Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

07 грудня 2022 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом у якому просив суд стягнути із [PERSON] на його користь грошові кошти у розмірі 6500,00 дол. США отримані згідно розписки від 26.03.2021 року,\~що в\~еквіваленті за\~курсом НБУ\~становить 237\~640,00\~грн. та \~судові витрати. Свій позов обґрунтовував тим, що 26 березня 2021 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошову суму у розмірі 11 000, 00 дол. США. Відповідно до\~умов вищевказаної\~розписки,\~грошові кошти\~надавались у\~строк до\~13.04.2021\~року зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 10% річних. Також у випадку прострочення виконання зобов`язань щодо повернення коштів, боржник зобов`язується сплатити відсоток (штраф) за неправомірне користування коштами у розмірі 100% за весь період прострочення. Разом з тим, 13 квітня 2021 року грошові кошти надані за розпискою від 26 березня 2021 року в готівковій формі були повернуті позивачу частково, а саме в сумі 4500 дол. США. Однак, станом на день звернення до суду з даним позовом, відповідачем позивачу кошти в повній мірі повернуті не були. Оскільки, позивачем своє зобов`язання з передачі грошових коштів виконано в повному обсязі, що підтверджується розпискою, а відповідач своє зобов`язання в повній мірі не виконав, вважає за необхідне звернутися до суду з даною позовною заявою про стягнення грошових коштів з метою захисту порушеного цивільного права. 16 грудня 2022 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 22 лютого 2023 року. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, пояснення надав аналогічно викладеним у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив,\~що 26\~березня 2021\~року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошову суму у розмірі 11000, 00 дол. США, що підтверджується доданою до позовної заяви розпискою. Відповідно до\~умов вищевказаної\~розписки,\~грошові кошти\~надавались у\~строк до\~13.04.2021\~року зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 10% річних. Також у випадку прострочення виконання зобов`язань щодо повернення коштів, боржник зобов`язується сплатити відсоток (штраф) за неправомірне користування коштами у розмірі 100% за весь період прострочення. Позивач у змісті позову зазначив, що 13 квітня 2021 року грошові кошти надані за розпискою від 26 березня 2021 року в готівковій формі були повернуті позивачу частково, а саме в сумі 4500 дол. США. Суд звертає увагу, що доказів повернення частково суми боргу суду не надано, але враховуючи те, що розгляд справи відповідно до норм цивільно процесуального кодексу відбувається у межах заявлених вимог, суд вважає за можливе задоволити їх в тому розмірі що просить позивач. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Згідно із ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 1 ст.\~1046\~ЦК\~України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст.\~1047\~ЦК\~України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 642/4200/17 (провадження № 61-6492св19) зазначено, що тлумачення статей 1046 та 1047\~ЦК України\~свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно із ч. ч. 1, 4 ст.\~631\~ЦК\~України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. У ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 533\~ЦК\~України визначено, що законним платіжним засобом на всій території України є грошова одиниця України гривня. Грошове зобов`язання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до ст.\~625\~ЦК\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом норм ч. ч. 1, 3 ст.\~1049\~ЦК\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Виходячи з викладеного, а також те, що відповідач безпідставно продовжує користуватися чужими грошима, суд розглядаючи вказані позовні вимоги в межах заявлених вимог, дійшов висновку, що вимоги [PERSON] про стягнення на його користь із відповідача [PERSON] суми боргу за договором позики в розмірі 6500 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 237640,00 грн. Відповідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, підлягає стягненню із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір в розмірі 2376,40 грн., що підтверджується квитанцією № 2452-5979-7441-4313 від 22.11.2022 р.

Outcome: approved