Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки, просить суд ухвалити рішення яким виділити йому - [PERSON] належну в натурі належну на праві власності 1/2 частину житлового будинку дерев`яного обкладеного цеглою під літ. «А», загальною площею 192,7 кв.м. житловою площею 114,7 кв.м., а саме кімнати: перший поверх - веранда під літ. «а» - кімната І - площею 5,8 кв.м.; кімната 1-1 площею 12,8; кімната 1-2 площею 1,0 кв,м.; кімната 1-3 площею 2,2 кв.м.; кімната 1-4 площею 10,2 кв.м.; кімната 1-5 площею 18,1 кв.м.; II поверх - кімната 1-6 - площею 9,9 кв.м.; кімната 1-7 площею 19,7; кімната 1-8 площею 9,8 кв,м.; кімната 1-9 площею 9,8 кв.м. А частину гаража шлакоблочного під літ. «Б» та 'А частину огорожі метал, дошки під № 1-2. А також стягнути із відповідачки на його користь всі понесені судові витрати Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просить справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилася хоча про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У судовому засіданні були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме садибу [ADDRESS] яка складається із: житлового будинку дерев`яного обкладеного цеглою 1994 року побудови під літ. «А», житловою площею 114,7 кв.м., загальною площею 192,7 кв.м. з надвірними спорудами: верандою цегляною під літ. «а», гаражем шлакоблочним під літ. «Б», огорожею метал, дошки під № 1-2 та земельної ділянки загальною площею 0,0944 га цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер земельної: 5910500000:01:003:0057. Зазначене вище спадкове майно було прийняте позивачем та відповідачкою - дружиною померлого. 19 лютого 2021 року на підставі рішення Лебединського районного суду Сумської області за позивачем, у порядку спадкування, було визнано право власності на 1/2 частину садиби [ADDRESS] яка складається із житлового будинку дерев`яного обкладеного цеглою 1994 року побудови під літ. «А», житловою площею 114,7 кв.м., загальною площею 192,7 кв.м. та відповідною кількістю надвірних споруд: веранди цегляної під літ. «а», гаражу шлакоблочного під літ. «Б», огорожею метал, дошки під № 1-2 та 14 частина земельної ділянки загальною площею 0,0944 га цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер земельної: 5910500000:01:003:0057. Житловий будинок [ADDRESS] фактично складається із двох рівних по площі та абсолютно ідентичних по плануванню квартир. Ці квартири не мають спільного проходу та є ізольованими. Вони мають окремі входи, електромережі, водопроводи, водовідведення, газопостачанням, окремі особові рахунки та відповідно окремі лічильники. Фактично 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] , яка була успадкована позивачем та перебуває у його користуванні і володінні складається із наступних кімнат: перший поверх - кімната І - площею: 5,8 кв.м; кімната 1-1 площею 12,8; кімната 1-2 площею 1,0 кв,м.; кімната 1-3 площещ 2.2 кв.м; кімната 1-4 площею 10,2 кв.м.; кімната 1-5 площею 18,1 кв.м.; II поверх - кімната 1-6 - площею 9,9 кв.м.; кімната 1-7 площею 19,7; кімната 1-8 площею 9,8 кв,м.; кімната 1-9 площею 9,8 кв.м. Квартира відповідачки складається із кімнат: перший поверх - кімната кімната 2-1 площею 12,6; кімната 2-2 площею 1,0 кв,м.; кімната 2-3 площею 2,2 кв.м.; кімната 2-4 площею 10,4 кв.м.; кімната 2-1 площею 12,6 кв.м.; II поверх - кімната 2-6 - площею 9,9 кв.м.; кімната 2-7 площею 9,8; кімната 2-8 площею 9,8 кв,м.; кімната 2-9 площею 19,8 кв.м. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджуватися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ч.З ст. 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно зч. 1-2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на часткуу праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст. 183,358,364 ЦК України, виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. Саме такою є правова позиція Верховного Суду України у справі №6-1443цс16. Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Враховуючи конструкцію належного сторонам житлового будинку з надвірними спорудами суд вважає, за можливе виділити в натурі належну позивачу 1/2 його частину, оскільки будинок вже складається із двох ізольованих квартир, таким чином задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підставі вищевикладеного

Outcome: approved