Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором № б/н від 04.09.2010,\~що виникла\~станом на\~30.10.2017\~у сумі\~88\~753,28\~грн.,\~посилаючись на\~неналежне виконання\~відповідачем взятих\~на себе\~зобов`язань\~за договором,\~з яких:\~7\~610,00\~грн.\~ заборгованість\~за тілом\~кредиту;\~73\~043,27\~грн.\~ заборгованість\~про процентам\~за користування\~кредитом;\~3\~397,47\~грн.\~ заборгованість\~за пенею\~та комісією,\~а також\~штрафи відповідно\~до п.\~2.1.1.7.6\~Умов та\~правил надання\~банківських послуг,\~а саме:\~500,00\~грн.\~ штраф\~(фіксована\~частина),\~4\~202,54\~грн.\~ штраф\~(процентна\~складова). В обґрунтування вимог зазначено про звернення відповідача до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим між сторонами було підписано заяву № б/н від 04.09.2010. Відповідач ознайомилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання заяви, що підтверджується її підписом у анкеті-заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Позивач умови договору виконала, надавши кредит відповідачу, однак остання умови договору виконувала неналежним чином, що призвело до виникнення кредитної заборгованості, яку позивач просить стягнути на свою користь. В ході розгляду справи позивач вимоги уточнив та у редакції уточненого позову від 02 травня 2019 року просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.09.2010 у сумі 123\~914,93 грн., з яких: 7\~610,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 115\~404,93 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 02.07.2018 по 01.04.2019 р.р. Ухвалою суду від 14 грудня 2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 11 квітня 2018 року витребувано письмові докази. Ухвалою суду від 27 січня 2020 року клопотання представника відповідача про витребування доказів залишено без задоволення. Ухвалою суду від 25 жовтня 2023 року клопотання представника відповідача про витребування доказів залишено без задоволення. У судове засідання учасники процесу не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України. У матеріалах справи міститься заява представника АТ КБ «Приватбанк» Момот Ю.В. про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] \~звернулась до\~суду з\~письмовими запереченнями\~на позовну\~заяву (а.с.\~45-47),\~в обґрунтування\~яких зазначено,\~що у\~2005\~році під\~ячас придбання\~у кредит\~телефону вона\~отримала в\~ПАТ КБ\~«Приватбанк» платіжну\~картку кредитку\~«Унівесральна» із\~кредитним лімітом\~у розмірі\~500,00\~грн.,\~зазначеним кредитом\~вона не\~користувалась,\~строк дії\~картки закінчився\~ще у\~2007\~році.\~У наданій анкеті-заяві відсутні відомості про розмір встановлення кредитного ліміту, не додано документів підвищення кредитного ліміту по картці у розмірі 8\~000,00 грн.Наведене у позовній заяві твердження про підтвердження нею своєї згоди на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, що складає між ними договір, є безпідставним, оскільки вона не підписувала надані позивачем Умови та Тарифи, її підпис відсутній під цими документами, а отже вони не є складовою частиною договору. Доказів надання кредиту позивачем не надано, розрахунок боргу починається з 01.04.20145, а не з 04.09.2010. Розмір основного боргу складає 7\~999,28 грн., кредитний ліміт 8\~000,00 грн., сума заборгованості за позовом 7\~610,00 грн., що викликає сумнів в достовірності наведених даних. Невідомо, з якої суми боргу розраховувалися відсотки у сумі 7\~610,00 грн. При цьому позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки саме з дати прострочення першого платежу 01.04.2014 у позивача виникло право на звернення до суду, тому просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності до вимоги і відмовити у задоволенні вимог. У відповіді на заперечення представником позивача АТ КБ "Приватбанк" зазначено, що відповідачем підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. До матеріалів справи долучено довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку, вказано розміри комісій та штрафів, тощо. Тобто між сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів вбачається, що позивач частково сплачувала заборгованість за договором, розрахунок боргу нею не спростовано, контрозрахунку не надано, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Крім того, 01.04.2014 відповідачу було перевипущено кредитну карту на престижну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за кредитом у розмірі 27,60% на рік, 26.01.2014 відповідач здійснила погашення у сумі 100,00 грн. уже на перевипущену картку. Строк дії останньої перевипущено картки до останнього дня 01.2018, позивач звернувся до суду 18.11.2017, а отже строк позовної давності не пропущено. Тому наполягає на задоволенні вимог. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як встановлено судом та не оспорюється учасниками процесу, відповідно до укладеного договору № б/н від 04 вересня 2010 року, [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6 копія анкети-заяви). Позивач свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу кредит. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 572/1169/17 (провадження № 61-684св18) зазначено, що надані позивачем Умови та Правила,вкредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Таким чином, наявні правові підстави для стягнення з позичальника непогашеного тіла кредиту та процентів за користування кредитом, розмір яких сторони обумовили в анкеті-заяві. У анкеті-заяві позичальника [PERSON] процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відсоткової ставки, відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, тощо. До суду позивачем надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», в якому зазначено в тому числі базова процентна ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості, штрафні санкції. Однак зазначений витяг не підписаний відповідачем (а.с. 7). Верховний Суд у постанові від 30 червня 2021 року по справі № 690/328/20-ц (провадження № 61-6467 св 21) зазначив, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанкуу будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із позичальником кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані АТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Верховний Суд неодноразово зазначав, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua та містяться у матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідачки, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19. Враховуючи викладене та судову практику Верховного Суду в подібних спірних правовідносинах, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів у сумі 7\~610,00 грн., що підтверджується наданим до суду розрахунком боргу, не спростованим відповідачем. Такі висновки, відповідають також правовим позиціям, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19 та постановах Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 690/328/20-ц (провадження № 61-6467 св 21), та від 07 липня 2021 року по справі № 205/1012/20 (провадження № 61-4св21), а також викладених у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 382/327/18-ц, від 12 лютого 2020 року у справі № 136/840/17, від 06 травня 2020 року у справі № 358/384/19, від 04 листопада 2020 року у справі № 534/1072/18-ц, від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20, від 07 квітня 2021 року у справі № 724/970/20. Відповідачем [PERSON] у письмовій заяві зазначено про застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності. Згідно зі статтею 256\~ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За правилами частини третьої статті 267\~ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до частини четвертої статті 267\~ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. У разі, коли суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги, є необґрунтованими, суд повинен відмовити у задоволенні такого позову саме з цієї підстави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц (провадження № 14-306цс180). Судом установлено та не спростовано відповідачем, що [PERSON] відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 04.09.2010 отримувала перевипущені кредитні картки, строк дії останньої мала термін дії до останнього дня 01/2018 (а.с. 84). У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 та від 27 травня 2021 року у справі №\~569/14514/17 (провадження № 61-650св19) дійшов висновку про те, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України). Оскільки перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), тобто з 31 січня 2018 року, то строк позовної давності за такою вимогою спливає 31 січня 2021 року. Позивач звернувся до суду з позовом 23 листопада 2017 року, тобто у межах загального строку позовної давності. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 7\~610,00 грн. згідно уточненого позову в редакції від 02.05.2019. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору, сплаченого ним при подачі позову та уточненого позову, які суд вважає можливим стягнути з відповідача з урахуванням пропорційності задоволених вимог.

Outcome: approved