Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

31 травня 2023 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 8 500 грн., починаючи з моменту подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог зазначає, що спільний з відповідачем неповнолітній син знаходиться на її утриманні, оскільки після фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач не бере участі у фінансовому утриманні дитини, не зважаючи навіть на свій прямий обов`язок. Вона неодноразово зверталася з таким проханням до відповідача, пояснювала, що дитина потребує значних витрат, його потрібно забезпечити всім необхідним. Вона ж має не великий дохід, в той час як відповідач займається підприємницькою діяльністю, володіє великою кількістю рухомого та нерухомого майна, та спроможний сплачувати аліменти на дитину у розмірі 8 500 грн., що буде достатнім для забезпечення дитини. Тому, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. 19 жовтня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач категорично заперечує щодо задоволення позовних вимог та просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету позову. Також зазначив, що позивачка разом з їхнім спільним сином виїхала з України з перших днів війни та проживає в Австрії без дозволу відповідача. З березня 2022 року відповідач постійно був на зв`язку з дружиною та сином, направляв їм кошти та піклувався про їх стан. Син постійно просився повернутися до батька, так як він перебуває у підлітковому віці та потребує розвитку та спілкування в звичному середовищі. Син навіть намагався самостійно виїхати до України, але мати наздогнала його на вокзалі та відібрала паспорт. У зв`язку з тим, що син тривалий час не виходив на зв`язок із батьком, відповідач зателефонував дружині та попросив дати слухавку дитині. Під час розмови стало зрозуміло, що між матір`ю та сином немає взаєморозуміння, тому батьки вирішили, що краще сину проживати з батьком. На сьогодні син проживає спільно з відповідачем у м. Кам`янське у трикімнатній квартирі, навчається у ліцеї № 39. Дитина повернулася до України маючи неохайний вигляд та з проблемою щодо робот ЖКТ. Наразі готуються документи щодо визначення місця проживання дитини з батьком. Тому, враховуючи наявність домовленості між батьками щодо проживання дитини з батьком на території України, а отже відсутність матеріального забезпечення з боку матері, вважає позовні вимоги необґрунтованими жодним чином. 7 листопада 2023 року від представника позивачки до суду надійшла відповідь на відзив, в якому зазначає, що відповідач тривалий час не сплачував аліменти, не спілкувався з ним, та відновив спілкування лише після того як дізнався про наявність позовної заяви в суді. Щодо наведених обставин з приводу проживання дитини на території України не відповідають дійсності, оскільки дитина їздила до України лише в гості до дідуся та бабусі, та вже повернувся до Австрії де проживає з матір`ю. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 181 СК України, визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживає за межами України разом з матір`ю - [PERSON] - позивачкою по справі, та знаходиться на її утриманні. Допомогу на утримання сина відповідач надає, проте не регулярно. У зв`язку з цим, 31 травня 2023 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , який проживає разом з нею у розмірі 8 500 грн. щомісячно. Однак, позивачкою не надано суду належних доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі заявленому позивачем. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць встановлений для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 2 833 гривні. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи дані обставини, суд прийшов до висновку, що справедливим та об`єктивним розміром стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, які необхідно стягнути з відповідача, буде 2 000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України). Згідно ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial