Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі уповноваженого представника Грибанова Д. В. звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №870400888, яка становить 26 356,16 грн., заборгованість за кредитним договором №10001724772, яка становить 3 562,50 грн. та судових витрат у розмірі 2 684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18.11.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №870400888. Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» 26.05.2020 року було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №870400888. Між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» 20.10.2022 року було укладено договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №870400888. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором в сумі 26 356,16 грн., яку складає: 9 510,84 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 845,32 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також, позивач зазначає, що 11.03.2020 року між ТОВ «Інвест фінанс» та [PERSON] був укладений кредитний договір №10001724772. 11.05.2021 року між ТОВ «Інвест фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №11052021, відповідно до умов якого останній за плату отримує права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 3 562,50 грн., з яких: 1 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 062,50 грн. сума заборгованості за відсотками. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». На підставі зазначеного просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.07.2023 року відкрито провадження в цивільній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач до суду надав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] підписував договора кредиту, про які зазначає позивач, також, відсутні докази, що позивач набув право вимоги до відповідача за договорами факторингу. Представник позивача до суду надіслав відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги та виклав обгрунтування анологічні у позовній заяві. Суд також отримав від відповідача заперечення на клопотання про долучення доказів по цивільній справі №163/726/23. Суд не бере до уваги зазначене клопотання, оскільки останне не стосується цивільної справи, яка перебуває в провадженні судді Дзержинського районного суду м. Харкова Щепіхіної В. В.. Представник позивача, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник також просив розглянути справу без його участі на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про наявність поважних причин своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення судового засідання відповідач не надавав. Згідно з ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі частини 2\~статті 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч.4 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України). В матеріалах справи міститься копія Договіру кредиту від 18.11.2019 року за №870400888, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на суму 4 100,00 грн. зі сплатою процентої ставки у розмірі 167,90% річних за користування кредитними коштами, строком на 30 днів. Відповідно до п. 4.16 Договору цей договір є електроним документом створеним і збереженим в Інформаційнотелекомунікаційній системі Товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Пункт 5 Договору містить реквізити відповідача та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Також, в матеріалах справи міститься копія Договору кредиту від 11.03.2020 року за №10001724772, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест Фінанс» та [PERSON] , відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на суму 1 500,00 грн. зі сплатою процентої ставки у розмірі 474,50% річних за користування кредитними коштами, строком на 14 днів. Відповдно до п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Позичальником Товариству з метою отримання кредиту. Відповідно до п. 9.19 Договору цей договір є електроним документом створеним і збереженим в Інформаційнотелекомунікаційній системі Товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Пункт 7 Договору містить реквізити відповідача та ТОВ «Фінансова компанія Інвест Фінанс». За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. З матеріалів справи вбачається, що договора кредиту між сторонами були укладені в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами статті 12 цього закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Матеріали справи не містять доказів того, що при підписанні кредитного договору №10001724772 від 11.03.2020 та кредитного договору №870400888 від 18.11.2019 [PERSON] було використано електронний цифровий підпис, або електронний підпис одноразовим ідентифікатором, або аналог власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису). Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 11 травня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фнансова компанія Інвест Фінанс» укладено договір факторингу №11052021. Відповідно до п. 1.1 Договору Фактор зобов`язаний передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань (в разі наявності) та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грощових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком №1 та є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до п. 1.3 Договору Клієнт та Фактор протягом 20 (двадцяти) робочих днів з дня підписання Акту прийому-передачі реєстру боржників зобов`язуються направити простою кореспонденцією через відділення Укрпошти або за допомогою інших компаній, які займаються адресною доставкою кореспонденції, підготовлені за формою згідно Додатку №3 до цього договору, письмові повідомлення Боржникам про відступлення Клієнтом прав вимоги забогованості Фактору. Матеріали справи не містять доказів того, що позивач сплатив кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія Інвест Фінанс» за договором факторингу №11052021 від 11 травня 2021 року. Також, матеріали справи не містять доказів того, що позивач направляв відповідачу повідомлення про зміну кредитора за кредитним договором, зазначене вище. В пункті 1.1. Договору факторингу №11052021 від 11 травня 2021 року зазначено, що перелік боржників, підстави виникнення права грошової Вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невідємною частиною Договору. Матеріали справи не містять відповідного реєстру Боржників, який складений на виконання вимог п. 1.1 у вигляді Додатку №1 до Договору і є невід`ємною частиною договору факторингу, із зазначенням прізвища відповідача. Витяг з реєстру боржників, який долучений до позовної заяви, не передбачений відповідним Договором факторингу і не містить обов`язкових реквізитів належного засвідчення, тому суд не бере його до уваги. Також, судом досліджено договір факторингу №20102022, укладений 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Таліон Плюс». Відповідно до п. 2.1 Договору Клієнт зобов?язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Рестрах прав вимоги, а Фактор зобов?язується їх прииняти та передати грошові кошти в розпоряджения Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно з п. 2.2 Договору розмір оплати послуг Фактора за надання фінансування Клієнту за цим Договором за кожен Реєстр прав вимоги становить 100,00 грн, що сплачується Клієнтом протягом двох банківських днів з дати складання кожного Реєстру прав вимоги на банківський рахунок Фактора, зазначений у відповідному пункті договору. Відповідно до п. 4.1 Договору право вимоги переходить від Клієнта до Фактора на наступний календарний день після підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог, по формі, встановленій у Додатку до цього Договору. Матеріали справи не містять доказів того, що позивач сплатив кошти на користь ТОВ «Таліон Плюс» за договором факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року. Також, Матеріали справи не містять відповідного реєстру Боржників, який складений на виконання вимог п. 1.1 у вигляді Додатку №1 до Договору і є невід`ємною частиною договору факторингу, із зазначенням прізвища відповідача. Витяг з реєстру боржників, який долучений до позовної заяви, не передбачений відповідним Договором факторингу і не містить обов`язкових реквізитів належного засвідчення, тому суд не бере його до уваги. Додатково суд зазнаяає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що ТОВ «Таліон Плюс» прийняв права вимоги до відповідача, згідно законодавста України, а ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступила відповідні права. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 Цивільного кодексу України). Позивачем надано до суду розрахунок заборгованості за кредитним договором №870400888 від 18.11.2019 та розрахунок заборгованості за кредитним договором №10001724772 від 11.03.2020. Суд зауважує, що сам по собі розрахунок заборгованості не є підтвердженням наявності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу та за відсотками, оскільки він не відображає рух коштів по рахунку, тобто користування кредитними коштами. Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що первісними кредиторами було перераховано відповідачу зазначені суми кредиту. Відповідно до ч. 1, 7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною 2 статті 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. В позовній заяві відсутнє зазначення про неможливість надання будь-якого доказу під час подання позовної заяви. В позовній заяві позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Заявляючи клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, особа усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з`ясовані в ході розгляду справи, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання. За вимогами статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Гарантіями реалізації принципу змагальності є відповідальність за неподання доказів до суду. Частиною 8 статті 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Враховуючи вказані обставини суд вважає, що без надання підтвердження підписання кредитного договору №870400888 від 18.11.2019 та кредитного договору №10001724772 від 11.03.2020 [PERSON] в електронній формі у відповідності до зазначених вище вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», з урахуванням положень Закону України «Про електронні довірчі послуги» щодо використання сторонами договору при підписанні договору електронного цифрового підпису, або електронного підпису одноразовим ідентифікатором, або аналогу власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису), відсутні підстави вважати, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвест Фінанс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитні договіри на відповідних умовах умовах. Окрім того, позивачем всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не було надано суду жодного доказу на підтвердження того, що відповідач [PERSON] отримав від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» грошові кошти у розмірі 4 100,00 грн. та 1 500,00 грн. відповідно. Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Частинами 3 та 6 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що: відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів; керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку. Враховуючи п.2.1.1. Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Національного банку 30 грудня 1998 року №566, підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та можуть складатися у паперовій формі та/або у вигляді електронних записів (у формі, яка доступна для читання та виключає можливість внесення будь-яких змін). У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. Первинні документи як у паперовій формі, так і у вигляді електронних записів повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання документа; назву підприємства (банку), від імені якого складений документ; місце складання документа; назву отримувача коштів; зміст операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; суму операції (цифрами та прописом). Сума операції може бути відображена цифрами за відсутності на документі суми прописом, якщо цей документ формується за допомогою програмного забезпечення в автоматизованому режимі або якщо це передбачено нормативно-правовими актами Національного банку України; номери рахунків; назву банку (отримувача та платника коштів); посади та підписи осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення (підтвердження підпису на документі в електронному вигляді здійснюється за допомогою електронного коду працівника або електронного підпису). Відповідно до п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, касаційний суд зазначив, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Однак, матеріали цивільної справи виписки по рахунку відповідача, на підставі якої суд може встановити отримання ним коштів за договорами та наявність у нього заборгованості, не містять. Відповідно до ч.1-3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно частини 1-4 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням викладеного та того, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог в частині виникнення обов`язку у [PERSON] щодо сплати заборгованості за кредитними договороми, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, підстав для розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, немає.

Outcome: dismissed