Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

в позові вказано, що АТ КБ ПриватБанк» та [PERSON] 23.10.2007 року уклали кредитний договір №322К, згідно якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмір 52\~000, 00 доларів США на термін до 22.10.2012 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та порядку, встановлених кредитним договором. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а сам: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором №322К. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса з заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідача. 11.10.2019 року приватним нотаріусом було винесено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки. Винесення виконавчого напису від 11.10.2019 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання.Прострочена сума заборгованості за тілом кредиту становить 24\~276, 08 доларів США. Оскільки з відповідача в рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення за кредитним договором за період з дати укладення кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана у виконавчому написі від 11.10.2019 року, тобто за період з 23.10.2007 року по 12.08.2019 року, то за період після винесення виконавчого напису від 11.10.2019 року з 25.10.2019 року по 14.09.2022 року відповідач має заборгованість у розмірі 2105, 04 доларів США, яка складається з 2105, 04 доларів США- 3%річних від простроченої суми. Представник позивача просив про розгляд справи без участі представника, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Оскільки відповідачу повідомлено про судовий розгляд у спосіб, що визначений законом, тому правові наслідки за його відсутність в судовому засіданні, невиконання ним процесуальних обов`язків процесуальним законом повністю покладено на відповідача. Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatismutandis, рішення у справі (AleksandrShevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). 23 жовтня 2007 року між сторонами спору укладено кредитну угоду №322К. Згідно ордера-розпорядження №1 про видачу кредиту позивачем на рахунок відповідача направлено грошові кошти в сумі 52\~000, 00 доларів США. 11.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М.винесено виконавчий напис №2912 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно розрахунку заборгованості за договором №322 К від 23.10.2007, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] сума заборгованості за тілом кредиту становить у розмірі 24276, 08 доларів США та згідно якої нараховуються 3%річних. Всього штрафних санкцій 2\~105, 04 доларів США. Відповідно до інформації про курс валют, наданої позивачем, офіційний курс гривні щодо іноземних валют станом на 14.09.2022 року становить 1 долар США =36, 5686 грн. В п.1 ст.509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В п.1 ст.526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В п.1 ст.612 ЦК України вказано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В ч.1 ст.12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В ч.3 ст12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, обов`язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача. В ч.2 ст.13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч.5 ст.81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В ч.7 ст.81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже, суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов`язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов`язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору. Таким чином, саме на відповідача на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов`язок на спростування доводів позивача щодо порушення його прав. Однак відповідач не подав суду будь-якого заперечення правових підстав позову, не подав розрахунку на спростування розрахунку позивача. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved