Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

У травні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 33\~998,58 грн., в тому числі: 25\~496,68 грн. сума заборгованості за кредитом; 8\~501,90 грн. сума заборгованість за процентами, а також судові витрати у розмірі 2\~684 грн. та 1\~260 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що відповідно до укладеного кредитного договору №0.3.1221.1 від 02.12.2021 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 33\~998,58 грн. терміном до 02.12.2022 року шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 29,99% річних. У зв`язку з тим, що відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, станом на 01.06.2022 року має заборгованість у сумі 33 998,58 грн., в тому числі: 25 496,68 грн. сума заборгованості за кредитом; 8 501,90 грн. сума заборгованість за процентами, у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28 липня 2023 року прийнято до свого провадження та відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 28.07.2023 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. У судове засідання представник позивача не з`явився, але у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила; у встановлений судом строк не надала суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до укладеного Кредитного договору № 0.3.1221.1 від 02 грудня 2021 року, укладеного між АТ «Юнекс Банк» та [PERSON] , остання отримала кредит у сумі 30\~000 грн. із терміном користування до 02 грудня 2022 року, шляхом переказу на поточний рахунок що відкритий в АТ «Юнекс Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 29,99 % річних (а.с. на звороті 8-10). Згідно Додатку №1 до кредитного договору № 0.3.1221.1 від 02 грудня 2021 року, сторони погодили загальну вартість кредиту та реальної річної процентної ставки (а.с.11). Судом встановлено, що підписання Кредитного договору є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами (договірними умовами) надання споживчого кредиту АТ «Юнекс Банк» від 02.12.2021 року (далі по тексту - Правила), з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правил, затверджені рішенням правління АТ «Юнекс Банк», викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://unexbank.ua/privatnim-osobam/dokumenti. Окрім того, 02.12.2021 року [PERSON] було погоджено та підписано Паспорт споживчого кредиту (а.с.5-6). Цим документом позивач перед укладенням договору надав відповідачу інформацію щодо умов кредитування, а саме: типу кредиту - у вигляді відновлювальної кредитної лінії шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитну картку, відсоткової ставки за користування кредитними коштами протягом пільгового періоду та відсоткової ставки за користування кредитними коштами поза межами пільгового періоду, суми загальних витрат за кредитом, порядку повернення кредитних коштів шляхом сплати щомісячних платежів, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також інших умов кредитного договору. Крім того, [PERSON] було погоджено та підписано Акцепт про використання факсимільного відтворення підпису уповноваженої особи та відбитки печатки кредитодавця (а.с.7). Так, судом встановлено, що кредитний договір був укладений 02.12.2021 року, сума кредиту у розмірі 30\~000 грн. була переказана відповідачу 02.12.2021 року на поточний рахунок відкритий [PERSON] в АТ «Юнекс Банк», що підтверджується платіжною інструкцією №6800 від 02.12.2021 року із зазначенням призначення платежу «видача кредиту [PERSON] по кредитному договору №0.3.1221.1 від 02.12.2021» (а.с.59). Кредитним договором та Правилами передбачено, що відповідач доручає позивачу самостійно здійснювати договірне списання коштів з Поточного рахунку на умовах, визначених Договором. Відповідно до п. 4.2.2 Правил, Відповідач зобов`язався забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені Кредитним та цими Правилами строки. Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості (а.с.64) та виписки з особового рахунку (а.с.61-63). Судом встановлено, що у зв`язку з порушеннями зобов`язань за Кредитним договором загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитом станом на 01.06.2022 року становить 33 998,58 грн., в тому числі: 25 496,68 грн. сума заборгованості за кредитом; 8 501,90 грн. сума заборгованість за процентами. Судом встановлено, що станом на дату звернення позивача до суду з позовною заявою відповідач заборгованість не сплатила, доказів на спростування цієї інформації відповідачем надано суду не було. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Отже, відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконала, не сплатив прострочену заборгованість та нараховані проценти відповідно кредитного договору, а тому, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вимога позивача про відшкодування витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, законодавець пов`язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі. Верховний Суд у своїй Постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Так, на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу було надано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2412, яке було видано 23 жовтня 2018 року Головою Ради адвокатів Полтавської області Скукіс В.Ф. громадянину [PERSON] (а.с.69); довіреність №69 від 18 квітня 2023 року, якою Акціонерне товариство «Юнекс Банк» уповноважив адвоката Руденка Костянтина Васильовича на вчинення певних дій (а.с.70); Акт №1 про надання правової допомоги до додаткового договору №1 до договору №04/04/2023-1 про надання правової допомоги від 04 квітня 2023 року (а.с.71); платіжну інструкцію №69 від 10.04.2023 року за яким АТ «Юнекс Банк» сплатив 1\~260 грн. на рахунок ФОП [PERSON] згідно договору №04/04/2023-1 про надання правової допомоги від 04.04.2023 року за позов до [PERSON] (а.с.72). Проте, згідно Акту складеного старшим секретарем суду Аршулік А.С. та затвердженого керівником апарату суду Флерко Д.О. від 27.07.2023 року, при реєстрації цивільної справи №205/4482/23, яка надійшла з Ленінського районного суду м.Дніпропетровська, за підсудністю, виявилось, що в матеріалах цивільної справи відсутня копія договору №04/04/2023-1 від 04.04.2023 року про надання юридичних послуг, вказана у якості додатку до позовної заяви. За наявності перелічених документів, наданих представником позивача, не можна достовірно встановити, які фактично позивачу надавались послуги та їх обумовленість договором, оскільки суду не було надано належних та достовірних доказів, в розумінні ст.ст.77,79 ЦПК України, а саме, договір №04/04/2023-1 про надання правової допомоги. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів понесення позивачем саме витрат на правову допомогу, у зв`язку з чим наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення судових витрат на правову допомогу. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь банку підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені банком при поданні позовної заяви, у розмірі 2\~684, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial