Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-19 00:00:00

У вересні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.09.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір №164836315 (далі Договір №1). Відповідно до Реєстру боржників №164 від 14.12.2021 до Договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором №1. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем укладено договір факторингу №20102022, згідно якого до позивача перейшли Права Вимоги до Боржників, вказаних у реєстрі Боржників, в тому числі і відповідача, на суму 32244,00 грн., з яких: 15000грн. сума заборгованості по основному боргу; 17244 грн. сума заборгованості за відсотками. 24.09.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та відповідачем було укладено кредитний договір №3771204819/472379 (далі Договір №2), шляхом підписання електронним цифровим підписом Позичальника, за умовами якого позичальник отримав кредит на реквізити платіжної банківської картки та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки у порядку та на умовах, визначених договором. 19.04.2022 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та позивачем було укладено договір факторингу №19042022-Г, згідно якого до позивача перейшли Права Вимоги до Боржників, вказаних у реєстрі Боржників, в тому числі і відповідача, на суму 20000 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 15000 грн. сума заборгованості за відсотками. При цьому, позивач вказує, що з моменту отримання прав вимоги до відповідача за вищевказаними кредитними договорами нарахування жодних штрафних санкцій не здійснювалося, відповідач, у свою чергу, не здійснює платежів на погашення заборгованості а ні на користь позивача, а ні на користь первісних кредиторів. Тому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами у зазначеному розмірі та судові витрати. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи. Правом на подання відзиву у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, відповідач не скористався. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін не подавав. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 24 вересня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено Договір №164836315 (далі Договір №1), на підставі якого відповідачу було надано кредит у розмірі 15000,00 грн. строком на 140 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 0,69 % в день від суми кредиту за час користування (а.с.7-11). Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення заборгованості за цим кредитним договором, суд зазначає наступне. У позові ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" посилається на ту обставину, що набуло права вимоги за Договором №1 на підставі Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, укладеного з ТОВ «Таліон Плюс», яке в свою чергу набуло право вимоги до відповідача на підставі Реєстру боржників №164 від 14.12.2021 до Договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», проте копію цього договору факторингу до позову не додано. Так, в матеріалах справи наявна копія договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем, за умовами якого ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло Право Вимоги, до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників, у тому числі й до боржника [PERSON] , який станом на 06.03.2023 мав непогашену заборгованість за Договором №1 32244,00 грн. (а.с.12-15). При цьому, суду не надано жодного документу на підтвердження переходу прав грошової вимоги за Договором №1 від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс». Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, позивач за допомогою належних та допустимих доказів не довів ту обставину, що первісний кредитор відступив право вимоги за кредитним договором №164836315 від 24.09.2021 на користь ТОВ «Таліон Плюс», а тому у суду відсутні підстави вважати, що позивач набув прав вимоги за вищезазначеним кредитним договором. За таких обставин позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю. 24 вересня 2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та відповідачем було укладено Договір про надання фінансового кредиту №3771204819/472379 (далі Договір №2), на підставі якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5000,00 грн., строком на 30 днів, до 23.10.2021 зі сплатою відсотків у розмірі 2,5% на добу (а.с.20-23). ТОВ «ГОУФІНГОУ» виконало свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором. Відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 31.07.2023 утворилася заборгованість у розмірі 20000 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 15000 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.28). Позивач набув права вимоги за Договором №2 на підставі Договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022, укладеного між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", за умовами якого ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло Право Вимоги, до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників, у тому числі й до боржника [PERSON] , який станом на 19.04.2022 мав непогашену заборгованість за Договором №2 у розмірі 20 000 грн. (а.с.24-27). Отже, відповідачем були порушені умови кредитних договорів щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договорами платежів. Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за\~ кредитними договорами у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Отже, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитними договорами у зазначеному розмірі. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідач не надав жодного доказу того, що належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору. Позивачем заявлено позовні вимоги в межах суми та складових розміру вимог, які мав первісний кредитор. У відповідності до ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для часткового задоволення позову та присудження до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором №2 у зазначеному вище розмірі. Згідно платіжного доручення при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 грн. (а.с.1). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено позовні вимоги на суму 52244 грн., з яких задоволено вимоги на суму 20 000 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у суму 1027 грн. (59%). На підставі викладеного і

Outcome: partial