Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

02 серпня 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 гривень з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня звернення до суду із позовом та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2014 року. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться її розвитком та життям. Позивач вказує, що у дитини проблеми зі здоровям, а саме з серцем, через що син постійно спостерігається у лікаря кардіолога та періодично проходить курси лікування. Також дитина за рекомендаціями лікаря щомісячно проходить онлайн консультації з дитячим психологом, навчається в школі. Позивач самостійно здійснює витрати на харчування сина, придбання йому одягу, ліків, відвідування гуртків, організацію сімейних свят та дозвілля, тобто дитина знаходиться на повному утриманні позивача. [PERSON] тяжко одній утримувати спільного з відповідачем сина, враховуючи, що дитині 8 років та ще й в умовах війни повноцінно при цьому позивач працювати не може. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.08.2023 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах. Позивачка [PERSON] та її уповноважений представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. 12.10.2023 року від представника позивача до матеріалів справи надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення суду. Частиною 3\~ст. 211 ЦПК України\~передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки відповідач суду не повідомляв, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило, в установлений ч. 7\~ст. 178 ЦПК України\~строк відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, заяв та клопотань від відповідача не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. Згідно вимог ст. ст.\~223,\~280-281\~ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував представник позивача. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані стороною позивача докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 28.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб (актовий запис № 201, свідоцтво про шлюб [NUMBER] ). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У свідоцтві про народження дитини [PERSON] , [INFO] , виданому Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції серії 1-ВЛ № 407667 від 22.04.2015 року батьками записані: [PERSON] , [PERSON] . Дитина [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, що не спростовано відповідачем під час розгляду справи. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст. 182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 183 СК України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно п. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини» дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд задовольняє позовні вимоги повністю та визначає розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 5000,00 грн. щомісячно, починаючи з 02.08.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, в тому числі з урахуванням віку дитини, потреб в її забезпеченні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Одночасно, сторонам роз`яснюється, що розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, що відповідає положенням ст. 192 СК України. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що позивачка за подання позову, відповідно до ЗУ «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати в розмірі 1073,60 грн. з відповідача по справі на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved