Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

У грудні 2022 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову АТ КБ «Приватбанк» вказує на те, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 16.03.2007 року було укладено кредитний договір №HAH2GK01270023. Відповідно до договору АТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 52408,55 доларів США на термін до 15.03.2027 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит, однак відповідач [PERSON] зобов`язання за кредитним договором не виконала. В забезпечення виконання зобов`язання за договором №HAH2GK01270023 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , [PERSON] укладено договори поруки. Крім того зазначає, що між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ЗАТ «Акцент-Банк» було укладено договір факторингу №1 від 01.11.2007 року, за яким ЗАТ КБ «Приватбанк» відступив ЗАТ «Акцент-Банк» у повному обсязі права вимоги до боржників. 25.04.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Акцент-Банк» було укладено угоду до договору факторингу №1 від 01.11.2007 року. На даний час кредитором за кредитним договором №HAH2GK01270023 від 16.03.2007 року та договором забезпечення є АТ КБ «Приватбанк». Так, сума заборгованості за тілом кредиту становить 46761,63 долари США. Посилаючись на ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за період з 23.02.2019 по 23.02.2022, а саме 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 4212,39 долари США., а також судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 19.06.2023, цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30.08.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника позивача та ухвалити заочне рішення. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Судові повістки повернулися до суду не врученими. Виклик відповідача [PERSON] зареєстроване місце проживання якого невідоме, також здійснювався шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України». Причини неявки в судові засідання відповідачі суду не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі\~ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 16.03.2007 року було укладено кредитний договір №HAH2GK01270023. Відповідно до цього договору АТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 52408,57 доларів США, зі строком погашення кредиту не пізніше 15.03.2027 року, зі сплатою процентів за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов`язання за договором №HAH2GK01270023 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , [PERSON] укладено договори поруки від 16.03.2007. 01.11.2007 між ЗАТ «КБ «Приватбанк» та ЗАТ «Акцент-Банк» було укладено договір факторингу №1, за яким Приватбанк відступив ЗАТ «Акцент-Банк» у повному обсязі права вимоги до боржників, перелік яких зазначено у Додатку №1 до цього договору. 25.04.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Акцент-Банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги №7, відповідно до якого Кредитор передає Новому Кредитору за плату, а Новий кредитор приймає право вимоги до боржників за кредитними договорами. Згідно довідки, сума заборгованості за тілом кредиту становить в розмірі 46761,63 доларів США, 3% річних становить 4212,3 доларів США за період з 23.02.2019 по 23.02.2022. Відповідно до ст. 526,527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1ст.1049ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно дост.1048 цього Кодексу України. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 611 ЦК України вразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За приписами ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано до позовної заяви довідку про заборгованість за кредитом, із розрахунком 3% річних на цю суму заборгованості, копію кредитного договору від 16.03.2007 та копії договорів поруки. За таких підстав, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами існування простроченої заборгованості за договором у сумі 46761,63 дол. США, оскільки надана суду довідка про заборгованість не є належним, допустимим і достовірним доказом наявності заборгованості відповідача перед банком у період з 23.02.2019 по 23.02.2022 (період за який нараховано 3% річних). Доказів про звернення до суду із позовом про дострокове повернення боргу та ухвалення рішення про стягнення боргу з відповідачів суду не надано. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення 3% річних у сумі 4212,39 долари США за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 року є безпідставними, а тому вони не підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 п.2\~ст.141 ЦПК України, судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Outcome: dismissed