Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

14.07.2023 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свій позов тим, що відповідно до укладеного договору №210119-33498-1 від 19.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» первісний кредитор та [PERSON] , відповідач отримала кредит у розмірі 4 000 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ КБ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 01.07.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (кредитор) та ТОВ «ФК «Ріальто» (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги №01/07/2021-Р/М від 01.07.2021 року, відповідно до умов якого право вимоги за договором №210119-33498-1 від 19.01.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто». У зв`язку з порушенням зобов`язань заборгованість за договором №210119-33498-1 від 19.01.2021 року станом на 10.07.2023 року становить 23 745 грн. 20 коп., яка складається з: 4 000 грн. - заборгованість за кредитом; 2 945 грн. 20 коп. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. кредитного договору за ставкою 1,7% за кожен день користування кредитом за період з 19.01.2021 року по 22.01.2021 року (включно); 16 800 грн. заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3. кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 26.02.2021 року по 25.06.2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Просили суд стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованість за договором №210119-33498-1 від 19.01.2021 року станом на 10.07.2023 року у розмірі 23 745 грн. 20 коп., яка складається з: 4 000 грн. - заборгованість за кредитом; 2 945 грн. 20 коп. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. кредитного договору за ставкою 1,7% за кожен день користування кредитом за період з 19.01.2021 року по 22.01.2021 року (включно); 16 800 грн. заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3. кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 26.02.2021 року по 25.06.2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, а також судові витрати у розмірі 2 684 гривень та 9 000 гривень витрат на правову допомогу. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 17.07.2023 року відкрито провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до вимог статті 274 ЦПК України розгляд справи належить проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.40). Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» Руденко К.В. в судове засідання не з`явився, але надав суду клопотання, в якому просив суд розглянути цивільну справу №552/3986/23 за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто». Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності осіб, що не з`явились. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №210119-33498-1 від 19.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» первісний кредитор та [PERSON] , відповідач отримала кредит у розмірі 4 000 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ КБ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 01.07.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги №01/07/2021-Р/М від 01.07.2021 року, відповідно до умов якого право вимоги за договором №210119-33498-1 від 19.01.2021 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто». У зв`язку з порушенням зобов`язання заборгованість [PERSON] за договором №210119-33498-1 від 19.01.2021 року станом на 10.07.2023 року становить 23 745 грн. 20 коп., яка складається з: 4 000 грн. - заборгованість за кредитом; 2 945 грн. 20 коп. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. кредитного договору за ставкою 1,7% за кожен день користування кредитом за період з 19.01.2021 року по 22.01.2021 року (включно); 16 800 грн. заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3. кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 26.02.2021 року по 25.06.2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст.509 ЦК України). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема, з договорів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно з ч.1, 2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочила, якщо вона не приступила до виконання зобов`язання або не виконала його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Натомість за змістом ст.599 ЦК України, виконання зобов`язання, проведеного належним чином, припиняє його. Цивільне судочинство ґрунтується, зокрема, на принципі змагальності сторін відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (п.4 ч.3 ст.2, ст.12, ст.81 ЦПК України). Судом встановлено, що у справах про відповідальність боржника за невиконання зобов`язання, зокрема грошового, саме позивач зобов`язаний довести наявність невиконаного зобов`язання, підстави його виникнення та розмір. Вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за користування наданим кредитом підтверджується підписаною електронною копією договору та паспорту споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором з зазначенням часу, де в умовах кредитного договору чітко зазначено строк дії договору та відсотки за користування кредитом. Згідно з частинами 1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно з ч.4 ст.265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення суд зобов`язаний зазначити, зокрема, таке: фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; мотивовану оцінку кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику. За змістом з ст. ст.263 - 265 ЦПК України судовому рішенню мають бути притаманні такі властивості, як законність та обґрунтованість. При цьому обґрунтованість судового акту виявляється у повно і всебічно з`ясованих судом обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні й оцінені судом у мотивувальній частині рішення. Судом встановлено, що зі змісту ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України можна зробити висновок, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Норми статей 1048, 1054, 1056-1 ЦК України вказують на те, що кредитний договір є консенсуальним, двостороннім та відплатним. Зобов`язання з кредитного договору передбачає єдиний обов`язок боржника повернути кредит у повному розмірі та сплатити проценти за користування кредитом. При цьому однією з істотних умов укладення кредитного договору, яка повинна бути узгоджена в договорі, є сплата процентів на грошову суму, отриману в кредит. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Надані позивачем вказані вище докази, вказують на те, що відповідач погодилася на запропоновані їй кредитною установою умовами отримання споживчого кредиту та вона погодилася на сплату відсотків за користування кредитними коштами. Право позивача вимагати від відповідача сплати відсотків за користування кредитом ґрунтується на нормах статей 1048, 1054, 1056-1 ЦК України та умовах укладеного між сторонами по справі договору. Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк виконання обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Вище наведені обставини достовірно встановлені в судовому засіданні та сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим позов необхідно задовольнити в повному обсязі. Крім того, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також у відповідності до статті 133 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу. Враховуючи викладене, у відповідності до ст.ст.3-13,133, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved