Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

20 вересня 2023 року позивачка [PERSON] через адвокатку Ткачук Г.М. звернулась до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить суд стягнути аліменти на своє утримання у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходів). В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 11.07.1986 року між позивачем та [PERSON] (батько відповідача) укладено шлюб. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , 1987 р.н.- відповідача по справі. Батько відповідача [PERSON] є інвалідом 2 групи, отримує пенсію по інвалідності, позивачка [PERSON] є пенсіонеркою за віком, не працює, доглядає за чоловіком, батьком відповідача. Пенсія чоловіка і батька відповідача складає 2100 грн, пенсія позивачки - 2777,10 грн. Сукупний офіційний дохід сім`ї на місяць складає менше ніж 5 000 грн. Інших джерел доходів, окрім пенсії, позивачка не має. Вказує на те, що самостійно сплачує комунальні послуги за 3-х кімнатну квартиру, в якій також зареєстрований і відповідач, самостійно забезпечує себе та чоловіка ліками, які потрібно приймати систематично, коштів на повний та повноцінний курс лікування не вистачає у тому числі і на повноцінне харчування. Позивачка потребує матеріальної допомоги відповідача. Позивачка зазначає, що її син [PERSON] є військовослужбовцем Збройних Сил України та отримує грошове забезпечення як військовослужбовець, а тому позивач вважає, що син має змогу надавати їй матеріальну допомогу, але відмовляється це робити. У зв`язку із викладеним позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від всіх його доходів щомісячно. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2023 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.09.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка та її представник адвокатка Ткачук Г.М. в судове засідання не з`явилися, надали суду заявою про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання позову, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності, оскільки виконує службові обов`язки, що ускладнює його прибуття до м. Миколаєва. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] , [INFO] , є сином позивачки [PERSON] , згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 травня 1987 року. На даний час [PERSON] є пенсіонеркою за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , отримує пенсію в розмірі 2778,88 грн., не працює. Крім того, позивачка доглядає за чоловіком та батьком відповідача, який є інвалідом 2 групи, що підтверджується копією довідки МСЕК і, який потребує постійного лікування та харчування. Відповідно до довідки про доходи від 22.08.2023 року розмір отриманої позивачкою пенсії за період з січня 2023 року по серпень 2023 року складає 21 412,34 грн., що є недостатньою для нормального життєзабезпечення. Інших доходів крім пенсії позивачка не має, а тому позивачка потребує утримання від свого сина. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України та отримує грошове забезпечення як військовослужбовець, що підтверджується копією довідки про доходи від 18.07.2023 року. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 51 Конституції України, повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частин першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Статтею 202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Відповідно до роз`яснень даних у пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно з діючим законодавством, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою. Непрацездатними визнаються особи, що досягли пенсійного віку та інваліди I, II та III груп. Згідно статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Частиною третьою статті 12ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених статтею 204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивачки. Відповідно до положень частин першої, четвертої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачка є пенсіонеркою за віком, тобто в правовому розумінні непрацездатна, отримує пенсію у розмірі, що не забезпечує їй прожитковий мінімум та витрати на ліки, харчування та інші речі, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги за рахунок стягнення аліментів з відповідача. За змістом частини першої статті 191СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, враховуючи позицію відповідача про визнання позову, суд доходить висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 20 вересня 2023 року і довічно. Відповідно до частин першої, шостої статті 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 858,88 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved