Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулася до\~суду із\~позовом до\~Державного підприємства\~«Вугільна компанія\~«Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування позовних вимог вказала, що у період з 13.11.2015 року по 26.09.2021 року вона працювала у Державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська», після чого звільнилася на підставі частини 3 статті 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю. При звільненні відповідач своєчасно не провів з нею повний розрахунок. Посилаючись на порушення відповідачем вимог трудового законодавства, позивач, просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі. Ухвалою судді від 27.09.2023 року у справі відкрито провадження та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач до судового засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи сповіщена належним чином, надала суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи сповіщена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відзив в якому позовні вимоги не визнала у повному обсязі, вважає їх безпідставними. та необґрунтованими. Свою позицію у цій справі представник відповідача обґрунтувала тим, що позивач звільнена з підприємства 26.09.2021 року за ч. 3 ст. 38 КЗпП України (наказ № 2520/к від 26.09.2021 року), їй в якості сум, що підлягають сплаті при звільненні нараховано: за грудень 2019 року - (після утримання обов`язкових податків та зборів) 118,18 грн., за січень 2020 року - (після утримання обов`язкових податків та зборів) 4059,67 грн., за лютий 2020 року - (після утримання обов`язкових податків та зборів) 4171,64 грн., за березень 2020 року - (після утримання обов`язкових податків та зборів) 4782,88 грн., за квітень 2020 року - (після утримання обов`язкових податків та зборів) 6180,52 грн., за квітень 2021 року - (після утримання обов`язкових податків та зборів) 914,68 грн., за травень 2021 року - (після утримання обов`язкових податків та зборів) 2577,20 грн, за серпень 2021 року - (після утримання обов`язкових податків та зборів) 895,68 грн, за березень 2023 року - (після утримання обов`язкових податків та зборів) 24996,20 грн, усього 48696,65 грн. 26.09.2021 року позивачу відповідно до вимог пп.2.26, 2.27, ч.2 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників». затвердженої наказом Мінпраці України, Мін`юсту України, Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 року № 58 видана трудова книжка. В день звільнення позивач отримала на руки трудову книжку у відділі кадрів підприємства, після чого повинна була звернутися до каси бухгалтерії з письмовою заявою для повного розрахунку. Але, з невідомих причин, позивач до бухгалтерії не звернулася та остаточний розрахунок, який належним чином був нарахований на день її звільнення, не отримала. В заяві та наказі про звільнення від 26.09.2021 року вимоги про остаточний розрахунок теж не має. Таким чином, ані при звільненні, ані під час отримання трудової книжки, позивачем будь-яких вимог до відповідача з приводу розрахунку не заявлялось, тобто позивач фактично погодилася з проведеним остаточним розрахунком заборгованості із заробітної плати на розсуд відповідача. Виходячи з викладеного, на думку представника відповідача, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості із заробітної плати не підлягають задоволенню. Встановивши характер спірних правовідносин, дослідивши надані суду докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з такого. Судом установлено, що позивач [PERSON] у період з 13 листопада 2015 року по 26 вересня 2021 року перебувала у трудових відносинах з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська». 26 вересня 2021 року на підставі ч.3 ст.38 КЗпП її звільнено з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю (а.с. 8). Згідно довідки про розмір заборгованості по заробітній платі № 01/11-243/1 від 09.10.2023 року, загальна сума заборгованості по заробітній платі становить 26268,68 грн, в тому числі за січень 2020 року 3808,12 грн, лютий 2020 року 4131,51 грн, березень 2020 року 6300,22 грн, квітень 2020 року 2129,31 грн, квітень 2021 року 5143,46 грн, травень 2021 року 3862,40 грн, червень 2021 року 69,65 грн, липень 2021 року 824,01 грн. Суми заборгованості з виплати заробітної плати вказані після утримання обов`язкових податків та зборів (а.с.22). За змістом положень статей 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. При звільненні працівника, на підставі положень статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, здійснюється в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Тому суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої їй заборгованості по заробітній платі в сумі 26268,68 грн. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, відповідно до частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ураховуючи викладене, оскільки вимога позивача про стягнення заробітної плати судом задоволена, суд вважає необхідним із відповідача Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 гривень як за вимогу майнового характеру, яка подана фізичною особою. На підставі ст.43 Конституції України, ст.47, 94, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.21, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: approved