Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суд з позовом до до [PERSON] за участю третьої особи Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна. Свої вимоги мотивував тим, що згідно листа Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12 квітня 2023 року № 43852 на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження (ВП-Спецпідрозділ) [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 2-111/1/11 від 27 квітня 2011 року Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з позивача на користь відповідача боргу у розмірі 15 344 грн. 04 грудня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого документу. Зазначене виконавче провадження знищене за закінченням строків зберігання. Постановою Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (реєстраційний номер обтяження 12906089, дата реєстрації 22 серпня 2012 року, реєстратор Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України) накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно боржника. Згідно письмової заяви відповідача від 02 травня 2023 року останній підтверджує факт відсутності у позивача заборгованості перед відповідачем та повного розрахунку за боргом у розмірі 15 344 грн. Отже, борг позивача перед відповідачем погашено та зняти арешт у несудовому порядку неможливо. У зв`язку з чим просить зняти арешт з квартири [ADDRESS] , накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (реєстраційний номер обтяження 12906089, дата реєстрації 22 серпня 2012 року, реєстратор Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України). Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Згідно листа Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12 квітня 2023 року № 43852 на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження (ВП-Спецпідрозділ) [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 2-111/1/11 від 27 квітня 2011 року Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з позивача на користь відповідача боргу у розмірі 15 344 грн. 04 грудня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого документу. Зазначене виконавче провадження знищене за закінченням строків зберігання (а.с. 16). Зазначеним листом позивачу відмовлено у знятті арешту з його майна (а.с. 16 зв.). Постановою Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (реєстраційний номер обтяження 12906089, дата реєстрації 22 серпня 2012 року, реєстратор Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України) накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно боржника (а.с. 18). Згідно письмової заяви відповідача від 02 травня 2023 року останній підтверджує факт відсутності у позивача заборгованості перед відповідачем та повного розрахунку за боргом у розмірі 15 344 грн (а.с. 13-13-зв). Позивач просить зняти арешт з квартири [ADDRESS] , накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (реєстраційний номер обтяження 12906089, дата реєстрації 22 серпня 2012 року, реєстратор Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на виконання боргових зобов`язань перед відповідачем та неможливість зняття арешту з майна в несудовому порядку. За змістом п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач, у встановлений судом строк, не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву та доказів на підтвердження своїх заперечень. Представник третьої особи, у встановлений судом строк, не скористався процесуальним правом подачі пояснень на позовну заяву та доказів на підтвердження своїх заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Судом встановлено, що позивачем добровільно виконано виконавчий лист після повернення його стягувачу. Тому наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна повністю: зняти арешт з квартири [ADDRESS] , накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (реєстраційний номер обтяження 12906089, дата реєстрації 22 серпня 2012 року, реєстратор Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні позовної заяви сплачено ставку судового збору в розмірі 1 073,60 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: approved