Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, поданим представником [PERSON] , до відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання виконавчого напису, вчиненого 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., зареєстрованого в реєстрі за №24528, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову покликається на те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. 16.06.2021 вчинено виконавчий напис №24528, на підставі кредитного договору №400017842 від 27.07.2007, укладеного між нею та ПАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», про наявність якого довідалась з копії виконавчого напису, отриманого від приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., у зв`язку із стягненням коштів з заробітної плати в межах виконавчого провадження. Ознайомившись з оскаржуваним написом, вважає, що такий є незаконним та вчиненим з порушенням вимог законодавства. Так, вказує на те, що виконавчий напис вчинено поза межами трирічного строку, оскільки строк давності за кредитним договором на момент вчинення такого вже минув, нотаріус не перевірив безспірність заборгованості. Крім того, зазначає, що не отримувала від відповідача вимоги щодо дострокового повернення кредиту, погашення заборгованості за кредитним договором з зазначенням суми заборгованості, відтак вважає, що відповідач не надав нотаріусу виписки по кредитному рахунку з бухгалтерськими документами, а також для здійснення виконавчого напису відповідачем не надавався оригінал кредитного договору, в тому числі нотаріально засвідченої копії такого. Враховуючи наведене, просить суд позовні вимоги задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 6\~000,00 грн. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 07.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію ухвали надіслано учасникам справи, відповідачу та третій особі також копію позовної заяви з додатками. 31.08.2023 на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Кравчук М.А. про зменшення судових витрат на правничу допомогу, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Щодо пред`явленого розміру витрат на правничу допомогу заперечує, оскільки вважає такий обґрунтованим, виходячи з того, що предмет позову є нескладним, а отже не потребує значного часу для вивчення законодавства та складення процесуальних документів. Крім того, просить відмовити у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем до позовної заяви не долучено будь-яких доказів на підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою послуг адвоката, тощо, розмір таких витрат є неспівмірним та не відповідає критерію розумності, а час, витрачений на підготовку позовної заяви, є неспівмірним з складністю наданих адвокатом послуг. 18.09.2023 на адресу суду надійшла заява представника позивача Пащука А.І., в якій вказує, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, додатково вказує на порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчих написів, а також, з урахуванням положень ст. 137 ЦПК України, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5\~000,00 грн. 18.09.2023 від представника відповідача Кравчук М.А. на адресу суду надійшло клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, відповідно до якого просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, а також стягненні витрат на правничу допомогу, в повному обсязі. Враховуючи те, що розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч. 13 ст. 7 ЦПК України, а тому на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини такої, суд приходить до наступного висновку. 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №24528, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», що на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами №6795 від 27.03.2018 є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «ВіЕйБі Банк», заборгованості за кредитним договором №400014261 від 27.07.2007 за період з 27.03.2018 до 14.05.2021 на загальну суму 29\~453,31 грн. 30 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Мироновичем відкрито виконавче провадження №68027618 на підставі виконавчого напису від 16.06.2021 №24528, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 29\~453,31 грн. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених\~законом. Порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом врегульовано ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктами 3.1, 3.2 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (п. 2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 залишена без змін, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Постановою Великої Палати Верховного Суду №11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 відмовлено. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14 (постанова Великої Палати Верховного Суду 21.09.2021 в справі №910/10374/17). У зв`язку з цим, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 у редакції станом на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, як така, що визначена імперативною нормою закону ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Вчинення нотаріусом виконавчого напису здійснюється за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який також має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис, як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими він звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» судом перевіряються доводи боржника в повному обсязі з метою встановлення того, чи на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Таким чином нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. При досліджені доказів, судом встановлено наступне. Як вбачається з копії виконавчого напису, такий вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. 16.06.2021, зареєстровано в реєстрі за №24528, про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №400014261 від 27.07.2007, укладеним з ПАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами №6795 від 27.03.2018 є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», заборгованості за період з 27.03.2018 до 14.05.2021 на загальну суму 29\~453,31 грн. Даних про те, що вказаний договір був нотаріально посвідченим виконавчий напис не містить (а. с. 13). З копії постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що на підставі виконавчого напису №24528, виданого 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. 30.12.2021 відкрито виконавче провадження №68027618 (а. с. 18). В межах вказаного виконавчого провадження, 05.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Білецьким І.М. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, що підтверджується копією постанови від 05.01.2022 (а. с. 19). Також, позовна заява містить позовну вимогу в порядку ст. 84 ЦПК України про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. копій всіх матеріалів, що стали підставою для видачі виконавчого напису 16.06.2021, зареєстрованого в реєстрі за №24528. З приводу вказаної позовної вимоги суд звертає увагу на те, що відповідно положень чинного цивільного процесуального законодавства України позивач має право звертатися до суду, зокрема, з клопотанням про витребування доказів. Водночас, таке клопотання повинно відповідати певним вимогам, визначеним ст. ст. 84, 183 ЦПК України. Відповідно до вказаних вимог, клопотання про витребування доказів має бути оформленим у вигляді окремого процесуального документа та містити обґрунтування необхідності витребування певного доказу, зокрема, обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати, підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа, вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Клопотання про витребування доказів не може бути заявлене як окрема позовна вимога в позовній заяві. Таким чином, беручи до уваги те, що клопотання про витребування доказів заявлене як окрема позовна вимога в позовній заяві, що суперечить вимогам чинного законодавства, а тому суд приходить до висновку, що таке задоволенню не підлягає. Разом з тим, аналізуючи досліджені судом письмові докази, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, суд приходить до висновку, що такі є належними, достовірними, допустимими та достатніми для доведення тверджень позивача. Крім того, відповідач жодного доказу, наданого позивачем, не спростував, будь-яких фактичних даних на заперечення доводів позивача суду не надав. За таких обставин, беручи до уваги те, що договір не був посвідченим, позивач вказує на наявність спору щодо заявленої суми заборгованості, а також пропуск строку на звернення за вчиненням виконавчого напису, а тому суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно з ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Встановлено, що стороною позивача заявлено розмір витрат понесених у зв`язку із розглядом справи, з урахуванням заяви від 18.09.2023, що складає 5\~000,00 грн. витрат на правову допомогу. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача Пащуком А.І. надано наступні докази: ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВС №1020652, укладений між ним та [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги №052402/23 від 24.05.2023, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1575 від 18.11.2009, витяг з договору №052402/23 від 24.05.2023 про надання правової (правничої) допомоги, укладений між адвокатським бюро «Артем Пащука» в особі керуючого бюро Пащука А.І. та клієнтом [PERSON] , копію додатку до договору про надання правової (правничої) допомоги №052402/23 від 24.05.2023, яким визначено гонорар адвоката у розмірі 6\~000,00 грн., копію акту виконаних робіт про надання юридичних послуг, згідно договору про надання правової (правничої) допомоги №052402/23 від 24.05.2023 у цивільній справі №464/5095/23, яким визначено, що узгоджена сума наданих юридичних послуг становить 5\~000,00 грн., копію квитанції АТ КБ «Приватбанк» №0.0.3181578879.1 від 05.09.2023, відповідно до якої [PERSON] згідно договору №52402/23 від 24.05.2023 сплатила [PERSON] грошові кошти у розмірі 6\~000,00 грн. Разом з тим, відповідно принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з реальності та розумності розміру таких. Враховуючи те, що розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін), представником позивача складено та подано до суду дві процесуальні заяви, зокрема позовну заяву від 02.08.2023 та заяву від 18.09.2023, враховуючи наявність клопотання відповідача про зменшення судових витрат на правничу допомогу, а також малозначність справи, суд приходить до висновку висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правову допомогу до 1\~000,00 грн., оскільки такий розмір витрат на оплату послуг адвоката відповідатиме критеріям, закріпленим ЦПК України. Крім цього встановлено, що позивач за подання до суду позовної заяви сплатила судовий збір у розмірі 1\~073,60 грн., що підтверджується квитанцією АТ «Таскомбанк» №32528798800007429745 від 29.07.2023. Враховуючи вищевикладене, а також те, що суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1\~073,60 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1\~000,00 грн. На підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved