Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Кам`янець-Подільської міської ради про визнання права власності на квартиру. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що на ім`я позивачки було видано ордер на житлове приміщення, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] . 04 квітня 2023 року Позивачка звернулась до реєстратора для проведення державної реєстрації вищевказаної квартири, однак реєстратором було відмовлено Позивачці, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на майно. Просить визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник подала заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутності, при винесенні рішення покладається на думку суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~в зв`язку з неявкою сторін фіксація судового розгляду з застосуванням технічного засобу не здійснювалась. Вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що Позивачці відмовлено у проведенні реєстраційних дій (оформленні права власності) на квартиру за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із неможливістю подачі оригіналів документів, передбачених ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами та Порядку затвердженого Постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 р. З копії Ордеру №000907, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради від 30.09.1976 року №528 вбачається, що Позивачці надано право на заняття квартири за адресою: [ADDRESS] . Копією Довідки ЖЕК ЖБК підтверджується, той факт, що Позивачка повністю сплатила пайовий внесок за кооперативну квартиру за адресою: [ADDRESS] , кінцевий розрахунок проведений у жовтні 1979 року. Факт того, що Позивачка є власницею вищевказаної квартири також підтверджується копією технічного паспорту виготовленого 14 грудня 2022 року. Статтею 8 Конституції України визначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» (який діяв на момент сплати Позивачкою пайового внеску на квартиру) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Пунктом 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 18.09.1987р. «Про практику застосування судами законодавства про житлово - будівельні кооперативи», згідно із ст.15 Закону України «Про власність» передбачено, член житлового-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку (частку будинку), що належать громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї угоди, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 384 Цивільного кодексу України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Аналогічне положення міститься у п. 19 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 року № 186. Відповідно до п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правової позиції (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року № 6-138цс13), згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 1 липня 1990 року набуває право власності на цю квартиру. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що вищевказана квартира набула статусу окремого об`єкта цивільних прав, на який поширюються загальні норми цивільного законодавства, з моменту повного внесення пайового внеску за кооперативну квартиру, вона перейшла у власність Позивачки, а житлово-будівельний кооператив, в свою чергу, припинив будь-які права та повноваження щодо вказаного об`єкту нерухомого майна, а тому позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved