Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

У липні 2023 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі - АТ «Перший Український Міжнародний Банк») звернулося до суду із позовом, в якому просить суд: стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1002098550901 від 19 лютого 2022 року в розмірі 346861,11 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 5202,92 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 19 лютого 2022 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №1002098550901, за умовами якого остання отримав кредит у розмірі 270000,00 грн. Відповідач не виконала належним чином умови кредитного договору, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 18 червня 2023 року становить 346861,11 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 липня 2023 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 31 липня 2023 року справу прийнято до розгляду, визначено що спір підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого розгляду на 26 вересня 2023 року о 12.00 год. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 вересня 2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті на 19 жовтня 2023 року о 12.00 год. Представник позивача в судове засідання не з?явився, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. 05 вересня 2023 року представник АТ «ПУМБ» - Кущ Я.В. надав до суду клопотання, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить проводити розгляд справи без їх участі. Відповідач в судові засідання, призначені на 26 вересня 2023 року та 19 жовтня 2023 року не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася судом належним чином. Судова повістка, копія позовної заяви з додатками та копія ухвали про відкриття провадження надсилалася відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Разом з тим, відповідач повідомлялася про розгляд справи шляхом надіслання смс-повідомлення. Як вбачається з довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» повідомлення доставлено 09 жовтня 2023 року о 14:14 год. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду відповідач не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходили. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що 19 лютого 2022 року [PERSON] звернулася до АТ «Перший Український Міжнародний Банк» з заявою № 1002098550901 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб за отриманням кредиту на загальні споживчі цілі та сплати разової комісії банку в сумі 270000,00 грн, з процентною ставкою за користування кредитними коштами - 0,010 % річних, строком на 36 місяці, з розміром щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 1,99 %. Аналогічні умови кредитування відповідач погодила у паспорті споживчого кредиту від 19 лютого 2022 року. Згідно з випискою з особового рахунку відповідача за період з 19 лютого 2022 року по 18 червня 2023 року банк перерахував відповідачу кредитні кошти в сумі 270000 грн, а відповідач здійснювала часткове повернення кредитних коштів. Перерахування банком кредитних коштів в сумі 270000,00 грн відповідачу [PERSON] підтверджується також копією платіжної інструкції № TR/56099584/46582/8810 від 19 лютого 2022 року. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором № 1002098550901 від 19 лютого 2022 року, станом на 18 червня 2023 року становить 346861,11 грн, яка складається з: 265002,24 грн - заборгованість по сумі кредиту; 22,05 грн - заборгованість за процентами; 81 836,82 грн - заборгованість по комісії. Між сторонами виник спір стосовно неналежного виконання відповідачем, як позичальником, взятих на себе кредитних зобов`язань. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу норм ст. ст. 1048, ч. 2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Позивач реалізував своє право на стягнення усієї заборгованості за кредитним договором № 1002098550901 від 19 лютого 2022 року шляхом пред`явлення позову до суду. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що нею належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню. Судом перевірений розрахунок заборгованості наданий представником позивача, який суд вважає вірним. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1002098550901 від 19 лютого 2022 року в загальному розмірі 346861,11 грн, яка складається з: 265002, 24 грн - заборгованість по сумі кредиту; 22,05 грн - заборгованість за процентами; 81 836,82 грн - заборгованість по комісії. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, та розміру задоволених позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5202,92 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved