Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Маньківського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] , в якому просила: 1) зобов`язати [PERSON] спростувати інформацію, що була поширена ним [INFO] у соціальній мережі Фейсбук у групі «Порадьте, будь ласка, в Маньківці» у частині отримання громадською організацією «Волонтери Маньківщини», керівником якої є позивачка, доходу за 2020 рік у розмірі 4\~000\~000 грн. у зв`язку з недостовірністю такої інформації та порушенням такою інформацією прав позивачки на повагу до честі, гідності та недоторканності ділової репутації; 2) зобов`язати [PERSON] публічно вибачитись перед позивачкою за приниження її честі та гідності та розповсюдження відомостей, які не відповідають дійсності; 3) стягнути з [PERSON] на користь позивачки 100\~000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що відповідач 01.10.2022р. в соціальній мережі Фейсбук у групі «Порадьте, будь ласка, в Маньківці», адміністратором якої є сам відповідач, опублікував допис, щоб ніхто не вірив пліткарям щодо його затримання та арешту. Під даним постом виникла дискусія між відповідачем та іншими учасниками групи. В одному з коментарів відповідач, відповідаючи на допис [PERSON] , зазначив « [PERSON] [NUMBER] , пліткарку і брехуняку Новожилову беріть з собою!». У відповідь на зауваження позивачки щодо такого коментаря відповідач опублікував допис із образливим словами та повідомленням, що «зараз вишлю документ про тебе і 4 млн. із передвиборчого року!». У наступному коментарі відповідач додає інформацію, що дохід громадської організації «Волонтери Маньківщини» за 2020 рік становить 4\~000\~000 грн. Натомість така інформація є недостовірною, оскільки дохід ГО «Волонтери Маньківщини» за 2020 рік складає лише 4\~000 грн. Розповсюдження недостовірної інформації про розмір доходу ГО «Волонтери Маньківщини» за 2020 рік принижує честь, гідність та ділову репутацію позивачки, оскільки вона є керівником такої громадської організації. Тож інформація, викладена відповідачем у його дописах у соціальній мережі Фейсбук щодо особистості позивачки має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про нібито збагачення позивачкою за рахунок благодійних внесків та допомоги ГО «Волонтери Маньківщини» та свідчить про порушення позивачкою принципів моралі, етики тощо, а відтак порушує немайнові права позивачки, що у свою чергу завдало їй моральної шкоди та обумовило необхідність звернення до суду з даним позовом. Відповідач заперечив проти позовних вимог та у письмовому відзиві просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування позиції відповідача у відзиві зазначено, що у своїх коментарях він посилався на загальнодоступну інформацію щодо фінансової звітності ГО «Волонтери Маньківщини», розміщену на сервісі моніторингу реєстраційних даних українських компаній та судового реєстру веб-сайту «Опендатабот» і розмістив посилання на джерело такої інформації, де вказується, що розмір доходу ГО «Волонтери Маньківщини» за даними фінансової звітності за 2020 рік складає 4\~000\~000 грн. Також у відзиві вказується, що додані до позовної заяви копії звіту про використання доходів та фінансового звіту за 2020 рік містять відомості про розмір доходу ГО «Волонтери Маньківщини» в обсязі 4 000, але оскільки згідно Національного положення бухгалтерського обліку у таких звітах відомості зазначаються у одиниці «тис.грн», то відповідно сума доходу складає 4 000 тис. грн., що дорівнює 4\~000\~000 грн. Крім того, відповідач зазначає, що суть спору полягає в розміщенні відповідачем у соціальній мережі Фейсбук інформації про фінансову діяльність ГО «Волонтери Маньківщини», а відтак інформація стосується саме цієї юридичної особи, а не позивачки, а відтак позовні вимоги щодо захисту особистих інтересів позивачки, а не очолюваною нею громадської організації, як юридичної особи, є необґрунтованими. Додатково у відзиві зазначається, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, оскільки [PERSON] не є автором оспорюваної інформації, а лише розмістив посилання на загальнодоступний веб-ресурс, що розміщений в мережі Інтернет. Також у відзиві зазначається, що діяльність громадської організації та інформація про її фінансову звітність є відкритою і підлягає оприлюдненню, а відтак запитання до позивачки, як керівника та засновника громадської організації, про розмір доходу юридичної особи та подальше його використання не може спричинити моральної шкоди позивачці, оскільки надання відповіді на питання про діяльність організації, яка займається благодійництвом, є прямим службовим обов`язком позивачки. Розпорядженням голови Маньківського районного суду Черкаської області від 22.03.2023р. матеріали даної цивільної справи передано до Жашківського районного суду Черкаської області, оскільки всіма суддями Маньківського районного суду Черкаської області заявлено самовідвід. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 22.05.2023р. матеріали даної цивільної справи передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси на підставі ч. 1 ст. 27 ЦПК України. 23.05.2023р. представником відповідача адвокат Смілянський Ю.М., який діє на підставі ордеру серії АА №1171745 від 05.05.2023р., до суду подано письмовий відзив проти позову. 23.05.2023р. представником відповідача подано до суду клопотання про витребування доказів, в якому він просив витребувати у Головного управління ДПС у Черкаській області інформацію про розмір задекларованого доходу ГО «Волонтери Маньківщини» за 2020 рік за поданим фінансовим звітом організації від 20.02.2021р. (№10817536) та копію такого фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва, однак в судовому засіданні представник відповідача відмовився від такого клопотання. 05.07.2023р. Придніпровським районним судом м. Черкаси відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Додатково пояснила, що перед тим, як розповсюджувати інформацію про розмір доходів ВО «Волонтери Маньківщини» відповідач мав перевірити достовірність такої інформації. Зазначила, що подавала фінансову звітність про суму доходу організації за 2020 рік в розмірі 4000 грн., але оскільки у звіті треба було вказувати суму у тисячах, то пізніше була подана виправлена фінансова звітність. Зауважила, що моральна шкода була їй завдана тим, що відповідач принизив її як людину. Представник позивачки адвокат Мельник В.В., який діє на підставі ордеру серії АВ №1072839 від 05.10.2023р., - в судовому засіданні також підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Додатково пояснив, що відповідач розповсюдив інформацію, яку не перевірив на достовірність, хоча мав відповідну можливість. Представник відповідача адвокат Кирман О.Д., який діє на підставі ордеру серії СА №1034011 від 19.07.2023р., в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві проти позову та просив відмовити у позові. Додатково пояснив, що відповідач не вигадував інформації про доходи ГО «Волонтери Маньківщини», а лише коментував відомості, що були розміщені у загальнодоступних сервісах, тобто коментував загальновідому інформацію. Зауважив, що відповідальність за достовірність інформації, розміщеної на загальнодоступних веб-ресурсах несе власник відповідного веб-ресурсу, а не відповідач. Заслухавши пояснення позивачки та представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивачка є одним із засновників громадської організації «Волонтери Маньківщини», а з 29.09.2016р. є керівником (головою) такої юридичної особи. ГО «Волонтери Маньківщини» створювалось з метою здійснення діяльності з надання допомоги учасникам антитерористичної операції, біженцям із зони АТО, сім`ям загиблих в зоні АТО та раненим, які перебувають у лікувально-шпитальних закладах, що підтверджується копією протоколу №1 від 20.09.2014р. установчих Загальних зборів засновників ГО «Волонтери Маньківщини» /а.с. 15/. 20.02.2021р. за підписом позивачки було подано до Маньківської ДПІ звіт про використання доходів неприбуткової організації та фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва щодо фінансової діяльності ГО «Волонтери Маньківщини» за 2020 рік /а.с. 11-13/. Згідно звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації ГО «Волонтери Маньківщини» розмір доходів такої організації у 2020 році складав 4000 грн. (рядок з кодом «1» частини І), які були використані для фінансування видатків на утримання неприбуткової організації, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених її установчими документами (рядок з кодом 2.3 частини І) /а.с. 11-12/. Згідно фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва ГО «Волонтери Маньківщини» у 2020 році розмір доходів та видатків організації склав 4000 тис. грн. (рядки з кодом 2280 та 2285) /а.с. 13/. 02.06.2022р. ГО «Волонтери Маньківщини» подано до Маньківської ДПС Черкаської області фінансову звітність малого підприємства за 2020 рік, в якій зазначено, що розмір доходів та видатків організації у звітному періоду склав 4,0 тис. грн.. /а.с. 14/. Відповідач має обліковий запис у соціальній мережі Фейсбук (www.facebook.com) з найменування « [PERSON] » та є адміністратором групи «Порадьте, будь ласка, в Маньківці». 01.10.2022р. у згаданій групі соціальної мережі Фейсбук відповідач опублікував допис, щоб «ніхто не вірив пліткарям щодо його затримання та арешту». Під даним постом виникла дискусія між відповідачем та іншими учасниками групи. В одному з коментарів відповідач, відповідаючи на допис користувача з ім`ям « [PERSON] », зазначив « [PERSON] брудну т***, пліткарку і брехуняку Новожилову беріть з собою!». У відповідь на зауваження позивачки щодо такого коментаря відповідач опублікував допис із образливим словами та повідомленням, що «зараз вишлю документ про тебе і 4 млн. із передвиборчого року!». У наступному коментарі відповідач додав скрін-шот фінансового звіту ГО «Волонтери Маньківщини» за 2020 рік з інформацією, що дохід організації за 2020 рік становить 4\~000\~000 грн. В подальшому в той же день відповідач розмістив коментар з посиланням на веб-ресурс «Опендатабот», на якому опублікована інформація про фінансову звітність ГО «Волонтери Маньківщини», наступного змісту: «Ось оригінал хто хоче сам впевнетись про 4 млн. доходу чмошниці, яка в 2020 році не збирала допомоги, а лише просило пільги і землю https://opendatabot.ua/c/39489722». Після цього відповідачем було опубліковано коментар наступного змісту: «Діяльність г….а в виборчий рік. Зверніть увагу на дохід…як же воно рвало д..пу щоб помічником депутата стати… певне гарно бабло відмивало в 2020 році https://opendatabot.ua/c/39489722». На зауваження користувача з іменем « [PERSON] » щодо етичності висловлювань відповідач відповів коментарем: «Ці всі слова аргументовані! [PERSON] не п….ть брехню! Своєю брехнею та плітками оскверняла не лише мене, а десятки чи сотні людей! В тому числі своїх близьких» На її брехливі виперли апелюю документами!!! Я нікого не ображав, а лише констатував подію і суб`єкта! Придавши алегорії, котрі повністю відповідають життю, буттю суб`єкта котрий розповсюджує брехні, лише для того, щоб призовати своє, як фізичне так і моральне нечистоплодство! Я розлого і чітко пояснив?». Позивачка стверджує, що опублікована відповідачем інформація про дохід ГО «Волонтери Маньківщини» в розмірі 4 млн. грн. є недостовірною, оскільки дохід ГО «Волонтери Маньківщини» за 2020 рік складав лише 4\~000 грн., а розповсюдження недостовірної інформації про розмір доходу ГО «Волонтери Маньківщини» за 2020 рік принижує честь, гідність та ділову репутацію позивачки, оскільки повідомляє третім особам про нібито збагачення позивачкою за рахунок благодійних внесків та допомоги ГО «Волонтери Маньківщини» та свідчить про порушення позивачкою принципів моралі, етики тощо, а відтак порушує немайнові права позивачки, що у свою чергу завдало їй моральної шкоди, яка має бути компенсована у грошовому еквіваленті в сумі 100\~000 грн. З метою зобов`язання відповідача спростувати опубліковану ним недостовірну інформацію та відшкодувати позивачці моральну шкоду, остання звернулась до суду з даним позовом. Таким чином, між сторонами існує спір щодо достовірності опублікованої відповідачем інформації про доходи громадської організації, а також завдання шкоди такою інформацією честі, гідності та ділової репутації позивачки, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та інших нормативно-правових актів. Надаючи оцінку доводам учасників справи в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (стаття 68 Конституції України). Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У статті 201 ЦК передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Главою 22 ЦК визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК) та право на недоторканність ділової репутації (стаття 299 ЦК). Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, ділової репутації фізичної та юридичної особи, а також про спростування недостовірної інформації, є сукупність таких обставин, як: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації потрібно розуміти опублікування її у пресі, передання з використанням радіо, телебачення чи інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є демонстрація в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, а так само поширення за допомогою електронних засобів, що за своїм змістом або формою ганьблять гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної чи юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суд повинен визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться. У постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 757/22307/17-ц звернуто увагу на те, що суду потрібно уважно розрізняти факти та оціночні судження і критику у поєднанні з дотримання розумних меж цих суджень. Для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, потрібно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацією фактів. Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів. За наслідками касаційного перегляду Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що суб`єктивна думка відповідача є фактично коментарем на відеосюжет, підготовлений журналістами, тобто є не твердженням, висловленим особисто відповідачем про факт, а є оцінкою отриманої інформації та власними висновками щодо цієї інформації. Такі висновки не можуть бути ані спростовані, ані підтверджені, а тому не можуть бути предметом спору. Поширення таких висновків відповідачем повинно оцінюватися з точки зору суспільно відповідальної поведінки будь-якої особи перед суспільством, а аналіз таких висновків повинен здійснюватися суспільством на основі усієї інформації, отриманої з різних джерел. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. У рішенні від 08 липня 1986 року у справі Lingens v. Austria (заява № 12/1984/84/131) ЄСПЛ розрізнив факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. У цій справі ЄСПЛ зазначив, що: «Суд повинен нагадати, що свобода вираження поглядів гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» або тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості і широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе». У постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 757/22307/17-ц (провадження № 61-48302св18) зазначено, що: «Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих статтею 10 Конвенції, і вона користується майже абсолютним захистом у тому сенсі, що можливі обмеження, закладені в пункті 2 цієї статті. Поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів». У постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 757/43705/19-ц (провадження № 61-9538св20) зроблено такі висновки: «Під час розгляду справ про захист ділової репутації шляхом визнання інформації недостовірною завданням суду є забезпечення балансу прав та свобод учасників інформаційних правовідносин щодо недопущення поширення інформації, яка не відповідає дійсності, - з одного боку (приватний інтерес), а з іншого - недопущення ситуації, коли такі позови використовуються з метою обмеження загальних засад свободи слова, права громадськості бути обізнаною (публічний інтерес). Розглядаючи зазначені спори, суд зобов`язаний виважено підійти до необхідності обмеження свободи вираження поглядів та ретельно обґрунтувати ухвалене рішення щодо наявності в інформації, яка визнається недостовірною, ознак реального завдання шкоди репутації, порушення прав інших осіб, з метою забезпечення професійного захисту журналістики та недопущення надмірного втручання в право громадськості на отримання інформації». По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що дискусія, яка відбулася під постом відповідача на його сторінці у соціальній мережі Фейсбук, супроводжувалась неетичними та образливими висловлюваннями відповідача про особистість позивачки. Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, позивачка підставою позову, спрямованого на захист її честі та гідності, визначила розповсюдження відповідачем недостовірної інформації про розмір доходу ГО «Волонтери Маньківщини» за 2020 рік, оскільки позивачка є керівником такої громадської організації, а відомості про значний розмір доходу громадської організації мають негативний характер, оскільки повідомляють третім особам про нібито збагачення позивачкою за рахунок благодійних внесків та допомоги ГО «Волонтери Маньківщини». Отже в контексті змісту принципу диспозитивності суд має оцінити обґрунтованість позовних вимог саме в аспекті оцінки висловлювань відповідача про розмір доходу ГО «Волонтери Маньківщини» за критеріями достовірності розповсюдженої інформації та звинувачень\~на адресу\~позивачки про\~неправомірне збагачення\~та незаконну\~діяльність. За матеріалами справи судом встановлено, що твердження відповідача про розмір доходу ГО «Волонтери Маньківщини» у 2020 році в сумі 4 млн. грн. ґрунтувались на загальнодоступній інформації, яка розміщена у мережі Інтернет на веб-ресурсі https://opendatabot.ua/c/39489722. При цьому відповідач, аналізуючи таку інформацію, розмістив посилання про джерело її походження. Також судом встановлено, що подаючи фінансову звітність за 2020 рік позивачкою було допущено помилку у заповнені відповідних документів, внаслідок чого до інформаційної бази податкових органів було внесено інформацію про розмір доходів саме в сумі 4 млн. грн. і лише 02.06.2022р. позивачкою подано виправлену фінансову звітність із зазначенням суми доходу громадської організації в розмірі 4 тис. грн. Таким чином, цілком обґрунтованими є доводи позивачки про те, що інформація про розмір доходу ГО «Волонтери Маньківщини» за 2020 рік у сумі 4 млн. грн. є недостовірною на теперішній час. Проте, покладання саме на відповідача відповідальності за розповсюдження такої інформації, що мало місце до того моменту, коли йому стало відомо про її недостовірність, є неправомірним, оскільки судом не встановлено, що на момент її розповсюдження він діяв недобросовісно, враховуючи що відповідна інформація була розміщена у вільному доступі на інформаційному поталі Опендата та розміщена там і на даний час. Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Верховний Суд у поставної від 13.02.2019р. у справі №439/1469/15-ц зазначив, що «вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК України) тощо. Вбачається, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. Якщо позивач заявляє вимоги до одного з належних відповідачів, які спільно поширили недостовірну інформацію, суд вправі залучити до участі у справі іншого співвідповідача лише у разі неможливості розгляду справи без його участі (статті 50, 51 ЦПК України). Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини третьої статті 175 ЦПК України). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.» Таким чином, по обставинам даної справи [PERSON] не є належним відповідачем в частині вимог про спростування недостовірної інформації про розмір доходу ГО «Волонтери Маньківщини» за 2020 рік у сумі 4 млн. грн.., оскільки він не є автором такої інформації. Стосовно доводів позивачки про те, що використання відповідачем недостовірної інформації про розмір доходу ГО «Волонтери Маньківщини» завдало шкоди її гідності та ділової репутації, то слід зауважити наступне. Позивачка обіймає посаду керівника ГО «Волонтери Маньківщини». При цьому метою створення та діяльності такої громадської організації є допомога учасникам антитерористичної операції, біженцям із зони АТО, сім`ям загиблих в зоні АТО та допомога раненим, які перебувають у лікувально-шпитальних закладах. Враховуючи те, що на момент виникнення спірних правовідносин України перебуває в режимі воєнного стану, то діяльність очолюваної позивачкою громадської організації має істотне значення для суспільства і громадськості, що викликає підвищену громадську зацікавленість її діяльністю та підвищений рівень критики. Слід зауважити, що діяльність керівника громадської організації, особливо коли мова йде про волонтерську діяльність під час воєнного стану, по своїй суті прирівнюється до діяльності публічних осіб. В цьому контексті слід звернути увагу, що пункт 2 статті 10 Конвенції майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про виступи політиків або про питання, які становлять суспільний інтерес. Межа допустимої критики стосовно публічної особи є ширшою, ніж стосовно приватної особи. На відміну від останньої, перша неминуче та свідомо йде на те, щоб усі її слова та вчинки були об`єктом пильної уваги з боку журналістів та широкого загалу, тому має виявляти більшу толерантність (рішення ЄСПЛ від 15 липня 2010 року у справі «Газета «Україна-центр» проти України», заява № 16695/04). Отже, оскільки позивачка перебуває на посаді керівника громадської організації «Волонтери Маньківщини», то межа допустимої критики стосовно неї, як громадського діяча, є значно ширшою ніж до звичайної фізичної особи. Позивачка повинна була усвідомлювати, що вона самостійно та свідомо відкриває себе для критики, яка у демократичному суспільстві може цілком правомірно здійснюватися у формі, яка не є обов`язково приємною для неї, навіть шокуючою; вона мала бути готовою до того, що критика на її адресу може бути зроблена у спосіб та за стилем, які не будуть схвальними для неї. Суд звертає увагу, що хоча опублікована відповідачем інформація й містить елементи провокативного характеру, однак її не можна витлумачити як таку, що містить фактичні дані про незаконне збагачення позивачки або її незаконну діяльність, пов`язану з волонтерством. Коментарі відповідача є оцінкою подій і не містять ствердження про порушення позивачкою законодавства, а лише дає можливість проаналізувати та сприйняти зміст інформації згідно з власними суб`єктивними переконаннями. Варто звернути увагу, що чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів), а громадські діячі, як і публічні особи, мають бути толерантними до різкої, навіть некоректної критики. Натомість відповідні особи мають можливість захистити свої права через надане законодавством право на відповідь, а також на власне тлумачення обставин у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, зауваження, припущення, не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбачено статтею 10 Конвенції. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач публічно звинуватив позивачку у вчиненні незаконних дій, а тому її посилання на те, що зміст дописів у соціальній мережі «Facebook» стосовно неї є фактичним твердженням про її збагачення за рахунок благодійних внесків та допомоги громадській організації «Волонтери Маньківщини» є безпідставним. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання недостовірною та спростування інформації, захист честі, гідності та ділової репутації, оскільки чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом спростування поширеної недостовірної інформації, тому відсутні підстави і для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди за поширення такої інформації. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed