Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] . В обґрунтування заяви вказує, що вона народилась [INFO] . ЇЇ матір`ю записана [PERSON] . 04 квітня 1980 року [PERSON] одружилася з [PERSON] та їй присвоєно прізвище - [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] з 20.01.2000 мали зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] починаючи з 02 листопада 1995 року зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] . За життя, 13.12.2004, [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого все своє майно, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, в тому числі і належну їй частку будинку [ADDRESS] , заповіла [PERSON] , [INFO] . [PERSON] помер [INFO] . Померлий заповіту не залишив, проте після його смерті відкрилась спадщина на належне йому на праві власності майно: 53/100 частини житлового будинку номер [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,0318 гектарів, розташована у [ADDRESS] . Крім того, у зв`язку з тим, що [PERSON] на час смерті [PERSON] постійно проживав з останньою та був непрацездатним, згідно ст.1268 ЦК України, він автоматично прийняв обов`язкову частку у спадщині після її смерті, відповідно до ст.1241 ЦК України. З метою прийняття спадщини заявниця звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепкової О.В. 11.07.2023 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В. винесено постанову про відмову заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] , з огляду на те, що [PERSON] не є її родичем. [PERSON] будь-яких родичів не мав. Починаючи з 20.01.2000 і аж до самої смерті [PERSON] проживала разом з ним у вказаному будинку, проживає там і досі, має реєстрацію місця проживання за вказаною адресою. Окрім того, заявниця зі своїм [PERSON] на протязі усього часу спільного проживання вели спільне господарство та проживали як одна родина, післяйого смерті заявниця за власні кошти організувала поховання. Встановлення факту проживання однією сім`єю понад п`ять років необхідне заявниці для реалізації свого права на прийняття та оформлення спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . З наведених підстав просить встановити факт проживання однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] , у період з 2000 року, тобто не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, яка відкрилась [INFO] . Визнати її, [PERSON] , спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.07.2023 відкрито провадження по справі. В судовому засіданнізаявниця, представник заявниця заяву підтримали та просили її задовольнити. Заінтересована особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Чепкова О.В. в судове засідання не з`явилася. Надала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] (дівоче прізвище- [PERSON] ) народилась [INFO] . Її матір`ю записана [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого відділом актів цивільного стану виконкому Центральної районної ради народних депутатів, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). За життя, 13.12.2004, [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, в тому числі і належну їй частку будинку [ADDRESS] , заповіла [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому на праві власності майно: 53/100 частини житлового будинку номер [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,0318 гектарів, розташована у [ADDRESS] . Згідно матеріалів спадкової справи, з метою прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] заявниця у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепкової О.В.із заявою про прийняття спадщини. 11.07.2023 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В. винесено постанову про відмову заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] , оскільки [PERSON] не надано документів, які б підтверджували факт родинних відносин з [PERSON] . Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, [PERSON] заповіту не залишив, відтак, право на спадкування за законом одержали особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1264 ЦК України встановлює, що у четверту чергу право на спадкування за законом маю ть особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Отже, той, хто проживав зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, є спадкоємцем четвертої черги за законом і може отримати у спадщину нерухомість за відсутності спадкоємців попередніх черг. Згідно матеріалів спадкової справи, окрім позивачки, спадкодавець на день смерті не мав інших спадкоємців, які б відповідно до вимог ст.ст. 1261-1263 ЦК України та мали би право на спадщину відповідно до встановленої законом черговості спадкування. Статтею 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 п. 2 Постанови ПленумуВерховного судуУкраїни від30.05.2008р.№7«Про судовупрактику усправах проспадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до абз.1, 2 п. 21 Постанови, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] та [PERSON] з 20.01.2000 мали зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відмітками у їх паспортах. Згідно довідки про внесення відомостей до Єдиного демографічного реєстру, [PERSON] починаючи з 02 листопада 1995 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Факт проживання заявниці з [PERSON] однією сім`єю підтверджується наданими в судовому засіданні поясненнями [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що дійсно [PERSON] постійно проживала разом зі своєю матір`ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] , з 2000 року і до їх смерті, за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний побут та проживали як одна родина. Після їх смерті заявниця за власні кошти здійснила їх поховання. Таким чином, зібраними у справі доказами підтверджено факт спільного проживання заявниці [PERSON] разом з вітчимом [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме до [INFO] . Встановлення в судовому порядку факту проживання однією сім`єю необхідно заявниці для реалізації її спадкового права, як спадкоємиці. Так як заявницею доведено факт проживання зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, що відповідно до ст.1264 ЦК України надає їй право спадкування як спадкоємцю четвертої черги, заявлені нею вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Водночас, вимоги заявниці визнати судом її спадкоємицею четвертої черги після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не підлягають задоволенню, оскільки питання черговості вирішується нотаріусом в межах спадкової справи з урахуванням встановленого в судовому порядку факту проживання однією сім`єю з спадкодавцем та вимог ст.1258 ЦК України.

Outcome: partial