Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

07.10.1999 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Заікіною Л.В. за реєстровим № 2-2559, за яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй по закону, вона заповідає [PERSON] . 31.07.2015 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 31.07.2015), внаслідок чого змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (паспорт громадянина України [NUMBER] ). 20.05.2023 року [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 22 травня 2023 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 13.06.2023 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Євсєєвій О.І. із заявою про прийняття спадщини за вищевказаним заповітом. З матеріалів спадкової справи вбачається, що станом на час розгляду судом даної заяви інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не зверталися. При цьому встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] наразі не сплив. 19.06.2023 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Євсєєвій О.І. із заявою, в якій просить пояснити, чому у неї немає можливості оформити право на спадщину на майно, яке належало її матері [PERSON] . У відповідь на вказану заяву приватний нотаріус Євсєєва О.І. зазначила, що неможливо видати заявнику свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки заявником не надано доказів на підтвердження родинних відносин з померлою [PERSON] (лист № 37 від 19.06.2023). Доказів на підтвердження того, що нотаріус відмовив заявнику у реалізації його спадкових прав як спадкоємця за заповітом на підставі поданої ним заяви від 13.06.2023 матеріали справи не містять. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Як слушно зазначив заявник у своїй заяві, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо (п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування»). Таким чином, факти, що підлягають встановленню судом, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи матиме він правові наслідки. Проте, у даному випадку заявником не доведено, що факт, про встановлення якого він звернувся до суду, є юридичним та чи тягне за собою правові наслідки. Так, зі змісту поданої до суду заяви вбачається, що встановлення даного факту необхідно заявнику для реалізації його спадкових прав. Однак, згідно матеріалів спадкової справи, 13.06.2023 року заявник звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, в якій зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , і після її смерті залишилась спадщина. Заявник є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 07.10.1999 року за № 2-2559, і приймає спадщину. При цьому, заявником не було надано суду жодних доказів, які підтверджують неможливість прийняття ним спадщини за заповітом. У судовому засіданні як заявник, так і його представник також зазначили, що жодних перешкод для оформлення спадкових прав заявника за заповітом не існує. При цьому, заявник та його представник в ході розгляду справи у судовому засіданні фактично уточнили мету звернення до суду з даною заявою та зазначили, що метою звернення до суду з цією заявою є звільнення заявника від сплати податку з доходу фізичних осіб у вигляді спадщини, яку від спадкодавця одержують діти. Проте, на переконання суду, встановлення даного факту для звільнення від сплати податку з доходу фізичних осіб у вигляді спадщини, яку від спадкодавця одержують діти, не може вважатися таким, що тягне за собою правові наслідки для заявника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 282/976/20, яка враховується судом при розгляді даної заяви відповідно до п. 4 ст. 263 ЦПК України). За таких обставин, враховуючи викладені у постанові № 282/976/20 від 26.01.2022 висновки Верховного Суду а також те, що заявник звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яким коло спадкового майна не обмежено, будь-яких перешкод у реалізації спадкових прав у заявника не має, суд дійшов висновку що у даному конкретному випадку встановлення судом факту родинних відносин не породжує для заявника виникнення будь-яких правових наслідків. Також суд зауважує, що звертаючись до суду з даною заявою, заінтересованими особами заявник зазначив приватного нотаріуса Євсєєву О.І. та своїх онуків [PERSON] та [PERSON] . Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (ч. 4 ст. 294 ЦПК України). Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч. 3 ст. 294 ЦПК України). У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1277 ЦК України). При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, заінтересованими особами у даній категорії справ є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Отже, заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин, залежно від обставин справи, можуть особи, які претендують, окрім заявника, на спадщину, або територіальна громада за відсутності інших спадкоємців. З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець помер [INFO] , тобто станом на час розгляду судом даної заяви встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини не сплив, і коло всіх заінтересованих осіб залишається невизначеним. Онуки заявника, яких він зазначив заінтересованими особами, станом на час розгляду справи із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися. Також суд зазначає, що за загальним правилом, нотаріус не може бути заінтересованою особою у даній категорії справ, оскільки до його компетенції належить лише посвідчення певних юридичних фактів, і він не має власного суб`єктивного законного інтересу до результату розгляду справи та ухваленого рішення. У судовому засіданні, під час обговорення кола заінтересованих осіб, як заявник, так і його представник зазначили, що інших заінтересованих осіб залучати до участі у справі не має необхідності і відповідного клопотання не подавали. Просили суд розглянути справу по суті з тим колом заінтересованих осіб, які визначені ними у заяві. Нормами процесуального законодавства не передбачено права суду за власною ініціативою залучати до участі у справі заінтересованих осіб (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 638/4/19). Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту родинних зв`язків.

Outcome: dismissed