Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та вказував, що позивач та [PERSON] з червня 2021 року проживають однією сім`єю, хоча остання перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Позивач зазначає, що [PERSON] та [PERSON] не проживають з січня 2020 року, в той же час під час його спільного проживання з [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] . Однак, зважаючи, що [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі батьком дитини записаний [PERSON] . Наразі позивач вказує, що саме він є батьком дитини, що підтверджується висновком генотипоскопічного дослідження від 26 серпня 2022 року, тому просить його визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , та зобов`язати Тростянецький ВДРАЦС у Гайсинському районі Вінницької області внести зміни до актового запису про народження дитини та видати нове свідоцтво про народження. Відповідач своїм правом на відзив не скористався. [PERSON] подала заяву та вказує, що позивач дійсно є батьком її дитини. Тростянецький ВДРАЦС у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подав заяву та зазначив про відсутність заперечень щодо задоволення позову. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та залучено до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: [PERSON] , Тростянецький ВДРАЦС у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2023 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, останній подав до суду заяву та просив розгляд справи провести у їх відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечували щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся в порядку визначеному чинним законодавством, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа із занесенням ухвали до протоколу судового засідання) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Треті особи також в судове засідання не з`явилися, до суду надійшли їх заяви про розгляд справи в їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов такого висновку. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі (копія повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28 липня 2022 року (а.с.7). Як слідує з ЄДРСР рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2023 року в справі №127/19856/23 шлюб між ними розірваний. Рішення не набрало законної сили. Позивач вказує, що з червня 2021 року він та [PERSON] проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [PERSON] вказані обставини не заперечує. [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 липня 2022 року. Актовий запис про її народження складений 28 липня 2022 року Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький) за №101, її батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . З висновку генотипоскопічного дослідження, проведеного Медико-генетичним центром «Мама Папа» від 26 серпня 2022 року № 35727 слідує, що біологічне батьківство [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, не виключається, ймовірність того, що отриманий результат не є наслідком збігу індивідуалізуючи ознак неродинних відносин, складає 99,99999997% (а.с.9-17). Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. У відповідності до ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. За приписами ч. 1 ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст.129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Так, законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 9 вказаної вище постанови Верховного Суду України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Європейський суд з прав людини зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення від 7 травня 2009 року у справі «Калачова проти Російської Федерації», заява № 3451/05, § 34). Верховний Суд у постановах від 23 жовтня 2019 року у справі № 382/2559/15-ц, та від 19 вересня 2018 року у справі № 761/10732/16-ц, дійшов висновку про те, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ. Як установлено судом [PERSON] [INFO] народила доньку [PERSON] . Батьківство позивача щодо своєї доньки [PERSON] визнає. З висновку генотипоскопічного дослідження, проведеного Медико-генетичним центром «Мама Папа» від 26 серпня 2022 року № 35727 слідує, що ймовірність того, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , складає 99,99999997%. Доказів, які б спростували вказане дослідження, матеріали справи не містять. Зазначені обставини дають підстави для висновку, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Отже саме в інтересах дитини знати свого батька, а також отримувати від нього піклування та мати можливість на спілкування з ним. Європейський суд з прав людини у справі "Савіни проти України" (заява N 39948/06 від 18 грудня 2008 року) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції (рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що надані докази підтверджують те, що позивач є батьком [PERSON] , тому позовні вимоги про визнання його батьківства щодо малолітньої дитини є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Як вказувалося, в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.4. Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Однак суд звертає увагу, що позивач, звертаючись до суду з позовом до [PERSON] , просив зобов`язати Тростянецький ВДРАЦС у Гайсинському районі внести відповідні зміни до актового запису. Суд звертає увагу, що останній залучений до участі в справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а не як відповідач. При цьому позивач своїм правом на залучення його як відповідача та зміну його процесуального статусу не скористався. В той же час позовні вимоги звертаються до відповідачів у справі, а не до третіх осіб, а тому суд не може задовольняти позовну вимогу про зобов`язання третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, вчинити певні дії, зокрема і про зобов`язання Тростянецький ВДРАЦС у Гайсинському районі внести зміни до актового запису. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України. Зважаючи, що позов задоволений частково, а позивач сплатив судовий збір не в повному обсязі (лише в розмірі 1073,60 грн), а тому 1073,60 грн недоплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial