Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог (т. 1 а. с. 38-42), просила стягнути на її користь з коштів державного бюджету моральну шкоду в розмірі 50000 грн., завдану їй органом досудового розслідування. В обґрунтування позову зазначала, що групою слідчого відділу Броварського відділу поліції ГУ НП в Київській області (далі - Броварський ВП) здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020110130001621 від 29 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. 04 червня 2020 року в рамках цього кримінального провадження слідчими Шевченком Я.С. та Бакланською М.В. без ухвали слідчого судді за місцем її (позивача) тимчасового перебування за адресою: Київська область, Броварський район, СТ "Прилісся" Богданівської сільської ради, земельна ділянка кадастровий номер 3221280800:08:003:0068, було проведено обшуки, а саме будинку, який знаходиться на вказаній земельній ділянці, автомобіля марки "Toyota Sequoia", д.н.з. [NUMBER] , який перебував у її володінні та її особисто.Під час зазначених обшуків слідчими було вилучено: із будинку 48 набоїв 7.62х38 з маркуванням "LOW"; дозвіл на зброю № [NUMBER] на ім`я її чоловіка [PERSON] ; карабін мисливський ОЛМКМ-72 СБ КД 7.62 мм [NUMBER]; зошитз написом на обкладинці "19 год. Перевозка"; автомобіль марки Toyota Sequoia, д.н.з. [NUMBER] ; належний їй мобільний телефон "iPhone 10" разом із SIM-карткою мобільного оператора "Лайф". 05 червня 2020 року слідчий відповідно до вимог ч. 3 ст. 233 КПК України звернувся до слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області з двома окремими клопотаннями про надання дозволу на проведення обшуку зазначеного вище автомобіля та накладення арешту на вилучене під час його обшуку майно, але того ж дня двома ухвалами слідчого судді обидва ці клопотання на підставі заяви слідчого були повернуті йому на доопрацювання (провадження № 1-кс/З61/949/20 та № 1-кс/361/958/20). Також 05 червня 2020 року слідчий, дотримуючись вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, звернувся до слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області із клопотаннями про накладення арешту на вилучене під час обшуку зазначеного вище будинку майно, проте ухвалою слідчого судді від 09 червня 2020 року це клопотання повернуто прокурору для усунення виявлених у ньому недоліків (провадження № 1-кс/361/952/20). Також 05 червня 2020 року слідчий відповідно до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України звернувся до слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області із клопотаннями про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку вказаного будинку, але ухвалою слідчого судді від 05 червня 2020 року дане клопотання слідчого було повернуто прокурору для усунення виявлених у ньому недоліків (провадження № 1-кс/361/952/20). Позивач вказувала на те, що оскільки ухвали слідчого судді про арешт тимчасово вилученого майна не було, а слідчий відмовився повертати їй вилучене майно, вона 12 червня 2020 року звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області зі скаргою на його бездіяльність. 18 червня 2020 року ухвалою слідчого судді слідчого зобов`язано повернути їй зазначені вище автомобіль та мобільний телефон (провадження № 1-кс/361/996/20). Однак всупереч наявності вказаного судового рішення та її звернення до слідчого із письмовою заявою про його виконання, фактично свій мобільний телефон вона отримала від слідчого о 10.00 год. лише наступного дня, а автомобіль о 12.50 год. за місцем його знаходження у м. Києві. Також зазначала, що слідчий у порушення вимог ч. 3 ст. 233 КПК України із клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку зазначеного будинку до слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області звернувся лише 22 червня 2020 року, але ухвалою слідчого судді того ж самого дня у його задоволенні відмовлено. Посилаючись на те, що під час проведення обшуків та вилучення предметів, зокрема, особистого телефону, який містить дані особистого спілкування, таємниця якого охороняється законом без відповідної ухвали слідчого судді, без пояснень підстав для таких дій слідчими, їй та її сім`ї було створено дискомфорт, спричинено моральну шкоду. Завдана моральна шкода полягає у порушенні психічного добробуту та душевної рівноваги, зокрема, у той день вона була вимушена відмовитися від поїздки на роботу та пояснювати цю причину керівництву. Крім того, ці події вплинули на життєві стосунки, а саме змушувало пояснювати непричетність її та членів її родини до резонансних злочинів рідним, близьким, друзям та знайомим. Розмір завданої їй моральної шкоди незаконними діями органу досудового розслідування вона оцінює у 50000 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Якубов Я.Е. у суді позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача Державної казначейської служби України Гамоля Я.В. у суді позов не визнала, проти позову заперечувала, подала відзив на позов, у якому, посилаючись на те, що вимоги [PERSON] є необґрунтованими, оскільки Державна казначейська служба України забезпечує казначейське обслуговування державного і місцевого бюджетів, є окремою юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного герба України та своїм найменуванням та не несе відповідальність за дії органів державної влади. Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з позивачем та жодної шкоди позивачу не завдавало, тому відповідно до вимог Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства, й обов`язкових висновків Конституційного Суду України Казначейство не повинно нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу внаслідок незаконних дій, зокрема, інших державних органів та брати участь у справі в якості відповідача. Просила суд у задоволенні позову відмовити повністю. Третя особа Броварський відділ Головного управління Національної поліції в Київській області, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, пояснення на позов до суду не подавав. З`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 04 червня 2020 року у період з 07.47 год. до 11.11 год. слідчим СВ Броварського ВП лейтенантом поліції Шевченком Я.С. у ході розгляду матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020110130001621 від 29 травня 2020 року, здійснено обшук у присутності захисника Якубова Я.Е., за участю старшого оперуповноваженого Бурка А.В., у присутності понятих, земельної ділянки кадастровий номер 3221280800:08:003:0068 та будинку, що знаходяться за адресою: Київська область, Броварський район, СТ "Прилісся" Богданівської сільської ради. Під час цього обшуку був проведений також обшук особи [PERSON] , позивача у справі. У ході цього обшуку виявлено та вилучено із будинку 48 набоїв 7.62х38 з маркуванням "LOW"; дозвіл на зброю № [NUMBER] на ім`я [PERSON] ; карабін мисливський ОЛМКМ-72 СБ КД 7.62 мм [NUMBER] та зошит з написом на обкладинці "19 год. Перевозка". Із протоколу зазначеного обшуку вбачається, що захисником адвокатом Якубовим Я.Е. на звороті цього протоколу наявні зауваження, а саме: обшук проведено без ухвали слідчого судді. Слідчий пояснень, що пов`язано з невідкладеним обставинами, на прохання пояснити невідкладні обставини, які послужили підставою для цього обшуку, слідчий не зміг пояснити, сказавши лише, що о 07.00 год. ранку неможливо отримати ухвалу слідчого судді; є ухвала слідчого судді щодо інших приміщень. 04 червня 2020 року у період з 11.51 год. до 13.50 год. слідчим СВ Броварського ВП Бакланською М.В., розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 травня 2020 року за № 12020110130001621, у присутності захисника Якубова Я.Е., понятих, без ухвали слідчого судді було проведено обшук автомобіля марки "Toyota Sequoia", д.н.з. [NUMBER] . У ході цього обшуку вилучено автомобіль марки "Toyota Sequoia", д.н.з. [NUMBER] , який згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу належить [PERSON] , та мобільний телефон "iPhone 10", разом із SIM-карткою мобільного оператора "Лайф", що належать [PERSON] . Із протоколу зазначеного обшуку вбачається, що захисником адвокатом Якубовим Я.Е. на звороті цього протоколу наявні зауваження, а саме: обшук в автомобілі, а також особистий обшук [PERSON] є очевидно незаконними. Будь-яких доводів в обґрунтування цих рішень жодним слідчим не було наведено; вилучення автомобіля, а також мобільного телефону та SIM-картки до нього, які належать [PERSON] , є очевидно незаконними. Будь-яких ознак, які могли вказувати на причетність цих предметів до розслідування події, під час слідчої дії не було виявлено, і слідчі, не звертаючи увагу на зауваження адвоката, їх не навели; усі попередні аркуші цього протоколу (з 1 по 5) на зворотній стороні вільні від будь-яких записів (чисті), а слідчий відмовився від їх перекреслення; арк. 4 заповнено частково: лише перші 10 рядків. 05 червня 2020 року ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області клопотання старшого слідчого Броварського ВП майора поліції Горлова Р.С., погоджене прокурором Броварської місцевої прокуратури Київської області Гурською Г.А., у межах кримінального провадження № 12020110130001621 від 29.05.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 2 п. 7 ст. 115 КК України, про надання дозволу слідчому слідчого відділу Броварського ВП майору поліції Горлову Р.С. та групі слідчих у вказаному кримінальному провадженні № 12020110130001621 від 29.05.2020 року на проведення обшуку автомобіля марки "TOYOTA" моделі "SEQUOIA", чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , який згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу належить [PERSON] , [INFO] , та яким постійно користується [PERSON] , [INFO] , що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: 3221280800:08:003:0068, що за адресою: садове товариство "Прилісся", з метою виявлення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: знаряддя злочину, комп`ютерна техніка, носії інформації, на яких зберігаються в електронному вигляді відомості, що можуть становити інтерес для слідства та суду, та інші речі, які мають відношення до вчинення кримінального правопорушення, і можуть бути доказами злочинної діяльності [PERSON] , інших співучасників хуліганських дій, повернуто на доопрацювання. Також 05 червня 2020 року ухвалою слідчого судді Броварськогоміськрайонного суду Київської області клопотання старшого слідчого Броварського ВП майора поліції Горлова Р.С., погоджене прокурором Броварської місцевої прокуратури Київської області Гурською Г.А., у межах кримінального провадження № 12020110130001621 від 29.05.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 2 п. 7 ст. 115 КК України, про арешт тимчасово виученого майна, яке було вилучено під час обшуку 04.06.2020 року, а саме: сім набоїв з маркуванням "SOBR" калібр 9 мм, Р.А.; мобільний телефон марки "Fly" з батареєю, IMEI1: [NUMBER] , IMEI2: [NUMBER] ; предмет ззовні схожий на пістолет серія РНР-У-УОС калібром 9 мм, № [NUMBER] , дозвіл на зброю на ім`я [PERSON] , [INFO] ; мобільний телефон марки "іPhone 10", сірого кольору з сім-картою мобільного оператора "Life" у чохлі світлого кольору, що належить [PERSON] , [INFO] ; Інструкція з використання до стартового пістолету під холостий патрон "RETAY"; автомобіль марки "TOYOTA" моделі "SEQUOIA", чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , повернуто на доопрацювання. 09 червня 2020 року ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області клопотання старшого слідчого СВ Броварського ВП Горлова Р.С. про накладення у кримінальному провадженні № 12020110130001621 від 29.05.2020 арешту на вилучене 04.06.2020 у ході обшуку будинку, розташованого на належній [PERSON] земельній ділянці з кадастровим номером 3221280800:08:003:0068 в СТ "Прилісся" Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, повернуто прокурору Броварської місцевої прокуратури Київської області Гурській Г.А., встановлено для усунення недоліків строк у сімдесят дві години з дати отримання копії ухвали. 18 червня 2020 року ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області скаргу [PERSON] задоволено, зобов`язано слідчого СВ Броварського ВП Бакланську М.В. або іншу уповноважену особу невідкладно після отримання копії вказаної ували безоплатно повернути у кримінальному провадженні № 12020110130001621 від 29 травня 2020 року [PERSON] або її уповноваженому представнику автомобіль марки "Toyota", моделі "Sequoia", д.н.з. [NUMBER] , та мобільний телефон "іPhone 10" із сім-карткою оператора мобільного зв`язку "Life". 22 червня 2020 року ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Броварського ВП Горлова Р.С. про надання дозволу на проведення обшуку будинку, розміщеного на належній [PERSON] земельній ділянці з кадастровим номером 3221280800:08:003:0068 у СТ "Прилісся" Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, у кримінальному провадженні № 12020110130001621 від 29.05.2020. Позивач [PERSON] , посилаючись на те, що незаконними діями, а саме обшуком та вилученням майна органами досудового розслідування СВ Броварського ВП ГУ НП у Київській області їй завдано моральної шкоди, звернулася до суду з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України. Згідно із ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Згідно із вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд у постанові від 21 липня 2022 року у справі № 2-1100/2010 роз`яснив, що, звертаючись до суду з позовом, позивач повинен чітко зазначити спосіб захисту, якого він вимагає, та яке право він вважає порушеним, невизнаним чи оспорюваним, чітко вказати ким порушені його права та в чому полягає порушення. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з цим позовом, відповідачем у даній справі визначила Державу Україна в особі Державної казначейської служби України, яка, на думку позивача, має нести відповідальність за незаконні дії органів досудового розслідування СВ Броварського ВП ГУ НП в Київській області у вигляді обшуку та вилучення майна. Відповідно до ч. 7 ст. 1176 ЦК України порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Тобто, обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на Державу Україна. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрали законної сили. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам необхідно виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України. Підставою для звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди позивач [PERSON] вважає незаконні дії органу досудового розслідування - слідчого відділу Броварського ВП ГУ НП в Київській області. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц роз`яснила, що держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж не залучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України або її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган. Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (ч. 1 ст. 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст. 170 ЦК України). Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ч. 2 ст. 48 ЦПК України). Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника (ч. 4 ст. 58 ЦПК України). Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (п. 6.22); від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18, (п. 35); від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (п.33); від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (п. п. 25-28). Одним із основних завдань Казначейства України є реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів (п. 3 Положення про Державну казначейську службу України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 (далі - Положення № 215). Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 п. 4 Положення № 215). Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, ухвалених судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право ухвалювати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок № 845). Згідно із підпунктом 1 п. 35 Порядку № 845 Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин. Із повноважень та завдань Державної казначейської служби України не вбачається, що цей орган несе відповідальність за шкоду, завдану діями чи бездіяльністю органу, що здійснює досудове розслідування. Отже, з урахуванням предмету позову та його підстав, належним відповідачем у даній справі є Держава в особі Броварського ВП ГУ НП в Київській області, якого суд за клопотанням представника позивача у ході розгляду даної справи залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Проте, у цій справі позовні вимоги [PERSON] заявлені лише та безпосередньо до Державної казначейської служби України, яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює лише списання коштів з державного бюджету. Отже, належним відповідачем у цій справі є Держава, яка повинна брати участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади (дії якого призвели до завдання позивачу шкоди), проте, у даній справі Державна казначейська служба України, яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює лише списання коштів з державного бюджету, визначена позивачем [PERSON] єдиним відповідачем у справі. Таким чином, Держава Україна в особі Державної казначейської служби України є неналежним відповідачем у цій справі. Суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц роз`яснила, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема ст. 175, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Верховний Суд у постанові від 31 травня 2023 року у справі № 707/2462/17 роз`яснив, що у разі пред`явлення позову не до всіх належних відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і щодо тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені позивачем у ньому. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та ухвалює рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Тлумачення норми ст. 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, саме позивач, звертаючись з позовом до суду, визначає коло відповідачів та визначає предмет та підстави позову. Із змісту зазначених норм права слідує, що залучення у справі співвідповідача і заміна неналежного відповідача належним, можливі лише за клопотанням позивача на певній стадії судового процесу, а саме до закінчення підготовчого провадження у справі. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Якубов Я.Е. до початку розгляду справи по суті не зверталася до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача належним, вважаючи, що відповідачем у даній справі має бути Держава Україна саме в особі Державної казначейської служби України, тому суд вирішує справу за позовними вимогами заявленими до визначеного позивачем відповідача. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (п. 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (п. 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (п. п. 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (п. 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (п. 39)). За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Будь-яких доказів, які підтверджують та вказують на те, що Державною казначейською службою України порушено, не визнано чи оспорено право, здійсненими СВ Броварського ВП ГУ НП у Київській області обшуками та вилученням майна, позивач [PERSON] суду не надала, тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Таким чином суд, на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов [PERSON] до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає. Згідно із ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" та судом відмовлено у задоволенні її позовних вимог, тому судовий збір слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed