Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказав, що у період із 28.03.2018 року по 15.02.2021 року він працював у ТОВ «Краснолиманське». 15.02.2021 року його звільнено за ст.38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням. При звільненні підприємство не провело з ним повний розрахунок по заробітній платі, як це передбачено ст. 116 КЗпП України, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі. 23.03.2021 року Димитровським міським судом у цивільній справі № 226/806/21 за його заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» виданий судовий наказ № 226/806/21 від 23.03.2021 року про стягнення на його користь нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у сумі 234322,76 грн. Оскільки, відповідачем у порушення ст. 116 КЗпП України допущена затримка розрахунку при звільненні, то відповідач повинен сплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку відповідно до вимог чинного законодавства. Його середньоденний заробіток становить 454,14,12 грн. Весь час затримки складає 592 робочих днів: 2021 року - з 16.02.2021 року по з 31.12.2021 року = 220 робочих днів; 2022 року - 249\~робочих днів;\~2023\~року -\~ з\~01.01.2023\~року по\~21.06.2023\~року =\~123\~робочих днів.\~Розмір середнього\~заробітку за\~592\~днів складає:\~268\~839,04,\~16 грн. Оскільки законодавець обмежив період, за який роботодавець повинен виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні шістьома місяцями, то середній заробіток за шість місяців з 22 грудня 2022 року по 21.06.2023 року розрахований наступним чином: грудень 2022 року - 7 робочих днів; січень 2023 року - 22 робочих днів; лютий 2023 року - 20 робочих днів; березень 2023 року 23 робочих днів; квітень 2023 року - 20 робочих днів; травень 2023 року - 23 робочих днів; червень 2023 року - 15 робочих днів. Всього: 130 робочих днів. Середній заробіток за шість місяців: 130 робочих днів х 454,14,12 грн. (середньоденний заробіток) = 59035,60 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.12.2022 року по 21.06.2023 року у сумі 59035,60 грн. Ухвалою судді від 18.09.2023 року у справі відкрите провадження та призначений її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи сповіщений належним чином, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи сповіщений належним чином, надав суду відзив в якому зазначив, що заявлені позовні вимоги не визнає, вважає їх такими, що порушують його права та законні інтереси. Відповідно до наказу Димитровського міського суду Донецької області від 23.03.2021 року, справа № 226/806/21, із ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] стягнута заборгованість із виплати заробітної плати у розмірі 234322,76 гривень (сума визначена з урахуванням утримання прибуткового податку з громадян, внесків й інших обов?язкових платежів). Судовий наказ виконаний 22.06.2023 року, що не заперечує і сам позивач. Оскільки підприємство в день звільнення з позивачем не розрахувалося, воно має відповідати перед позивачем згідно із ст. 117 КЗпП України. Згідно рішення Димитровського міського суду Донецької області від 02.08.2023 року справа № 226/806/21, з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] стягнута компенсація втрати частини заробітку у сумі 96634,21 грн. Судове рішення було виконане повністю, однак позивач про це не вказує у позові. Звертає увагу, що у даній справі дії самого позивача направленні на безпідставне збагачення у судовому порядку, а останній являється інструментом такого збагачення. Просить застосувавши принцип розумної співмірності та пропорційності при визначенні суми середнього заробітку належного позивачу, шляхом зменшення розміру відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України, розглянути справу за його відсутності, винести рішення відповідно до норм чинного законодавства. Встановивши характер спірних правовідносин, дослідивши надані суду докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з такого. Судом установлено,\~що [PERSON] у період з 28 березня 2018 року по 15 лютого 2021 року перебував у трудових відносинах із ТОВ «Краснолиманське». 15 лютого 2021 року на підставі ст.38 КЗпП України його звільнено із роботи за власним бажанням (а.с 8-9). Судовим наказом\~Димитровського міського\~суду Донецької\~області від\~23\~березня 2021\~року з\~ТОВ «Краснолиманське»\~на користь\~ [PERSON] стягнута нарахована, але не виплачена заробітні плата у сумі 234322,76 грн. Цей факт визнається сторонами у поданих суду письмових заявах. 22.06.2023 року ТОВ «Краснолиманське» перераховано на картковий рахунок [PERSON] 234272,76 грн (а.с. 12). За приписами ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Згідно ст.116 КЗпП України при звільнені робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців. Після ухвалення судового рішення про стягнення сум, належних при звільненні, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. До такого висновку прийшов Верховний Суд України в ухвалах від 16.05.2012 (справа № 6-47110св11), від 18.07.2012 (справа № 6-14417св12), від 29.01.2014 (справа № 6-144ц13). Крім того, невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012. Оскільки у порушення наведених правових норм трудового законодавства відповідач не розрахувався у повному обсязі із позивачем, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за затримку розрахунку з дати, наступної за днем винесення рішення суду із 24 березня 2021 по 24 вересня 2021 року включно, що складає 127 днів. Відомості про пред`явлення позивачем права вимоги до винесеного 23 березня 2021 року судового наказу, у матеріалах справи відсутні. Згідно довідки ТОВ «Краснолиманське» № 587 від 17.03.2021 року розмір середньоденної заробітної плати позивача складає 454,14 грн. Таким чином, сума середнього заробітку позивача за затримку розрахунку при звільненні за період з 24.03.2021 року по 24.09.2021 року складає 57675,78 грн (127 роб.дн.х454,14грн). Саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки сума заборгованості позивачу відповідачем сплачена більш ніж через два роки після її виникнення, складає суму, яка значно менша від суми заборгованості, за наявності змін у законодавстві, якими обмежений період стягнення середнього заробітку шістьма місяцями, суд вважає відсутніми підстави для застосування, як того просить відповідач, принципу співмірності у даному випадку. Вирішуючи питання судових витрат у справі, суд вважає за необхідне відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України покласти їх на відповідача, стягнувши з нього на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам 1048,91 грн. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.47, 94, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст.21, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial