Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Студенцова О.О. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, сторони перебувають у шлюбі з 25.12.2015. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалося через різні погляди на життя. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного Примирення між сторонами неможливе. Позивач наразі має намір укласти шлюб з іншою особою. З огляду на викладене, позивач просить суд шлюб між сторонами розірвати, та стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору та на правничу допомогу адвоката. Ухвалою судді від 30.06.2023 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення вказаних в ухвалі судді недоліків позовної заяви. 05.07.2023 представником позивача усунені недоліки позовної заяви. Ухвалою судді від 11.07.2023 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання, призначено судове засідання, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач в прохальній частині позовної заяви просила суд справу розглядати за її відсутності. Відповідач, повідомлений про дату, час та місце судового засідання шляхом надсилання судових повісток на адресу його місця проживання, причин неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. З огляду на викладене, суд постановив справу розглядати за відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25.12.2015 Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №631, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 04.04.2019 (а.с. 16). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.04.216, актовий запис 387 (а.с. 15). Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод визначено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За положеннями ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вимога про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а збереження шлюбу суперечило б її інтересам, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). \~До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 141 ЦПК України). Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України\~витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається\~ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання ним правничої допомоги позивачеві підтверджується наданими ним фотокопіями договору-доручення про надання правової допомоги від 03.04.2023 (а.с. 8-9); актом здачі-приймання наданих послуг від 10.04.2023 (а.с. 6), який містить детальний опис наданих адвокатом позивачеві послу на загальну суму 4825 грн. 00 коп.. Копії вищезазначених документів подані до суду разом з позовною заявою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved