не виконала свої кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим банк був вимушений ініціювати заходи зі стягнення кредитної заборгованості у позасудовому порядку. Банк не погоджується з нормативно-правовою кваліфікацією обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Окрім цього, позивач не навів жодної підстави та не надав жодного доказу на підтвердження завдання їй відповідачем моральної шкоди. Банк не порушив жодних зобов`язань перед позивачем, а навпаки є особою, яка порушує свої договірні зобов`язання перед банком і має кредитну заборгованість. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог закону подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги просила задовільнити в повному обсязі. Відповідач АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав відзив на позовну заяву, в якому в задоволені позовних вимог просив відмовити та розглянути справу за відсутності представника. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 7967 від 10.09.2018 р., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № GP - 7470314 в розмірі 30 621,64 грн. АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» пред`явило виконавчий напис № 7967 від 10.09.2018 для виконання до приватного виконавця, на підставі якого приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № GP - 7470314 в розмірі 30 621,64 грн. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 06 липня 2021 року позов [PERSON] до АТ «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н. С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. від 10 вересня 2018 року, зареєстрований у реєстрі за № 7967, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором № GР-7470314 від 23 лютого 2015 року у розмірі 30 621,64 грн. 05.06.2023 року позивачка звернулася із заявою до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві (Управління з питань виплат), у відповідь на яку їй зазначено, що починаючи з грудня 2018 року з її пенсії проводилося стягнення боргу у розмірі 31 051,64 грн на користь ПАТ «ПУМБ», виконавчого збору 3 105,16 грн та витрат на проведення виконавчих дій 350,00 грн. 14.05.2021 року листом приватного виконавця повідомлено позивача про закінчення виконавчого провадження, у результаті чого стягнення з пенсії припинено з 01 червня 2021 року. Таким чином, враховуючи, що судовим рішенням від 06.07.2021 року визнано оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а на підставі нього з позивача стягнуті грошові кошти в розмірі 23 375,10 грн., між сторонами виникли спірні правовідносини, які регулюються нормами статті 1212 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України, Кодекс) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15, від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19. Суд бере до уваги, що правовою підставою для набуття АТ «ПУМБ» грошових коштів у спірному розмірі став виконавчий напис нотаріуса, який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, а відтак оскільки правова підстава для отримання таких коштів відпадала грошові кошти у розмірі 23 375,10 грн. підлягають поверненню позивачу у відповідності до ст. 1212 ЦК України. Суд застосовує до вимоги про стягнення з відповідача АТ «Перший український міжнародний банк» грошових коштів у розмірі 23 375,10 грн. норми ст. 1212 ЦК України на які вірно посилався позивачки у позовній заяві. Разом з тим, позов в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. П. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди як спосіб захисту цивільних прав та інтересів. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідності до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно ст.1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Для правовідносин, що виникли між сторонами з приводу відшкодування моральної шкоди, необхідно встановлення вини. Згідно п. 5 зазначеної Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В даному випадку позивачем не надано жодних доказів завдання йому моральної шкоди та винних дій відповідача, отже в цій частині позовних вимог слід відмовити. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1 073,60 грн. На підставі викладеного, ст.ст.16, 23, 1167, 1212, ЦК України.,

Outcome: partial