Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

У вересні 2023 року позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, посилаючись на те, що 15.01.2009 року, між ним та ПОП «Відродження» був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: складу, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У березні 2023 року позивач виявив бажання розпорядитися належною йому будівлею, однак нотаріусом було роз`яснено, що договір купівлі-продажу від 15.01.2009 року не може бути прийнятий в якості правовстановлюючого документа, оскільки сторонами договору не дотримано вимог статті 657 ЦК України в частині його нотаріального посвідчення. Позивач вказує, що сторони повністю виконали умови договору купівлі-продажу від 15.01.2009 року. З моменту придбання нежитлової будівлі складу та по теперішній час позивач володіє та користується вказаною будівлею, здійснює заходи щодо утримання такої будівлі та її обслуговування, однак не може розпорядитися належною йому на праві власності будівлею у зв`язку із недотриманням форми правочину, а саме відсутністю нотаріального посвідчення договору, у зв`язку з чим вимушений звернутися до суду з даною заявою. 12.09.2023 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідачами відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, знаходить позов підлягаючим до задоволення з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що 15.01.2009 року, між [PERSON] та ПОП «Відродження» в особі ліквідатора майна боржника Герасименко Ірини Іванівни, яка діяла на підставі ухвали Господарського суду Хмельницької області №4/62-Б від 21.07.2008 року був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №2, а саме нежитлова будівля, склад, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір зареєстрований на Хмельницькій обласній товарній біржі відповідно до Протоколу №2 проведених біржових торгів (аукціону) від 15.01.2009 року, реєстраційний номер 27283407. У вказаному договорі, сторони досягли згоди з усіх істотних умов, характерних для правочинів, предметом яких є відчуження майна, констатували факт повного розрахунку до підписання договору, а також на виконання п. 12 Договору зареєстрували його в Чемеровецькому бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 15309 за №1-169. Також у договорі міститься примітка, що останній зареєстровано в електронному реєстрі права власності на нерухоме майно від 15.05.2009 та на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.05.2009 року, номер витягу 22733480 на підставі вказаного правочину за [PERSON] було зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, склад по [ADDRESS] . Відповідно до копії технічного паспорту на громадський будинок, склад [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , інвентаризаційна справа №15309, реєстровий №1-169. Згідно рішення №14 виконкому Свіршковецької сільської ради 26.02.2009 року, виконком сільської ради вирішив оформити право власності за [PERSON] загальною площею 191,8 кв. м. будівлю складу [ADDRESS] . Чемеровецькому районному БТІ виготовити та зареєструвати свідоцтво про право власності за [PERSON] в [ADDRESS] . Як вбачається із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб ПОП «Відродження» ліквідовано, а повноваження ліквідатора закінчилися, таким чином [PERSON] не має можливості звернутися до вказаного підприємства з вимогою нотаріального посвідчення договору. Також судом встановлено, що приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу відмовлено [PERSON] в посвідченні договору купівлі-продажу складу, у зв`язку із тим, що відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, про що свідчить повідомлення про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 30.05.2023 року за №202/02-31, що міститься в матеріалах справи. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно пункту 5 вищевказаного Договору, склад продано на аукціоні згідно протоколу №2 від 15.01.2009 року за 7036,00 грн.. Покупець набуває право власності на вказане нежитлове приміщення склад з моменту повного розрахунку між сторонами та перерахування коштів на рахунок продавця. На підставі статті 227 ЦК України договір підлягає реєстрації в бюро технічної інвентаризації що є фактом повного розрахунку з продавцем. Так, з відмітки проставленої на звороті вищевказаного договору купівлі-продажу вбачається, що договір зареєстровано в електронному реєстрі права власності на нерухоме майно 15.05.2009 року. Отже, сторони повністю виконали умови договору купівлі-продажу від 15.01.2009 року. Крім того, з моменту придбання нежитлової будівлі складу та по теперішній час позивач володіє та користується вказаною будівлею, здійснює заходи щодо утримання такої будівлі та її обслуговування. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, передбачалось, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13.12.1995 року зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19.01.1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином, спірні правовідносини на момент їх виникнення були врегульовані різним чином одночасно нормами ЦК України та Законом України «Про товарну біржу», тобто існувала колізія норм права щодо необхідності нотаріального посвідчення угод купівлі-продажу жилих будинків, укладених на товарній біржі. Зі змісту договору № 2 від 15.01.2009 року вбачається, що даний договір укладений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на товарній біржі та подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. У відповідності до вимог договору підлягає реєстрації в бюро технічної інвентаризації. Крім того, Закон України «Про товарну біржу» (в редакції станом на 01.01.2004 року) дозволяв членам біржі проводити біржову операцію з купівлі-продажу товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржі та якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. В такому випадку біржовий договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав, проте набувача нерухомості це не звільняло від здійснення реєстрації договору, за яким набуто право власності на нерухоме майно в органах БТІ, що на той час виконували функції органу державної реєстрації об`єктів нерухомості. Судом встановлено, що сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», дотримались процедури державної реєстрації переходу права власності на об`єкт купівлі-продажу, що свідчить про реальність та дійсність такого правочину, а також належні правові підстави набуття позивачем у власність складу. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та визнати дійсним договір купівлі-продажу укладений 15.01.2009 року та визнати за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення, складу по [ADDRESS] .

Outcome: approved