Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1, [PERSON] ) та Акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі по тексту - відповідач 2, АТ «Універсал Банк»), в якому просила суд витребувати від АТ «Універсал Банк» 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 16.09.2019 року позивач у поштовій скринці квартири [ADDRESS] , 2/3 якої належить їй на праві власності, та в якій вона проживає разом з дітьми, виявила лист АТ «Універсал Банк», з якого довідалася, що 21.02.2019 року останній в порядку виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25.04.2013 року у справі № 2-1470 щодо стягнення коштів з [PERSON] , набуло право власності на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] . Тобто банк набув право власності на всю квартиру, 2/3 якої належить позивачеві. Наявне у позивача право власності на 2/3 вказаної квартири нею нікому не відчужувалося ні у який спосіб, отже вибуло із її власності поза її волею. Про належність позивачеві на праві власності 2/3 частин квартири банку було відомо із жовтня 2014 року, відтоді коли банк намагався виселити позивача з родиною із спірної квартири у судовому порядку, тобто банк не є добросовісним набувачем. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.10.2019 року відкрито провадження за вказаним позовом, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання. 29.01.2020 року представник АТ «Універсал Банк» подав до суду письмові пояснення на позовну заяву, в яких просив відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог посилаючись на наступне. 31.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL3083, за яким відповідач отримав кредит у сумі 209 000,00 дол. США строком до 01.03.2028 року під 14% річних. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору, між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки, відповідно до якого останній передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі № 2-7731/2010 від 25.02.2011 стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за вищевказаним кредитним договором та в рахунок погашення заборгованості шляхом проведення прилюдних торгів звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] . Позивачкою подавалася апеляційна скарга на вказане рішення суду, однак 05.02.2013 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу [PERSON] було відхилено, а рішення суду залишено без змін. Одразу після відмови у задоволенні апеляційної скарги, задля уникнення [PERSON] необхідності виконання рішення суду про стягнення боргу, [PERSON] було подано позовну заяву до суду про поділу майна подружжя. Про вказане банк довідався після отримання позовної заяви про витребування майна. Оскільки банк не приймав участі у розгляді справи про поділ майна, вказане рішення суду оскаржив до Київського апеляційного суду. Рішення суду про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки від 25.02.2011 боржником добровільно не виконувалося, тому виконавчий лист було пред`явлено на виконання до приватного виконавця Телявського А.М. У 2018 році приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження, здійснено запити в державні органи та виявлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , в результаті чого на неї було накладено арешт, проведено опис нерухомого майна та оголошено про його реалізацію на електронних торгах. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під час вчинення приватним виконавцем дій з приводу опису та реалізації нерухомого майна не містилося жодної інформації про належність власності 2/3 частин квартири позивачеві. А тому у приватного виконавця не було підстав вважати недостовірними надані йому відповідними державними органами відомості про власника предмета іпотеки. Крім того, АТ «Універсал Банк» 09.01.2019 року та 11.01.2020 року та 13.01.2020 року було отримано Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з якими також не підтверджується інформацію про належність на праві власності [PERSON] 2/3 частин квартири. У зв`язку з чим, 20.02.2019 року приватним виконавцем складено акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу за виконавчим листом № 2-1470/11 від 25.04.2012 року. На підставі даного акту АТ «Універсал Банк» 21.02.2019 року отримало Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] . Вказані виконавчі дії є законними та ніким не оскаржено. Банк вважає, що даним позовом [PERSON] за домовленістю з колишнім чоловіком [PERSON] намагається створити перешкоди банку у задоволенні своїх законних вимог згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва про стягнення боргу. Вважає, що звернення [PERSON] з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння є безпідставним, оскільки жодних порушень прав позивача не відбулося, так як позивач не зареєструвала у встановленому порядку своє право власності на квартиру. Також відповідачем подано до суду заяву про застосування строку позовної давності, оскільки в даному випадку строк позовної давності сплив 04.09.2016 року, через три роки після встановлення Дарницьким районним судом м. Києва факту належності [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності спірної квартири. 27.03.2020 року до суду надійшли пояснення на позовну заяву від третьої особи приватного виконавця, в яких він просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що 2/3 частини квартири [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано, про що свідчить інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Так, можна зробити висновок, що [PERSON] не зверталася до державного реєстратора із заяво з відповідними документами про реєстрацію за нею права власності на оспорювань квартиру та не набула права власності у встановленому чинним законодавством України порядку. Тобто позивач не має законного права на володіння, користування та розпорядження квартирою. 23.09.2020 року представник АТ «Універсал Банк» подав до суду заяву про закриття провадження у справі посилаючись на те, що рішення Дарницького районного суду м. Києва № 753/4368/13 від 04.09.2013 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя скасовано. [PERSON] не є власником 2/3 часник квартири, а тому предмет спору про витребування майна з чужого незаконного володіння відсутній. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29.09.2020 року закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06.07.2021 року зупинено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , АТ «Універсал Банк», третя особа: приватний виконавець Телявський А.М., про витребування майна з чужого незаконного володіння до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 753/4368/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.09.2023 року поновлено провадження у справі. Представник позивача не прибув у судове засідання, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник АТ «Універсал Банк» також у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, з будь-якими заявами з процесуальних підстав до суду не звертався. Третя особа також не повідомив суд про причини неявки у судове засідання. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд зобов`язаний відкласти судовий розгляд справи в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Частиною 3 ст. 223 ЦПК України також визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Суд бере до уваги, що позивач, відповідачі та третя особа були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, будь-яких заяв/клопотань про відкладення розгляду справи або з інших процесуальних питань від них не надходило, а також враховуючи строки розгляду справи, суд визнає за можливе проводити судовий розгляд справи за відсутністю сторін, які були належним чином повідомленими про день та час судового засідання, на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності Судом встановлено, що з 23.10.1993 року до 22.10.2008 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. 31.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є відповідач 2, та [PERSON] було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №ВL3083, за яким відповідач отримав кредит у сумі 209 000,00 дол. США строком до 01.03.2028 року під 14% річних. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору, між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки, відповідно до якого останній передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] . Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25.02.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05.02.2013 року, у справі № 2-7731/2010 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки, позовні вимоги банку задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 263 282,38 доларів США, що в еквіваленті за курсом Національного банку України на 28 липня 2010 року становить 2 078 403,76 грн. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 31.03.2008 року № BL 3083 шляхом проведення прилюдних торгів звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 30.03.2005 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 24.03.2005 року № 488-С/КІ, яке зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна 01.04.2005 року за реєстровим № 44401 в реєстровій книзі № 421-10. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва № 753/4368/13 від 04.09.2013 року в порядку поділу майна визнано за [PERSON] право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Вказане рішення залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 15.09.2021 року та постановою Верховного суду від 02.08.2023 року. 22.10.2018 року приватним виконавцем Телявським А.М. було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 263 282,38 доларів США. 20.02.2019 року приватним виконавцем складено акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу за виконавчим листом № 2-1470/11 від 25.04.2012 року. 21.02.2019 року на підставі даного акту АТ «Універсал Банк» зареєструвало за собою про право власності на квартиру [ADDRESS] . Звертаючись до суду з даною позовною заявою [PERSON] посилалася на те, що АТ «Універсал Банк» незаконно заволоділа частиною квартири, яка їй належить. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] являється предметом договору іпотеки. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» містить перелік підстав припинення іпотеки, який не є вичерпним, але інші підстави, які не зазначені у цьому переліку, у будь-якому випадку мають бути передбачені цим Законом. Серед підстав припинення іпотеки відсутній юридичний факт визнання права на частку в праві спільної власності на майно, що перебуває у спільній сумісній власності. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. У разі задоволення позову одного з подружжя про визнання права на частку в праві спільної власності на майно, яке перебуває в іпотеці, інший з подружжя, який не був стороною договору іпотеки, а надав лише згоду на вчинення договору іпотеки іншим з подружжя, стає співіпотекодавцем. Рішення суду про визнання права на частку в праві спільної власності на майно, яке перебуває в іпотеці, є підставою для внесення до державного реєстру запису про те, що така особа є співіпотекодавцем. Таким чином, з урахуванням вище встановленого, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння, оскільки визнання за [PERSON] права власності на 2/3 частини спірної квартири не припинило договору іпотеки, а право власності банком на квартиру було набуто правомірно на підставі договору іпотеки в процесі виконання рішення суду. Що стосується заяви відповідача про застосування строку позовної давності, то суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто перш ніж застосувати позовну давність суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Таким чином, оскільки суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, тому строки позовної давності застосуванню не підлягають. В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат позивачу не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed