Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] , від імені якого діє представник [PERSON] , звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанси проперті групп» про повернення безпідставно набутого майна, в обґрунтування якого зазначив, що 04.03 2008 року між позивачем - та відповідачем було укладено кредитний договір № 6/1/2008/840-АП/13, за умовами якого відповідач зобов`язався надати позивачу кредит в іноземній валюті у розмірі 11881 доларів США, а позивач зобов`язався повернути відповідачу кредит і сплатити відсотки за користування кредитом у порядку, що визначений договором. Згідно з рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2016 року по справі №638/9442/16-ц і постанови Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року заборгованість позивача перед відповідачем існує до теперішнього часу, отже правовідносини між позивачем і відповідачем не припинилися. Згідно постановою Харківського апеляційного суду заборгованість позивача перед відповідачем складає 4046,13 долара США. За період дії Договору по теперішній час позивач сплатив відповідачу як повернення кредиту і як відсотки за користування кредитом у сумі 6647 доларів США. Позивач вважає, що зазначені грошові кошти відповідач отримав без належних правових підстав, з огляду на таке. Пунктом 6.2 «Правил використання готівкової іноземної валюти на території України» затвердженої Постановою Правління НБУ №200 від 30.05.2007 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.06.2007 №656/13923), яким встановлено порядок використання в Україні готівкової іноземної валюти, визначає, що фізичні особи-резиденти можуть використовувати на території України готівкову іноземну валюту як засіб платежу у випадках, передбачених підпунктами «а», «в», та «є» підпункту 6.1 глави 6 Правил, а саме: а) сплати мита, інших податків і зборів (обов`язкових платежів), митних зборів та фінансових санкцій відповідно до митного законодавства України; в) сплати платежів за охорону та супроводження підакцизних і транзитних товарів митними органами; є) оплати товарів і послуг у зоні, що звільнена від сплати мита та податків. Таким чином сплата відсотків в іноземній валюті за користування кредитом в іноземній валюті, а саме, у доларах США, повністю суперечить «Правилам використання готівкової іноземної валюти на території України». Крім того, при наданні позичальнику споживчих кредитів шляхом надання готівкою доларів США були порушені вимоги п. 7.12, та п. 7.13. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, оскільки зарахування фізичним особам саме кредиту і саме в іноземній валюті на поточний рахунок позичальника не передбачене законодавством України. На підставі ст. 1212 ЦК України позивач просив суд зобов`язати ТОВ «Фінанси проперті групп» повернути [PERSON] в натурі майно позивача, а саме 6640 доларів США, набуте відповідачем за рахунок позивача, без достатньої правової підстави. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів, що відповідає положенням ч. 8 ст. 178 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 131 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З урахуванням викладеного, суд вважав за можливе розглянути справу без повідомленого належним чином відповідача. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено обставини про те, що 04 березня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», [PERSON] (позичальником), та [PERSON] (поручителем) був укладений договір «Автопакет». Відповідно до пункту 1.1. вказаного договору, Банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності, грошові кошти у розмірі 11 881, 18 доларів США. За змістом вказаного договору убачається, що Банк відкрив [PERSON] кредитну лінію, для покриття витрат страхувальника за страхові платежі з лімітом 617,82 доларів США. Строк, на який позичальнику надано кредит встановлено до 01 березня 2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 14,6 % річних (пункти 1.1.3., 1.1.4. вказаного договору). Пунктом 3.3.1 договору сторони погодили, що позичальник повертає кредит та сплачує передбачені цим договором платежі шляхом внесення готівки через касу банку на поточний рахунок або шляхом здійснення безготівкового перерахування на рахунок банку мінімального необхідного платежу у розмірі 281, 99 доларів США. Згідно із пунктом 2.2.3 вказаного договору позичальник повинен вносити мінімально необхідний платіж щомісячно до 18 числа поточного місяця, а банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 20 числа поточного місяця. У випадку, коли позичальник до 18 числа поточного місяця не вніс (повністю або частково) суми мінімально необхідних платежів, внаслідок чого станом на 20 число поточного місяця не була погашена заборгованість позичальника банк, починаючи з 21 числа поточного місяця, застосовує до позичальника штрафні санкції, передбачені цим договором. На забезпечення виконання кредитних зобов`язань [PERSON] виступила поручителем. Відповідно до пункту 3.2.2 вказаного кредитного договору, вона відповідає перед кредитором у тому ж об`ємі, що і позичальник, у солідарному порядку. Постановою Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року у справі № 638/9442/16-ц стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором від 04.03.2008 року у розмірі 4 046,13 доларів США, що станом на 03.12.2019 року еквівалентно 96 904,81 грн., з яких: 2 858,01 доларів США заборгованість за кредитом та 1188,12 доларів США штраф. 07 травня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» та ПАТ КБ «НАДРА Банк» було укладено договір відступлення прав вимоги № GL2N714136HB294, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. за №643, за яким старий кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору права вимоги за кредитним договором «АВТОПАКЕТ»№ 6/1/27/2008/840-АП/13 від 04.03.2008року до боржника [PERSON] (Паспорт: [NUMBER] виданий Дзержинським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 23.04.2002 року, адреса: [ADDRESS] ІПН: [NUMBER] ) та [PERSON] (Паспорт: [NUMBER] , виданий Дзержинським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області від 13.11.1998 року, адреса: [ADDRESS] , ІПН: [NUMBER] ). Згідно з Довідкою про стан заборгованості за кредитним договором «АВТОПАКЕТ» № 6/1/27/2008/840-АП/13 від 04 березня 2008 року, станом на 10 лютого 2022 року заборгованість за кредитним договором становить 7471,24 доларів США (еквівалент 201217,68 грн) та складається з: - основний борг- 4268,74 доларів США (еквівалент - 114966,99 грн); - Відсотки - 3202,50 доларів США (еквівалент - 86250,69 грн). Як на підставу позовних вимог [PERSON] посилається на те, що відповідач, порушуючи законодавство України, що регулює готівковий оборот в іноземній валюті в Україні, без достатньої правової підстави набув грошові кошти у розмірі 6647 доларів США, які позивач просить стягнути з відповідача в порядку ст. 1212 ЦК України. Відповідач не заперечував той факт, що з позивача були стягнуті грошові кошти у зазначеному розмірі. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. За змістом статті 1212 ЦК України передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17, провадження № 14-32цс19, від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19, провадження № 14-175цс21). Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, провадження № 12-182гс18). Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі від початку правовідношення, та у переданні відповідного майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 910/17324/19, провадження № 12-12гс21). Положення частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, оскільки отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого отримання. Системний аналіз положень статей 11, 202, 1212 ЦК України свідчить про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15, від 22 березня 2023 року у справі № 592/12956/21, під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. У даній справі встановлено, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» існують договірні правовідносини на підставі кредитного договору «АВТОПАКЕТ» № 6/1/27/2008/840-АП/13 від 04 березня 2008 року. Стягнення грошових коштів у розмірі 6640 доларів США відбулося саме на підставі зазначеного договору. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] сплачено грошові кошти в рахунок погашення боргу та сплати відсотків за кредитним договором «АВТОПАКЕТ» № 6/1/27/2008/840-АП/13 від 04 березня 2008 року. При цьому, як на час сплати грошових коштів, так і на час розгляду цієї справи, договір від 04 березня 2008 року є чинним, в установленому законом порядку недійсним не визнаний, зобов`язання за договором не припинено. Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що оскільки грошові кошти в сумі 6640 доларів США були сплачені позивачем кредитору на виконання умов договору, який як в момент сплати грошових коштів, так і на час розгляду справи, недійсним не визнаний, зобов`язання за ним не припинено, тому до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення ст. 1212 ЦК України. З урахуванням викладених обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, тому відсутні підстави для стягнення судового збору та інших судових витрат.

Outcome: dismissed