Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У своїй заяві [PERSON] посилається на те, що 21.07.2002 [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого належний їй житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться [ADDRESS] вона заповіла своїм синам [PERSON] та [PERSON] . Після смерті матері заявник отримав частину спадкового майна. Його брат [PERSON] також звернувся до нотаріуса із заявою по прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не встиг, так як [INFO] помер. Заявник вважає, що спадщину після смерті брата він прийняв, так як до його смерті проживав разом з ним однією сім`єю у належному їм будинку по [ADDRESS] . Коли заявник звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті брата, нотаріус відмовила йому у вчинені нотаріальної дії, оскільки він пропустив строк звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки у нього відсутні документальні підтвердження факту проживання з померлим братом разом на час відкриття спадщини. [PERSON] помер у 72 роки, до своєї смерті він тяжко хворів, самостійно забезпечувати себе усім необхідним не міг, власної родини не мав, тому заявник проживав разом з братом у їх спадковому будинку та іншого житла не мав. Тому заявник просить встановити факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини разом із його братом [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою [ADDRESS] . В судове засідання заявник [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, на адресу суду від адвоката Цімохи Р.Р. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Паланської сільська ради Уманського району Черкаської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 1 ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суд України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. 31.07.2002 [PERSON] заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на все належне їй майно. [PERSON] належним чином оформив свої спадкові права, про що йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку у майні спадкодавця [PERSON] [PERSON] свої спадкові права належним чином не оформив, оскільки [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.09.2011. У довідці Паланської сільської ради Уманського району № 21-03/150 від 13.09.2023 вказано, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] . Місце реєстрації проживання [PERSON] станом на день його смерті не відоме. Згідно акту сусідів від 28.08.2023, останні стверджують, що [PERSON] здійснював догляд за братом [PERSON] до дня його смерті, який проживав по [ADDRESS] . 28.08.2023 мешканці [ADDRESS] склали Акт, зі змісту якого вбачається, що сусіди підтверджують факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , до дня своєї смерті проживав зі своїм братом [PERSON] у будинку по [ADDRESS] . [PERSON] доглядав за хворим братом та піклувався про нього. Свідок [PERSON] в своїх письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи, вказував, що [PERSON] , який помер [INFO] , проживав зі своїм братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] власної родини не мав, останні роки свого життя тяжко хворів, а тому не міг забезпечити самостійно усім необхідним. [PERSON] проживав разом зі своїм братом та його родиною, які доглядали та піклувалися про нього. Свідок [PERSON] в своїх письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи, вказував, що [PERSON] , який помер [INFO] , проживав зі своїм братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] власної родини не мав, останні роки свого життя тяжко хворів, а тому не міг забезпечити самостійно усім необхідним. [PERSON] проживав разом зі своїм братом та його родиною, які доглядали та піклувалися про нього. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до ст. 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч.3 ст. 1268ЦКУкраїни підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Як встановлено в судовому засіданні, спадкодавець [PERSON] , хворів і потребував сторонньої допомоги та догляду, тому тривалий час і до самої смерті, проживав разом із братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини, як того вимагає положення ч. 3 ст.1268 ЦК України, знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому [PERSON] , вважається таким, що прийняв спадщину, що фактично усуває перешкоди для отримання заявником свідоцтва про право на спадщину за законом. З огляду на викладене, виходячи з інтересів осіб щодо захисту їх права на спадкування, зважаючи на те, що заявник не має іншої можливості, окрім в судовому порядку, встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного, ст.ст. 15,16, 29, 1216-1218, 1221 ЦК України,

Outcome: approved