Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що вони з відповідачем на даний час спільно не проживають. Вона пішла від чоловіка на проживання в інше місце, поїхавши від нього разом із дитиною з м. Києва приблизно чотири місяці тому. Протягом останнього часу між ними постійно виникали сварки та скандали по вині відповідача, який часто їх вчиняв без причини, він не поважає її як дружину та жінку, матір його дитини. Він не приділяє уваги дитині та своїй сім`ї. Своїми сварками вони психологічно травмують їхню дитину. Вона неодноразово просила відповідача припинити таку поведінку, нормально вести себе у сім`ї, але він не припинив своєї недостойної поведінки. Від спільного проживання з відповідачем мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , спору щодо місця проживання якої не виникає.\~ В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність. Позовні вимоги підтримала. Просить не надавати їм строку на примирення, так як примирення між ними не можливе. Відповідач про причини неявки не повідомив, хоча своєчасно та належним чином, відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, повідомлявся про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням.\~\~ Дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб 08.11.2019\~ (актовий запис №1601). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд\~ з`ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя\~ подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України законодавець закріпив, що шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. При цьому, законодавець не визначив будь-які виключення з положень вказаних правових норм.\~ В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склалися. Понад чотири місяці тому вони припинили спільне проживання та проживають окремо. Позивач не бажає примирення, що вбачається з її заяви. Відповідач не намагається зберегти шлюбні відносини. Тобто, фактично шлюб не існує, збереження сім`ї стало неможливим. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. в дохід держави, який відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на її користь.\~

Outcome: approved