Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

У серпні 2023 року представник АТ КБ «ПриватБанк» Дашко В.М. звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором. Як вказує позивач, [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 16.09.2010. Відповідачка при підписанні анкети заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачці було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 100000,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3 договору, на підставі якого відповідачка при укладенні договору дала свою згоду щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Позивач зазначає, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах кредитного ліміту. У порушення умов кредитування відповідачка не виконує належним чином зобов`язання, в результаті чого станом на 17.07.2023 виникла заборгованість в сумі 121510,08 грн, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом 99189,13 грн, та заборгованості за відсотками 22320,95 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини та положення ст. 509, 525-527, 530, 610, 615, 629,1050, 1054 ЦК України, представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі. Згідно відповіді Виконавчого комітету Решетилівської міської ради, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 25.08.2023 у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 25.09.2023. У зв`язку з неявкою відповідачки у судове засідання, розгляд справи було відкладено на 23.10.2023. У судове засідання 23 жовтня 2023 року представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 65). Відповідачка [PERSON] \~у судове\~засідання 25\~вересня 2023\~року та\~23\~жовтня 2023\~року не\~з`явилася,\~з огляду\~на положення\~ч.\~8\~ст.\~128\~ЦПК України,\~повідомлялася належним\~чином шляхом направлення судових повісток на зареєстровану адресу місця проживання відповідачки, однак до суду повернулися повістки без вручення з поштовими відмітками «виїхала» та «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 81, 88). Відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому ЦПК України, відповідачка не подала, будь-яких заяв чи клопотань від неї до суду не надходило. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов АТ КБ\~«ПриватБанк» про\~стягнення заборгованостіпідлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 16.09.2010 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] ,\~ [INFO] ,шляхом підписанням відповідної заяви відповідачкою було укладено кредитний договір (а.с. 16). У заяві зазначено, що відповідачка ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй на ознайомлення. Відповідачка при підписанні анкети заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також, 20.06.2019 [PERSON] , [INFO] , підписала Анкету - заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 17). У анкеті - заяві зазначено, що в разі використання нею електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису для підписання цієї анкет-заяви такий підпис прирівнюється до його власноручного підпису. До заяви банком додано копії Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягу з Умов і правил надання банківських послуг («Извлечение из условий и правил предоставления банковских услуг») (а.с. 18, 19-44). Дані Витяги не містять підпису відповідачки. Відповідно до довідки Приватбанк про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н), 18.10.2012 встановлено кредитний ліміт в розмірі 300,00 грн. У подальшому кредитний ліміт неодноразово змінювався шляхом його збільшення або зменшення. Найбільший кредитний ліміт було встановлено 14.01.2022 у розмірі 100000,00 грн. Востаннє розмір кредитного ліміту становив 99090,00 грн. Станом на 03.01.2023 розмір кредитного ліміту 0,00 грн (а.с. 14). Відповідачці [PERSON] на підставі кредитного договору було видано кредитні картки: № [NUMBER] , дата відкриття 18.10.2012, терміном дії до 07/16; № [NUMBER] , дата відкриття 17.01.2014, терміном дії до 10/17; № [NUMBER] , дата відкриття 01.04.2016, терміном дії до 12/19; № [NUMBER] , дата відкриття 15.12.2017, терміном дії до 09/21; № [NUMBER] , дата відкриття 23.09.2021, терміном дії до 07/25 (а.с. 15). Відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON] , остання користувалася наданими картками, знімаючи готівкові кошти, купуючи продукти та інше (а.с. 51-62). Згідно з наданими банком розрахунками, у відповідачки\~ [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на\~17.07.2023\~виникла заборгованість\~ в\~сумі 121510,08\~грн,\~яка складається\~з наступного:\~заборгованості за\~кредитом \~99189,13\~грн,\~та заборгованості\~за відсотками\~ 22320,95\~грн (а.с. 4-13). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Враховуючи, що відповідачка фактично отримала та використовувала кошти позивача, які в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд за наявністю на те правових підстав, стягує з відповідача, як боржника на користь позивача в примусовому порядку суму непогашеного тіла кредиту. Водночас суд вважає, що позов у частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом не підлягає задоволенню з таких підстав. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)». Судом встановлено, що в Анкеті-заяві від 16.09.2010 та Анкеті-заяві від 02.06.2019 строки здійснення періодичних платежів не встановлені,\~процентна ставка не зазначена. Також судом встановлено, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку не містять підпису відповідачки, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 16 вересня 2010 року шляхом підписання Анкети-заяви, чи договору, укладеного між сторонами 02 червня 2019 року шляхом підписання Анкети-заяви. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями\~625,\~1048 ЦК України, банк не пред`явив. Тому, враховуючи вищезазначене, вимоги позовної заяви про стягнення відсотків за користування кредитом задоволенню не підлягають. Також суд\~не погоджується\~із визначеною\~позивачем сумою\~заборгованості за\~кредитом (тілом\~кредиту)в\~розмірі 99189,13\~грн з таких підстав. Так, відповідно до арифметичних підрахунків по виписці за договором б/н за період 18.10.2012 20.07.2023 позивачем було нараховано відповідачу заборгованість по відсоткам на загальну суму 40623,34 грн. З огляду на вищевикладені висновки, вказана сума до стягнення із відповідачки не підлягає. Також із даної виписки судом установлено, що загалом відповідачкою було фактично використано 438717,59 грн коштів позивача. У свою чергу на погашення заборгованості за кредитними договорами відповідачка сплатила 356800,65 грн. Тобто, сума заборгованості має становити різницю між фактично отриманими та виплаченими коштами на погашення заборгованості, а саме - 81916,94 грн (438717,59 грн - 356800,65 грн). При цьому внесені відповідачкою кошти та які позивачем було використано на погашення заборгованості за відсотками, мають зараховуватися на погашення заборгованості за тілом кредиту, а не за відсотками. Суд не враховує нараховану позивачем 01.11.2017 пеню за прострочку за кредитом на суму понад 100 грн у розмірі 100,00 грн, а також списання 11.05.2021, 11.06.2021, 11.07.2021, 11.08.2021 щомісячного платежу за договором 21041131235721 на загальну суму 9859,96 грн, оскільки такі списання не передбачені укладеними відповідачкою кредитними договорами. Інших доказів, які б підтверджували згоду відповідачки на відповідне списання зазначених коштів матеріали справи не містять. \~ \~ \~ \~Суд зазначає, що незважаючи на розгляд справи у заочному порядку, суд повинен розглянути позов і визначити розмір заборгованості виходячи з умов договору та вимог закону. Встановивши безпідставність визначеної позивачем суми заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку, що зазначена сума не ґрунтується на умовах кредитного договору, а тому має бути зменшена до вище розрахованої судом суми. З огляду на викладене позов підлягає до часткового задоволення. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. До поданого позову позивачем додано платіжне доручення № PROM2BКJLF від 02.08.2023 про сплату судового збору в розмірі 2684,00 грн (а.с. 1). Відповідно до виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, судовий збір по даній справі в розмірі 2684,00 грн було зараховано до Державного бюджету України (а.с. 70). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на суму 81916,94грн, тобто 67,42 % від суми позову, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1809,55 грн. На підставі ст. 526, 527, 530, 549, 551, 611, 612, 625, 633, 634, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial