Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Берегівського районного суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовна заява мотивована тим, що 25 серпня 2022 року о 16:36 год. в м. Берегове по вул. Бетлена Габора, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Хюндай Аксент», державний номерний знак « [NUMBER] », порушив п. 12.1, п. 13.1 ПДР, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримав безпечного інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення, зокрема, з автомобілем марки «Форд Фокус», державний номерний знак « [NUMBER] », який належить [PERSON] . В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Так як сплачена страховиком страховою компанією «АРКС» виплата не покриває витрати позивачки для відновлення порушеного права відновлюваного ремонту належного їй транспортного засобу, тому просила стягнути відповідні суми коштів із винуватця [PERSON] . Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи всі обставини, що мають істотне значення по справі, суд вважає, що позов у частині вимог до [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Власником автомобіля марки «Форд Фокус» (Ford Focus), державний номерний знак « [NUMBER] », згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є позивачка, [PERSON] . Постановою Берегівського районного суду від 22.09.2022 року (справа №\~297/2429/22) [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.\~124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 04.10.2022. Шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки (яким є автомобіль), відшкодовує особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). При цьому, [PERSON] є власником автомобілю «Хюндай Аксент» (Hyundai Accent) з держномером [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії. Згідно ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Так, згідно до ст.22.1 згаданого Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно ж до ст.29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункту 9 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанови від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17, майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Автомобіль марки Hyundai Accent з держномером [NUMBER] , на якому винний [PERSON] вчинив вищевказане ДТП, застрахований з 17.12.2021 р. по 16.12.2022 р. у страховій компанії «АРКС». Згідно Договору (полісу) обов`язкового страхування між [PERSON] та страховою компанією «АРКС» страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 130000 гривень, розмір франшизи передбачено в сумі 2000 гривень. Від СК «АРКС» позивачка отримала кошти у сумі 32277,87 гривень. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Outcome: approved