Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Ямполець І.С., яка діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від 16.05.2023 року, звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] разом з батьком [PERSON] [INFO] , із покладенням на батька обов`язку щодо утримання та самостійного виховання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] . В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 20.06.2009 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, від якого у них [INFO] народилася донька [PERSON] , а [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08.12.2021 року по справі №646/6325/21 шлюб між сторонами був розірваний. Відповідачка проживає у цивільному шлюбі з іншим чоловіком, від якого має спільну дитину, їх син [PERSON] проживає разом з матір`ю. Однак донька зареєстрована і фактично проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини також зазначені в ухвалі Червонозаводського районного суду м.Харкова від 16.02.2022 року у справі №646/5828/21. Також у результаті розгляду заяви [PERSON] про перегляд у зв`язку із нововиявленими обставинами судового наказу від 03.09.2021 року у справі №646/5828/21 за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей, судом був скасований судовий наказ в частині стягнення з нього аліментів на утримання доньки, яка постійно проживає з батьком. На день подання позовної заяви нічого не змінилося, фактично відповідачка не має відношення до родини позивача та їх спільної доньки, вихованням і розвитком доньки не цікавиться, позивач самостійно піклується про доньку, займається її вихованням та утриманням. За таких обставин позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Від представника позивача адвоката Ямполець І.С. надійшла заява, в якій вона просила розглядати справу без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти визначення місця проживання доньки з батьком, просила розглянути справу без її участі. Представники третіх осіб -Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради та Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явилися, про день, час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, подали заяви про розгляд справи у без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 20.06.2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] . Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08.12.2021 року у цивільній справі №646/6325/21 шлюб між сторонами був розірваний, місце проживання дітей не визначалось. Як вбачається із довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 24.04.2023 року позивач [PERSON] та його донька [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відомості про реєстрацію [PERSON] [INFO] за вищевказаною адресою також підтверджуються довідкою про реєстрацію місця проживання особи Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 24.04.2023 року. Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на житло від 29.01.1999 року позивач [PERSON] є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із ухвали Червонозаводського районного суду м.Харкова від 16.02.2022 року, була задоволена заява [PERSON] про перегляд у зв`язку із нововиявленими обставинами судового наказу від 03.09.2021 року, виданого Червонозаводським районним судом м.Харкова у справі №646/5828/21 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Підставою для скасування судового наказу слугувало те, що заявниця [PERSON] не мала права на отримання аліментів від [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , оскільки не проживала з нею, так як з листопада 2020 року [PERSON] проживала з батьком за адресою: [ADDRESS] , що також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки №01-45/244 від 30.05.2023 року Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №88 імені О.Г.Зубарева Харківської міської ради Харківської області [PERSON] [INFO] навчається в школі з 27.08.2021 року і проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , який її утримує і займається її вихованням. Мати, [PERSON] , до школи не з`являлася, інформації про її участь у вихованні дитини школа не має. Згідно з висновком Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області №305 від 29.08.2023 року, вони вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] [INFO] разом з батьком [PERSON] . При цьому також врахована заява самої дитини про визначення місця її проживання з батьком. На підтвердження чого надали заяву [PERSON] від 05.07.2023 року та Акт обстеження умов проживання від 28.08.2023 року. Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно із ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ч. 2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно з ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною і батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функцію опікуна.У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 1,2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Нормами статті 19 Сімейного кодексу України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При визначенні місця проживання дитини необхідно враховувати найкращі інтереси дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Судом встановлено, що після розірвання шлюбу донька сторін постійно проживає разом з батьком за місцем їх реєстрації за адресою: [ADDRESS] , де створені усі умови для проживання й розвитку дитини, та можливість забезпечувати дитину для її гармонійного розвитку, батько займається вихованням та утриманням дитини. Враховуючи вищевикладене, ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини те, що відповідач позов визнала і не заперечувала щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком, суд вважає, що визначення місця проживання малолітньої доньки разом з позивачем відповідатиме інтересам дитини, оскільки позивач має можливість забезпечити їй належні умови проживання і повною мірою займатися вихованням доньки. Стосовно вимоги щодо покладання на батька обов`язку щодо утримання та самостійного виховання малолітньої доньки суд зазначає, що обов`язок щодо виховання та утримання дитини додаткового визначення не потребує, оскільки позивач, як зазначалося вище, належно виконує свої батьківські обов`язки із виховання та утримання доньки, що стало підставою для задоволення позову.

Outcome: partial