Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

У квітні 2023 року адвокат Семенок Валерій Іванович в інтересах [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача вартість холодильника, який знаходиться у її незаконному володінні, у розмірі 15 069 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 08 грудня 2021 року позивачеві належить 3/4 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , інша 1/4 частка - належить відповідачці. У вказаному будинку позивачка проживала з 2005 року разом з чоловіком - [PERSON] та його батьком - [PERSON] , який помер [INFO] . У січні 2018 року позивачка з чоловіком придбали холодильник LG GA-B429 SECZ, вартістю 13 875 грн. Після своєї смерті [PERSON] заповів все своє майно сину і чоловіку позивачки [PERSON] , а той в свою чергу заповів все своє майно позивачці. Позивачка стверджувала, що 24 серпня 2022 року з частини будинку, який належить їй на праві власності, відповідачка протиправно, за відсутності будь-яких підстав у присутності доньки позивачки [PERSON] та її чоловіка [PERSON] заволоділа належним позивачці холодильником та вивезла його у невідомому напрямку, про що дочка позивачки написала заяву у поліцію. Станом на квітень 2023 року холодильник такої ж марки у торговій мережі коштує 15 069 грн, які позивачка просить стягнути з відповідачки. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 квітня 2023 позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено на 11 липня 2023 року та викликано для допиту в судовому засіданні свідків: [PERSON] та [PERSON] 11 липня 2023 року розгляд справи відкладено на 21 серпня 2023 року. 17 липня 2023 року представник відповідача - адвокат Обухов В.В. подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечення відповідача проти позову ґрунтуються на тому, що (1) позивач не довела факт належності їй на праві власності житлового будинку за адресою: [ADDRESS] і, відповідно, права зберігати своє майно у вказаному будинку, а тому наявність, відсутність чи переміщення майна з або в будинку не порушує права позивача; (2) надані позивачем докази не доводять, що позивач є власником майна, а гарантійний талон та лист доставки холодильника не є належними доказами та не підтверджують факт придбання майна; (3) позивач не довела факт вчинення відповідачем грабежу, оскільки відсутній вирок щодо [PERSON] за цими обставинами; (4) позивачем не доведено факту заволодіння її майном відповідачем, а також не доведено вартість майна, про відшкодування якої вона просить. 21 серпня 2023 року розгляд справи відкладено на 20 вересня 2023 року. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 31 серпня 2023 року призначено судове засідання у справі № 753/6253/23 у режимі відеоконференції, доручено Ніжинському міськрайонному суду Чернігівської області забезпечити проведення відеоконференції судового засідання, викликано в судове засідання у якості свідків в режимі відеоконференції: [PERSON] ; [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 20 вересня 2023 року призначено розгляд справи на 17 жовтня 2023 року, доручено Ніжинському міськрайонному суду Чернігівської області забезпечити проведення відеоконференції судового засідання; викликано у судове засідання як свідків в режимі відеоконференції: [PERSON] , а також викликано свідків [PERSON] , [PERSON] . Заслухавши учасників справи та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 26 березня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Ніжинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис 115, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . На підставі заяви спадкоємця за законом першої черги про прийняття спадщини після померлого [PERSON] 10 червня 2021 року була заведена спадкова справа за №45/2021, спадщину після смерті останнього прийняв спадкоємець за законом першої черги (його дружина). Також як встановлено судом, [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка 3/4 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , де був зареєстрований та проживав її чоловік. Вказані обставини встановлені рішеннями Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2022 року у справа № 740/390/22, які в силу положень частини четвертої статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи. Як свідчать надані позивачем гарантійний талон та лист доставки (продажу), 23 січня 2018 року позивачка разом з [PERSON] придбала холодильник марки LG модель GA-B429 SECZ вартістю 13 875 грн. 24 серпня 2022 року у м. Ніжині по вул. Польова, буд. 6 [PERSON] заволоділа належним позивачу майном - холодильником марки LG модель GA-B429 SECZ, що у сукупності підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку № 10187 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення від [PERSON] та її показаннями як свідка. Так, будучи допитаною у судовому засіданні, [PERSON] повідомила, що є донькою позивачки, спірний холодильник купляли мати з батьком, батько консультувався з нею щодо придбання холодильника, оскільки раніше вона сама придбавала такий товар. Холодильник придбали на початку 2018 року, незадовго до смерті діда, вартістю близько 14-15 тисяч грн. 24 серпня 2022 року свідок була присутньою у будинку, наглядала за будинком та господарством, проживала там, оскільки її матір була у від`їзді до Білорусі та була очевидцем того, як [PERSON] заволоділа холодильником, вона ж і викликала поліцію. Зазначила, що зранку 24 серпня 2022 року [PERSON] повідомила свідка, що вона буде забирати новий холодильник, бо її зламався, свідок одразу зателефонувала позивачці, яка сказала їй викликати поліцію, і коли після обіду під`їхала відповідачка з трьома чоловіками, свідок зателефонувала у поліцію. Після приїзду поліції, вони зафіксували подію, опитали свідка та пояснили, що із відповідною заявою повинна звернутися власника майна. Зазначила, що частину подій зафіксував на телефон її чоловік. Допитана як свідок [PERSON] повідомила, що є подругою відповідачки, працювали разом з нею до 2004 року, зазначила, що відповідачка допомагала сім`ї брата, придбала їм пральну машину, позичала для цього гроші, кожні вихідні їздила у м. Ніжин, возила їм речі, продукти, допомагала по господарству. Свідок вказала, що відповідач позичала гроші у [PERSON] на придбання холодильника у 2018 році у сумі 8 тис. грн., однак свідок не була присутня при передачі коштів. Про придбання холодильника дізналася від [PERSON] . Де зараз холодильник та за якою ціною його придбали не знає, вказала, що відповідачка ймовірно придбала його для брата. Свідок [PERSON] повідомила, що знайома з відповідачкою близько 20 років, вони разом працювали. [PERSON] в усьому допомагала брату - продуктами, грошима, речами, постійно їздила до нього. Давала гроші на придбання пральної машини, газонокосарки. Відповідачка звернулася до неї по допомогу на придбання холодильника, свідок їй допомогла, позичила їй кошти у сумі 8 тис. грн., які [PERSON] їй повернула частинами. Свідку не відомо чи [PERSON] сама купувала холодильник, чи передавала кошти брату. Холодильник знаходиться зараз у [PERSON] , оскільки її зламався. Як передбачено статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 387 власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Частинами першою, третьою статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Відповідно до наведених критеріїв, суд встановив, що спірне рухоме майно перебувало у фактичному володінні позивачки за місцем її проживання за адресою: [ADDRESS] , що створює презумпцію законності такого володіння позивачкою. Цей факт також підтверджується у сукупності наданими позивачкою гарантійним талоном та листом доставки (продажу) від 23 січня 2018 року з відміткою «оплачено» та показаннями свідка [PERSON] . Відповідач не довела достатніми доказами факт придбання нею спірного майна у свою власність, доказів придбання нею цього майна (фіскальних, товарних чеків, накладних тощо) не надала. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що відповідач позичала кошти для придбання холодильника не підтверджують сам факт придбання нею цього майна (повністю чи у частині його вартості) і придбання його саме у свою власність, а не для брата - [PERSON] чи інших осіб. Належними і достатніми доказами, а саме талоном-повідомленням єдиного обліку № 10187, показаннями свідка [PERSON] , показаннями свідка [PERSON] , яка повідомила, що холодильник знаходився у квартирі [PERSON] , підтверджується і факт фактичного вибуття цього майна з володіння [PERSON] та заволодіння цим майном [PERSON] . Всупереч покладеному на неї обов`язку доказування [PERSON] не довела правомірності заволодіння цим майном з будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі статтею 13 ЦК України, визначивши межі здійснення цивільних прав, закон встановлює, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд та при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачка заволоділа майном позивачки без достатніх правових підстав. Згідно із статтею 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Станом на момент вирішення спору судом сторони не довели фактичної наявності спірного майна у відповідачки, його стану та працездатності, можливості його повернення в натурі позивачеві, вартість цього холодильника станом на момент розгляду судом справи сторони також не довели. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача вартості майна у розмірі фактично сплачених за нього коштів у сумі 13 875 грн. Відповідно до частин першої, дев`ятої статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються судом на відповідача повністю.

Outcome: partial