Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON] , в інтересах яких діє адвокат Галіцина В.В., до [PERSON] про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності та про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої також входить право спільної сумісної власності на: земельну ділянку площею 0,1000 гектарів, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); адреса: [ADDRESS] , кадастровий номер: 0510100000:01:032:0003, що належала померлій [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. В усіх виданих співвласникам спірної земельної ділянки державних актах та Витягах з Державного земельного кадастру на цю ж земельну ділянку не зазначено розміри часток кожного співвласників у праві власності на наведену земельну ділянку, а зазначено про те, що вона (земельна ділянка) є спільною сумісною власністю [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У зв?язку з наведеним позивач [PERSON] не має можливості оформити свої спадкові права на спірну земельну ділянку після смерті [INFO] матері [PERSON] 23 липня 2019 року [PERSON] склала заповіт, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй доньці [PERSON] . Таким чином, [PERSON] являється спадкоємицею за заповітом після смерті матері [PERSON] . Спадщину після смерті матері позивач [PERSON] прийняла. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на спірну земельну ділянку позивач [PERSON] не має можливості. Позивач [PERSON] , являється власником 19/50 часток двох житлових будинків, з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , згідно договору дарування 19/50 часток з двох житлових будинків з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами від 20 лютого 2019 року, згідно якого [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] кожна належні їм по 19/100 часток з двох житлових будинків з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] . Згідно п. 6 вказаного договору дарування: Житлові будинки, з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, частка яких відчужується, розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер: 0510100000:01:032:0003, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); частка якої буде відчужена на ім?я обдарованого, після виготовлення і отримання відповідних правовстановлюючих документів. Однак, розмір часток співвласників житлового будинку у земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер: 0510100000:01:032:0003 за життя [PERSON] визначений не був, а після смерті матері розмір таких часток співвласників вже не може бути визначений по іншому, ніж в судовому порядку, оскільки правоздатність матері припинилася у зв?язку зі смертю. Тобто, належні [PERSON] на праві власності 19/50 часток з двох житлових будинків з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] розташовано саме на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер: 0510100000:01:032:0003 і відповідно норм ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, до позивача [PERSON] , як до власника відповідної частки в частки будинку мала перейти і відповідна частка у праві власності на земельну ділянку, на тій самій правовій підставі, на якій ця земельна ділянка належала колишнім власникам (дарувальникам). Іншим співвласником будинковолодіння є [PERSON] , який на праві власності володіє 31/50 його часткою, а отже відповідно і 31/50 часткою у праві на спірну земельну ділянку. Позивачі зазначають, що жодної письмової домовленості між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку не існувало та не існує, у зв`язку з чим позивачі просили визначити, що розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 гектарів, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); адреса: [ADDRESS] , кадастровий номер: 0510100000:01:032:0003, складає: [PERSON] , - 19/100 частки, розмір частки [PERSON] , яка померла [INFO] , на момент її смерті складала - 19/100 частки, розмір частки [PERSON] , відповідно - 31/50 частка. Також позивач [PERSON] просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом, після смерті [INFO] матері [PERSON] право власності на 19/100 часток, в земельній ділянці площею 0,1000 гектарів, кадастровий номер: 0510100000:01:032:0003. Ухвалою суду від 10.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в загальному позовному провадженні, надано строк відповідачу на подання до суду відзиву на позовну заяву; витребувано з Третьої Вінницької\~державної нотаріальної\~контори належним чином посвідчену копію спадкової справи №116/2023 заведеної щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] ; витребувано з КП «ВМБТІ» матеріали інвентаризаційних справ на житлові будинки, з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відзив на позовну заяву відповідач до суду не подав, однак 21.08.2023 на адресу суду від [PERSON] надійшов зустрічний позов, який обґрунтований тим, що він є співвласником спірної земельної ділянки, яка на праві спільної сумісної власності окрім нього належить також [PERSON] та [PERSON] . В усіх державних актах та Витягу з Державного земельного кадастру на спірну земельну ділянку не зазначено розміри часток кожного співвласника у праві власності на спірну земельну ділянку, а зазначено про те, що ця земельна ділянка є спільною сумісною власністю [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, після її смерті сторони не мають можливості без звернення до суду визначити розмір часток у праві власності на спірну земельну ділянку, як її співвласники, оскільки правоздатність одного зі співвласників припинилася у зв?язку зі смертю. Належна [PERSON] на праві власності 31/50 частка з двох житлових будинках з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] розташована саме на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер: 0510100000:01:032:0003 і відповідно до норм ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, до [PERSON] як до співвласника частки будинку мала перейти і відповідна частка у праві власності на земельну ділянку. З огляду на вищевикладене просив визначити, що розмір частки співвласника [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); адреса: [ADDRESS] , кадастровий номер: 0510100000:01:032:0003, складає 31/50 частки. Ухвалою суду від 07.09.2023 прийнято зустрічний позов [PERSON] до провадження та об`єднано в одне провадження вимоги за зустрічним позовом до спільного розгляду з вимогами за первісним позовом. Ухвалою суду від 04.10.2023 підготовче провадження у даній цивільній справі закрито та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивачі за первісним позовом та відповідачі за зустрічним позовом та їх представник адвокат Галіцина В.В. не з`явились, в матеріалах справи міститься заява адвоката Галіциної В.В. в якій первісні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, зустрічні позовні вимоги визнала. Також просила розгляд справи здійснювати у її відсутність та у відсутність [PERSON] та [PERSON] . Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява [PERSON] в якій первісні позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення та підтримав зустрічні позовні вимоги, які просив задовольнити. Просив розгляд справи здійснювати у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи, матеріали спадкової справи та матеріали інвентаризаційної справи, суд вважає, що визнання позивачами зустрічного позову та визнання відповідачем первісного позову не суперечитиме закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а відтак позовні вимоги як за первісним позовом так і за зустрічним підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до п. 20 рішення Вінницької міської ради від 31.10.2003 №483 про передачу земельних ділянок у приватну власність і оренду, вирішено передати у спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на [ADDRESS] , земельну ділянку прощею 1\~000 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на підставі договору оренди від 28.07.2003 (а.с. 39-42). На підставі наведеного рішення Вінницької міської ради від 31.10.2003 №483 на зазначену (спірну) земельну ділянку площею 0,1000 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); адреса: [ADDRESS] , кадастровий номер: 0510100000:01:032:0003 на ім?я [PERSON] Вінницьким міським управлінням земельних ресурсів 30 липня 2004 року видано державний акт на право приватної власності на землю серія ВН №147865 (а.с. 32), на ім?я [PERSON] - державний акт на право приватної власності на землю серія ВН №147866, (а.с.33), на ім?я [PERSON] - державний акт на право приватної власності на землю серія ВН №147867. (а.с. 34). Вищезазначена земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності сторін по справі, що додатково, окрім наведених державних актів на право власності на земельну ділянку, підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру на земельну ділянку від 21.04.2023, номер витягу НВ-0000725552023 (а.с. 35-37). Відповідно до свідоцтва №9 про право приватної власності на будову від 19.04.1991 виданого Виконавчим комітетом Замостянської районної Ради народних депутатів, [PERSON] на праві приватної власності належить 31/50 частки будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS] (аркуш інвентаризаційної справи 71). Інші 19/50 частки вищезазначеного будинковолодіння належало [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом №10 про право приватної власності на будову від 19.04.1991 виданого Виконавчим комітетом Замостянської районної Ради народних депутатів (аркуш інвентаризаційної справи 72). З свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.10.2002, посвідченого державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори Юхневич М.М. та зареєстроване в реєстрі за №4-823, слідує, що спадкоємицями майна [PERSON] , померлої [INFO] , є в рівних частках дочки [PERSON] та [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з 19/50 частин будинковолодіння, що знаходиться у [ADDRESS] , належних [PERSON] (аркуш інвентаризаційної справи 84). Відповідно до договору дарування 19/50 часток в двох житлових будинках з прибудовами та господарськими будівлями та спорудами від 20.02.2019, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Кметюк С.А. та зареєстрованого в реєстрі за №428, [PERSON] та [PERSON] подарували, кожний по 19/100 частки, а [PERSON] прийняла у дар 19/50 частки з двох житлових будинках з прибудовами та господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] (а.с. 22-23). Отже [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 19/50 частки будинковолодіння [ADDRESS] частки наведеного будинковолодіння [ADDRESS] , що знаходиться за тією ж адресою належить на праві спільної часткової власності [PERSON] . Разом з цим, розміри часток кожного співвласника у праві власності на спірну земельну ділянку ви визначено, згідно правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, вона (земельна ділянка) є спільною сумісною власністю [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] , в графі «мати» зазначена [PERSON] (а.с. 15). [INFO] [PERSON] , померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. За життя [PERSON] склала заповіт, який 23.07.2019 посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Кметюк С.А. та зареєстрований з реєстрі за №2063. Згідно вказаного заповіту [PERSON] , за життя зробила відповідне розпорядження, яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що належатиме їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла своїй доньці [PERSON] (а.с. 14). Після смерті матері [PERSON] для оформлення своїх спадкових прав, 03.07.2023 звернулась до Третьої вінницької державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у тому числі і на частку земельної ділянки площею 0,1000 га, місце розташування: [ADDRESS] , кадастровий номер: 0510100000:01:032:0003 (а.с. 118). 03.07.2023 державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Березовською В.С. винесено постанову, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки площею 0,1000 га, місце розташування: [ADDRESS] , кадастровий номер: 0510100000:01:032:0003, після смерті її матері [PERSON] , оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме на яку частку вищезазначеної земельної ділянки необхідно видавати свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 139). Вказані обставини і стали підставою для звернення позивачами до суду з первісним позовом. Згідно ст.16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачів шляхом визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку з метою реалізації прав позивача [PERSON] на спадкування. Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, визначені нормами спадкового права, а також нормами ЦК України щодо спільної власності. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Частинами 4,5 ст.89 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності з виділенням частки співвласника може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачене законом або не встановлено судом. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Судом встановлено, що право власності на будинковолодіння, яке розташовано на спірній земельній ділянці первинними його власниками (співвласниками) набуто раніше ніж право власності на земельну ділянку, на якій воно розташовано. Законом встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. (ч.4 ст.120 ЗК України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин). Вищезазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість, про що також звернув увагу Верховний Суд у своїй постанові від 12.09.2018 року у справі №127/50/16-ц (провадження №61-5958зпв18). При цьому суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. А тому, зважаючи на вищевикладене, враховуючи визнання відповідачем первісного позову та визнання позивачами зустрічного позову, у суду є всі підстави вважати, що частка [PERSON] , померлої [INFO] , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:03:032:0003, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована в [ADDRESS] , на день її смерті становила 19/100 часток, тобто частка, яка відповідала розміру частки останньої в будинку, який на ній розташований. Відповідно розмір частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на вищезазначену земельну ділянку також складає 19/100 частки та розмір частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на вищезазначену земельну ділянку складає 31/50 частки. Тому первісна позовна заява в цій частині та зустрічна позовна заява підлягає до задоволення. З приводу позовної вимоги про визнання за [PERSON] права власності на 19/100 часток в праві власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:03:032:0003, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована в [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , суд зазначає наступне. Згідно з ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Право власності\~на земельну\~ділянку переходить\~до спадкоємців\~на загальних\~підставах,\~із збереженням\~її цільового\~призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. (ч.ч.1-2 ст. 1225 ЦК України). Як встановлено ч.ч. 1-2 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Позивач [PERSON] , як зазначалося вище, є спадкоємцем померлої [PERSON] (на 19/100 частки у спірній земельній ділянці за заповітом), яка прийняла спадщину після її смерті у встановленому законом порядку та строки. Судом встановлено, що до складу спадкової маси померлої входить, зокрема, 19/100 частки у спірній земельній ділянці, спадщину після її смерті позивач прийняла у встановленому законом порядку, тому позивач є її спадкоємцем. Відповідно до статей 321, 328, 392 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або його незаконність не встановлена судом. Власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Враховуючи наведені норми закону, а також те, що єдиною підставою для відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на майно померлої [PERSON] стало те, що у правоустановчому документі частка у праві спільної власності на майно спадкодавця не визначено, однак встановлено та визначено судом, враховуючи також те, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] та визнання відповідачем первісного позову, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на 19/100 частки земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:03:032:0003, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована в [ADDRESS] . З огляду на викладене суд приходить до висновку, що і ця позовна вимога підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved