Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

07 вересня 2023 року на адресу суду надійшла позовна заява від 05 вересня 2023 року про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 16 липня 2021 року Летичівським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області зареєстровано шлюб між позивачем, [PERSON] , та відповідачем, [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16 липня 2021 року, актовий запис про шлюб за № 41. Станом на час звернення вони з відповідачем проживають окремо, будь-які відносини між ними повністю припинені, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ спільного майна подружжя немає. Неповнолітніх та спільних дітей у них немає. Через постійні конфлікти та суперечки спільне життя подружжя стало неможливим та нестерпним через відсутність між ними взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Сім`я фактично розпалась, у зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Шлюбні стосунки припинені ще з 24 лютого 2023 року. Шлюб існує лише формально. Цією ж датою датовано спільну заяву позивача та відповідача, яка надійшла до суду, в якій вони просять розірвати шлюб за згодою двох сторін. 08 вересня 2023 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області було відкрито спрощене провадження у справі та призначеного до судового розгляду. 19 жовтня 2023 року позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило. У заяві від 24 лютого 2023 року просить шлюб розірвати. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. В ч. 1 ст. 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч. 3). Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 4). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як зазначено у ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2). У ч. 1 ст. 113 СК України зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 16 липня 2021 року Летичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області зареєстровано шлюб між [PERSON] , та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16 липня 2021 року, актовий запис про шлюб за № 41. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Враховуючи вищенаведене та те, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, позивач, зазначає, що їх сім`я розпалась, відповідачка не заперечує проти задоволення позову, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому їх шлюб необхідно розірвати. У позовній заяві позивач вказав, що судові витрати залишає за собою. Враховуючи засаду (принцип) диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд вважає, що судові витрати необхідно покласти на позивача.

Outcome: approved