Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.09.2021 року звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. У позовній заяві посилалась на те, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] ,після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] залишила заповіт на все своє майно на його ім`я. Зазначив, що на час відкриття спадщини спадкодавець була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Позивач проживає у будинку по [ADDRESS] із червня 2016 року за домовленістю із [PERSON] , яка в той період проживала в м. Щорсі у родичів та перебувала у пошуку людини, яка б здійснювала догляд і утримання її частки будинку по [ADDRESS] . 22.10.2019 року [PERSON] переїхала до [ADDRESS] , де позивач з дружиною здійснювали догляд за нею до дня смерті [INFO] . 19 жовтня 2020 року він звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини проте нотаріус повідомила про необхідність звернутися до неї після спливу шестимісячного строку, залишивши без уваги ті обставини, що позивач прописаний у [ADDRESS] . 27 травня 2021 року він звернувся до нотаріуса за видачею свідоцтва про прийняття спадщини, однак постановою нотаріуса йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Просив суд встановити факт постійного проживання на момент відкриття спадщини [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04.10.2021 року відкрито провадження у даній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 09.11.2021 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Розпорядженням Голови Верховного суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова змінено на Київський районний суд м. Полтава. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 11.05.2023 року справу прийнято до провадження зі стадії розгляду справи по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. У судове засідання відповідач свого представника не направив, звернувся із клопотанням про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.223\~ЦПК\~України суд\~відкладає розгляд\~справи в\~судовому засіданні\~в межах\~встановленого цим\~Кодексом строку\~з таких\~підстав:\~неявка в\~судове засідання\~учасника справи,\~щодо якого\~відсутні відомості\~про вручення\~йому повідомлення\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; перша\~неявка в\~судове засідання\~учасника справи,\~якого повідомлено\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання,\~якщо він\~повідомив про\~причини неявки,\~які судом\~визнано поважними; виникнення\~технічних проблем,\~що унеможливлюють\~участь особи\~у судовому\~засіданні в\~режимі відеоконференції,\~крім випадків,\~коли відповідно\~до цього\~Кодексу судове\~засідання може\~відбутися без\~участі такої\~особи; необхідність\~витребування нових\~доказів,\~у випадку\~коли учасник\~справи обґрунтував\~неможливість заявлення\~відповідного клопотання\~в межах\~підготовчого провадження; якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Тому, враховуючи вимоги ст.223\~ЦПК\~України відсутні підстави для відкладення розгляду справи у зв`язку з неявкою відповідача. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Літвінова Я.М. у судове засідання не з`явилась, попередньо надала заяву про проведення розгляду справи у її відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивач, свідків, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно заповіту від 17 лютого 2020 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Літвіновою Я.М. [PERSON] , [INFO] , все своє майно, де б таке не було та з чого б таке не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті та на, що вона за законом буде мати право вона заповідає [PERSON] , [INFO] ./а.с.6/ Із постанови приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Літвінової Я.М. від 27 травня 2021 року вбачається, що 27.05.2021 року до неї за заведенням спадкової справи та подальшою видачею свідоцтва про право на спадщину звернувся [PERSON] за оформленням спадкових справ після померлої [INFO] [PERSON] .. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . При перевірці даних за витягом зі спадкового реєстру від 27.05.2021 року за №64926275, нотаріусом була отримана інформація про відсутність заведеної спадкової справи на ім`я [PERSON] .. Таким чином ніхто із спадкоємців, в тому числі і [PERSON] , за прийняттям спадщини не звертався. Спадкоємцю за заповітом [PERSON] було роз`яснено,що можливість оформити спадкові права після спадкодавця [PERSON] не має можливості, оскільки строк на прийняття спадщини ним пропущено. У зв`язку з викладеним у оформленні спадкових справ відмовлено./а.с.14/ Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини 3\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1\~статті 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини 3\~статті 1268 ЦК України\~є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Відповідно до\~статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні»\~реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Частинами другою та шостою\~статті 29 ЦК України\~передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно із пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя\~статті 1268 ЦК України\~вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою\~статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20. Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до\~статті\~12\~ЦПК\~України\~цивільне\~судочинство\~здійснюється\~на засадах\~змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо\~здійснення\~всіх\~процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених\~законом. Кожна\~сторона повинна\~довести\~обставини,\~які\~мають\~значення\~для\~справи\~і\~на які\~вона посилається\~як\~на\~підставу\~своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. [PERSON] у поданій до суду позовній заяві вказував, що у зв`язку із поганим станом здоров`я, [PERSON] 22.10.2019 року переїхала до [ADDRESS] , де вони з дружиною здійснювали догляд за нею до дня смерті [INFO] . Згідно п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Проте, у матеріалах справи відсутні довідки житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу або відповідного органу місцевого самоврядування про те, що [PERSON] на день смерті [PERSON] проживав разом з нею. До матеріалів справи позивачем долучено квитанції про сплату за ліки, квитанцію на оплату медичних послуг, направлення на комп`ютерну томографію [PERSON] , рецепт на придбання ліків [PERSON] , , квитанцію про оплату за комунальні послуги за 21.07.2020 року та відеоматеріали спільного проведення часу. Однак, надані матеріали можуть свідчити про здійснення позивачем догляду за [PERSON] , а саме по собі здійснення догляду не свідчить про те, що вони спільно проживали. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що будь-яких доказів, які б свідчили, що позивач дійсно постійно проживав разом із [PERSON] на момент смерті останньої суду надано не було, а тому у задоволенні позову [PERSON] до Харківської міської ради про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини необхідно відмовити.

Outcome: dismissed