Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним вище позовом, в якому просить: позбавити [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] ) батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , та стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона 20.09.2018 перебувала у зареєстрованому шлюбі із гр. [PERSON] , [INFO] .. За час перебування в шлюбних відносинах, у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . 16.07.2019 Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області № 442/4311/19 ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на доньку [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно з 13.06.2019 і до досягнення дитиною повноліття. 26.10.2020 рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області шлюб між нею та відповідачем розірвано. 05.04.2021 Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області № 442/2406/21 постановлено визнати [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУАП ( несплата аліментів ) та з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень притягнуто до адміністративної відповідальності у виді суспільно корисних робіт на строк сто двадцять годин. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, станом на 05.06.2023, заборгованість по сплаті аліментів суттєво зросла і становить 114317,38 грн. Аліменти впродовж усіх років не сплачувались взагалі жодного разу , у зв`язку із чим і існує така велика заборгованість по сплаті аліментів. Відповідач протягом років ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дочки. Протягом тривалого часу жодних спроб на відновлення відносин зі своєю дочкою не робить, це свідчить про те, що він не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, але й свідомо не бажає їх виконувати. Такі дії відповідача свідомо направлені на звільнення від утримання, догляду і будь-якого піклування, пов`язаного з вихованням дитини. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Таке ставлення батька об`єктивно не може сприяти нормальному вихованню дитини, якій постійно потрібно відчувати на собі батьківську любов, піклування, увагу та турботу. Відтак, позбавлення відповідача батьківських прав - це насамперед, спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у її долі. Окрім цього, відповідач не виявляє жодного бажання покращити матеріальне утримання дитини, незважаючи навіть на законодавче закріплення такого обов`язку, а тому в неї виникла необхідність звернутися зданим позовом в суд. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, про що повідомити сторони, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також, позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві. Просять позов задоволити. Відповідач ( [PERSON] ), який відбуває покарання в ДУ «Личаківська виправна колонія (№30)», ні відзиву на позовну заяву ні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не подав, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області Костик М.П., підтримала доводи викладені у «Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету ДМР про доцільність позбавлення батьківських прав гр.. [PERSON] , 1986р.н., щодо його малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] № 3-35/5/30 від 19.09.2023» та пояснила, що позов підставний та підлягає задоволенню, оскільки це буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини. Вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України). Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як встановлено в судовому засіданні, позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за місцем реєстрації своєї матері по [ADDRESS] . 16.07.2019 Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області № 442/4311/19 ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на доньку [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно з 13.06.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, виданому 05.06.2023 старшим державним виконавцем Дрогобицького ВДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Скоропад Н.В., відповідач має заборгованість за виконавчим листом № 442/4311/19 по сплаті аліментів на дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 114317 грн. 38 коп.. [PERSON] , 05.06.2021 уклала шлюб з [PERSON] , і змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом ДРАЦС у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Згідно характеристики виданої адміністрацією ЗДО № 35 «Колобок» від 07.06.2023: [PERSON] , 2019р.н., відвідує садочок з 2021. Злата добре розвинена дитина, на заняттях активна, самостійна, відвідує садок нерегулярно, оскільки хворіє. Виховується в благополучній та достатньо-забезпеченій сім`ї, бо має все необхідне для нормального життя. Активну участь у догляді та вихованні бере мати [PERSON] , яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною дошкільного віку. Вітчим інколи приводить та забирає [PERSON] з садка, а рідного батька вихователі ніколи не бачили і не чули про нього. Злата вважає своїм батьком вітчима і тому кличе його татом. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, за заявою [PERSON] надав Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр.. [PERSON] , 1986р.н., щодо його малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] . Статтею 12 Закону України „Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: „Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками". За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні. Суд вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві», слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконував належним чином і взагалі не виконує на цей час свої батьківські обов`язки по відношенню до дочки, не цікавиться її долею протягом тривалого періоду часу, участі у її вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що стверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі № 761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідач жодних спроб на відновлення відносин з дочкою не робив, тобто, він не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати, а тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у її долі. Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дочки, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 5 Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені витрати по оплаті судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: approved