Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

02 червня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення сум страхового відшкодування. 1.Стислий виклад позиції позивача На обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що 07 грудня 2020 року приблизно о 07:50 годин водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Dawoo Lanos» номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вул. Сучкова у м. Новомосковську Дніпропетровської області зі сторони вул. Плеханова в напрямку вул. Гетьманської, в районі будинку 41Г допустив наїзд на велосипед під керуванням [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження, був госпіталізований до медичного закладу, де [INFO] помер. Відповідальність водія транспортного засобу «Dawoo Lanos» номерний знак [NUMBER] на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована у відповідності до полісу № 18012112 у Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант». 04 червня 2021 року на адресу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах сина загиблого [PERSON] та матері загиблого [PERSON] . Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до розпорядження Нацкомфінпослуг «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.09.2019 р., страхові суми за договором обов`язкового страхування за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих становлять 260 000 грн. Загальна сума страхування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складає 260 000 грн., з яких: 60 000 грн. - моральна шкода; 180 000 грн. - відшкодування на утримання; 24 905 грн. - витрати на поховання. 19 липня 2021 року на адресу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» направлено заяву про долучення документів, якою до матеріалів страхової справи долучено довідку про доходи загиблого та інші документи, необхідні для прийняття рішення у страховій справі. 25 серпня 2021 року на адресу відповідача направлено заяву про долучення документів, якою надано довідку про склад сім`ї загиблого. За результатом розгляду страхової справи, відповідно до листа Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», 07 жовтня 2021 року прийнято рішення та проведено часткову виплату страхового відшкодування, а саме: виплачено 84 905,00 грн. з яких: на відшкодування моральної шкоди - 60 000,00 грн., витрати на поховання - 24 905 грн. 22 жовтня 2021 року, з метою встановлення причин виплати страхового відшкодування не у повному розмірі, на адресу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» направлено запит про надання розрахунку виплат. Листом від 17 листопада 2021 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» повідомлено розрахунок виплати страхового відшкодування на користь заявників, проте, не надано інформації щодо підстав невиплати сум страхового відшкодування утриманцям. 22 листопада 2021 року на адресу відповідача направлено повторний запит про надання розрахунку сум страхових виплат, але відповіді на запит не отримано. 28 грудня 2021 року представником позивача на адресу ТДВ «СК «Альфа-Гарант» направлено адвокатський запис із зазначенням про необхідність отримання інформації щодо підстав невиплати страхового відшкодування утриманцю, проте, на зазначений запит отримано лише копію листа від 08.06.2021 р. № 12/2351. 07 лютого 2022 року на адресу ТДВ «СК «Альфа-Гарант» направлено додаткову пояснення у справі щодо вимог, зазначених у листі від 08.06.2021 та проханням провести виплати страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 180 000,00 грн. Відповідачем Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» виплату страхового відшкодування на утримання матері загиблого у зв`язку з втратою годувальника до цього часу не проведено, жодної інформації щодо підстав невиплати зазначеного страхового відшкодування не надано. Так, у відповідності до п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Частиною 1 статті 1200 ЦК України визначено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утримання або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Шкода відшкодовується: 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом - довічно. Крім того, зважаючи на те, що з моменту отримання ТДВ «СК «Альфа-Гарант» заяви про виплату страхового відшкодування пройшло більш ніж 90 днів, а потерпіла так і не отримала належного страхового відшкодування в результаті втрати годувальника, відповідач, у відповідності до п. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зобов`язаний сплатити позивачу пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, три відсотки річних та інфляційні виплати. У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з наведеним, у позовній заяві (в редакції від 24.01.2023) [PERSON] просила суд: -стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на її користь страхове відшкодування на утримання у розмірі 175 095, 00 грн.; -стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на її користь пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 85 988, 43 грн.; -стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на її користь три проценти річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 7 627, 43 грн.; -стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на її користь інфляційні витрати у розмірі 54 439, 92 грн.; -стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на її користь понесені судові витрати, що складаються з випрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. 2.Стислий виклад позиції та заперечень відповідача. 18 липня 2022 року відповідач, Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», звернулося з відзивом, у якому позовні вимоги [PERSON] не визнало, просило суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач [PERSON] не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона перебувала на утриманні сина. Враховуючи доходи загиблого, є очевидним, що він не мав фінансової можливості надавати матеріальну допомогу позивачу. 3. Рух справи та процесуальні дії у справі. 02 червня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення сум страхового відшкодування. Ухвалою суду від 03 червня 2022 року відкрите провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. 26 липня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про збільшення позовних вимог до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення сум страхового відшкодування. 02 вересня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про збільшення позовних вимог до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення сум страхового відшкодування. 21 жовтня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про збільшення позовних вимог до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення сум страхового відшкодування. 10 листопада 2022 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про збільшення позовних вимог до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення сум страхового відшкодування. 02 грудня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про збільшення позовних вимог до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення сум страхового відшкодування. 24 січня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про збільшення позовних вимог до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення сум страхового відшкодування. Ухвалою суду від 14 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про передачу справи за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою суду від 14 лютого 2023 року закрите підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті. 4.Судовий розгляду Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі, посилався на підстави позову, викладені у позовній заяві, просив суд задовольнити вимоги. Представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» в судове засідання не з`явився. 5.Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у м. Дніпропетровську, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України. [PERSON] , [INFO] є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням, виданим 11.06.2007 року, термі дії - довічно. Згідно довідки про доходи від 14.04.2021, [PERSON] за період з листопада 2020 р по травень 2021 р. отримала пенсію у загальному розмірі 12 420,41 грн., розмір пенсії станом на квітень 2021 р. становив 2 200,00 грн. на місяць. У відповідності до свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] у м. Дніпропетровську, що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно до свідоцтва про народження, батьками [PERSON] є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . У відповідності до постанови слідчого СВ Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження від 29.03.2021 р., слідчим прийняте рішення про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.12.2020 за № 12020040350001464 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, у зв`язку з встановленням відсутності кримінального правопорушення. Згідно зазначеної вище постанови встановлено, що 07 грудня 2020 року приблизно о 07:50 годин водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Dawoo Lanos» номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вул. Сучкова у м. Новомосковську Дніпропетровської області зі сторони вул. Плеханова в напрямку вул. Гетьманської, в районі будинку 41Г допустив наїзд на велосипед під керуванням [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження, був госпіталізований до медичного закладу, де [INFO] помер. Під час досудового розслідування встановлено, що в діях велосипедиста [PERSON] вбачається невиконання вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з ДТП. [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Судом встановлено, що цивільна-правова відповідальність власника колісного транспортного засобу «Dawoo Lanos» номерний знак [NUMBER] на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», у відповідності до полісу № 18012112. Встановлено, що 04 червня 2021 року на адресу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах сина загиблого [PERSON] та матері загиблого [PERSON] . 19 липня 2021 року на адресу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» направлено заяву про долучення документів, якою до матеріалів страхової справи долучено довідку про доходи загиблого та інші документи, необхідні для прийняття рішення у страховій справі. 25 серпня 2021 року на адресу відповідача направлено заяву про долучення документів, якою надано довідку про склад сім`ї загиблого. За результатом розгляду страхової справи, відповідно до листа Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», 07 жовтня 2021 року прийнято рішення та проведено часткову виплату страхового відшкодування, а саме: виплачено 84 905,00 грн. з яких: на відшкодування моральної шкоди - 60 000,00 грн., витрати на поховання - 24 905 грн. 22 жовтня 2021 року позивачем на адресу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» направлено запит про надання розрахунку виплат. Листом від 17 листопада 2021 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» повідомлено розрахунок виплати страхового відшкодування на користь заявників. 22 листопада 2021 року на адресу відповідача направлено повторний запит про надання розрахунку сум страхових виплат, але відповіді на запит не отримано. 28 грудня 2021 року представником позивача на адресу ТДВ «СК «Альфа-Гарант» направлено адвокатський запис із зазначенням про необхідність отримання інформації щодо підстав невиплати страхового відшкодування утриманцю, на зазначений запит отримано копію листа від 08.06.2021 р. № 12/2351. 07 лютого 2022 року на адресу ТДВ «СК «Альфа-Гарант» направлено додаткову пояснення у справі щодо вимог, зазначених у листі від 08.06.2021 та проханням провести виплати страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 180 000,00 грн. Судом встановлено, що Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» не нараховувалися та не виплачувалися позивачу [PERSON] суми страхового відшкодування, як утриманцю загиблої особи. Згідно довідки Виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 19.08.2021 № 3741, у житловому приміщення за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (по день смерті), мати [PERSON] , син [PERSON] . (а.с.29). Згідно довідки про доходи від 21.12.2020 р. , [PERSON] працював на посаді складальника металопластикових вікон Приватного підприємства «Гарант-Пласт», отримував заробітну плату: за період червень 2020 по вересень - 4 750,00 грн. на місяць; за період з вересня 2020 по листопада 2020 - 5 050 грн. на місяць. (а.с.33). Згідно листа Відділу перерахунку пенсій № 1 Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25.03.2021, про розгляд заяви [PERSON] від 18.03.2021 щодо призначення пенсії по втраті годувальника, у відповідності до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності. Згідно до ст. 32 Закону, особи, який установлено ІІІ групу інвалідності мають право на пенсію по інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: від 43 років до досягнення особою 45 років включно - 10 років. Згідно наданих документі і даних персоніфікованого обліку у померлого [PERSON] відсутній необхідний стаж роботи ( наявний тільки 7 років 2 місяці 2 дні при необхідному 10 років.). Таким чином, судом встановлено, що органами Пенсійного фонду України позивачу [PERSON] не призначалася пенсія у зв`язку з втратою годувальника (сина [PERSON] ). 6.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно із статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Положення цієї статті кореспондується з частиною першою статті 16 Закону України "Про страхування", за змістом якої договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 8 Закону України "Про страхування" страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". За вимогами статті 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 27.2 статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Разом з тим, пунктом 35.1 статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви. Згідно з пунктом 35.2 статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до заяви додаються: паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння ДТП, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). 7.Висновки суду. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню. Так, для отримання страхового відшкодування у зв`язку зі смертю годувальника позивачу необхідно було надати страховику документи, визначені пунктом 35.2 статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме: оригінал довідки про стан сім`ї за життя загиблого, оригінал довідки про доходи загиблого за дванадцять місяців до ДТП, довідку про призначення утриманцю пенсії у зв`язку з втратою годувальника та докази того, що вона перебувала на утриманні сина. Посилаючись на те, що вона перебувала на утриманні свого сина [PERSON] , позивач [PERSON] не довела належними та допустимими доказами того факту, що вона перебувала на утриманні сина, та в матеріалах справи відсутні докази про наявність у останнього можливості утримувати позивача. Сам по собі факт того, що позивач є пенсіонером, тобто, непрацездатною особою, не є підтвердженням перебування на утриманні сина, та не свідчить про те, що допомога померлого була основним та постійним джерелом існування позивача. Надана страховій компанії довідка про місце реєстрації і проживання позивача та її сина сама по собі не підтверджує факт перебування [PERSON] на утриманні сина - [PERSON] . Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року у справі № 734/2313/17 (провадження № 61-7550св19). Отже, матеріали справи не містять доказів надання страховику всіх визначених у пункті 35.2 статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" документів, які є передумовою для прийняття відповідачем рішення щодо виплати страхового відшкодування. Оскільки позивачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів того, що: вона потребувала матеріальної допомоги; що у [PERSON] була наявна можливість утримувати позивача; що допомога померлого була основним та постійним джерелом існування позивача, у задоволенні позовних вимог належить відмовити. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 03.06.2021 у справі № 705/3172/19, провадження № 61-10103св20. 8.Судові витрати Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи; Таким чином, позивач [PERSON] звільна від сплати судового збору за подання зазначеного позову. Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні позову, судові витрати покладаються на державу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed