Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулась до суду з позовом, зазначивши, що [INFO] помер її брат [PERSON] . 21.11.2022 була відкрита спадкова справа №21/2022. До спадкового майна померлого належить 1/3 земельної ділянки кадастровий номер 1810700000:01:019:0144, що розташована за адресою [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позивачка являється єдиним спадкоємцем померлого, оскільки її сестра [PERSON] заяву про прийняття спадщини в установлений законом строк нотаріусу не подавала, так як вона на спадщину не претендує. 19.05.2023 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу щодо надання роз`яснення по оформленню спадкових прав після смерті брата на частину земельної ділянки та будинку, було надано для огляду оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки є інформація з Єдиного реєстру дозвільних документів, до якого була внесена декларація про готовність об`єкта до експлуатації на об`єкт: реконструкція частини житлового будинку за рахунок прибудови «а1», надбудови мансардного поверху « [ADDRESS] , за реєстраційним номером ЖТ 181183020004 та право власності на новостворене нерухоме майно не було зареєстроване належним чином та відсутній виданий на ім`я спадкодавця документ, що підтверджує право власності на нього. Просить зобов`язати приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Титюк Г.М. видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Позивачка подала письмову заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі за наявними у справі доказами, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка подала письмову заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, за наявними у справі доказами, позовні вимоги визнала. Третя особа приватний нотаріус Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Титюк Г.М. подала письмове клопотання, в якому просила виключити її з числа учасників судового розгляду, зазначену в позовній заяві як третя особа у зв`язку з тим, що позивач за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене в позовній заяві спадкове майно, а саме земельну ділянку не зверталась. \~ \~ \~ \~ За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [INFO] помер брат позивачки [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивачка, що підтверджується заведеною спадковою справою №21/2022, але не оформила в законному порядку своїх спадкових прав. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язів (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Звернувшись з позовом, предметом якого позивач вказала визнання права власності на спадкове майно, позивачем фактично заявлено вимогк про зобов`язання нотаріуса видати правовстановлюючий документ на спадкове майно, при цьому не зазначаючи, на яке саме майно. При цьому, нотаріус має статус третьої особи. Відповідно до частини першої статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. У постанові Верховного Суду від 19 березня 2018 року у справі № 754/16825/15-ц (провадження № 61-3156св18) викладено висновок, що суд не може зобов`язати нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат». У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 161/9939/17 (провадження № 61-40053св18) Верховний Суд зазначив, що суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, позовна вимога є безпідставною, тому задоволенню не підлягає, що не перешкоджає позивачеві захистити своє право, обравши належний спосіб його захисту. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed