Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

13.12.2021 року [PERSON] звернулася до Оріхівського районного суду Запорізької області із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що у вересні позивач отримала пенсійну виплату, сума якої була значно меншою ніж попередні виплати, через декілька днів, вона звернулася в усній формі до спеціалістів відділу обслуговування громадян № 8 (сервісного центру) із запитанням чому сума її пенсійної виплати була меншою ніж зазвичай. У відповіді на поставлені запитання вони надали її огляд постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника датовану 17.06.2021 року, відповідно до якої із її пенсії буде відраховуватись 20 відсотків пенсії до погашення загальної заборгованості якаа становить 16\~773, 3грн. Вона звернувлася до адвоката за допомогою, який направив адвокатський запит до приватного виконавця Мельникова Ю.А., у якого саме і перебувало виконавче провадження щодо неї як боржника. У відповіді приватний нотаріус надіслав постанову про відкриття виконавчого провадження раз із зазначеним в ній ідентифікатором доступу до інформації про виконавче провадження. Разом із постановою про відкриття виконавчого провадження [PERSON] було надіслано виконавчий напис договір від 11.04.2013 року № 76296/0005XSGF «про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування » рахунку встановленого кредитного ліміту». Відкриття виконавчого провадження було здійснено на підставі виконавчого напису № 39981 від 08.09.2020 року виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., який в своє чергу запропонував задовольнити вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 14 640, 27 грн. На виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, за період з 01.08.2021 року по 31.11.2021 року із її пенсійних виплат було утримано суму 1542,88 грн. Вважає, що приватний нотаріус взагалі не мав права вчиняти вказаний виконавчий напис по стягнення заборгованості за споживчим кредитом, оскільки це заборонено чинним законодавством України. Посилаючись на вимоги Закону України\~«Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», вважає виконавчий напис нотаріуса незаконним, просить його визнати таким, що не підлягає виконанню. Крім того, позивач просить стягнути з третьої особи, приватного виконавця Мельника Ю.А., стягнуті кошти в розмірі 1542,88 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 14.12.2021 року було відкрито провадження у справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 14.12.2021 було частково задоволено заяво про забезпечення позову та зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 63714829 за виконавчим напис вчиненим 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. У зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Голови Верховного Суду від 10 травня 2022 року № 29/0/9-22 територіальну підсудність судових справ Оріхівського районного суду Запорізької області змінено та визначено Шевченківському районному суду м.\~Запоріжжя. 17.04.2023 року справа надійшла до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, того ж дня на підставі протоколу автоматизованого розподілу справа передана в провадження судді Боєва Є.С. Ухвалою Шевченківського районного суду від 24.04.2023 року справу було прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи копії ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками були направлені поштою та вручені представникам учасників справи (а.с. 35-38). Крім того, відповідно до поштового повідомлення ухвала Шевченківського районного суду м.\~Запоріжжя від 24.04.2023 року отримана представником відповідача. Визначений частиною третьою статті 279\~ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідач та треті особи у наданий судом строк та станом на момент розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін не скористалися, відзив та пояснення третіх осіб на позов не подали, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від учасників справи до суду не надходило, відтак відповідно до ч. 8 ст.\~178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис № 39981 від 08.09.2020 року про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ПАТ «Платинум Банк» право вимоги за яким було відступлено до нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». В подальшому 11.08.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія Аланд» було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 76296/005XSGF від 11.07.2013 року відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал набуло нового кредитора до позичальника за кредитним договором. Сума стягнення становить 14 640, 27 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельникова Ю.А. було відкрито виконавче провадження ВП № 63714829 від 24.11.2020 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельникова Ю.А. було звернено стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника ВП № 63714829 від 17.06.2021 року. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 14.12.2021 було частково задоволено заяво про забезпечення позову та зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 63714829 за виконавчим напис вчиненим 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.\~88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. За змістом пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Суд при вирішенні спору враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, а Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд вказаної ухвали ВАСУ, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині доповнення Переліку такими положеннями: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду відповідно до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 08.09.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, неможливість вчинення виконавчого напису у цій справі була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідачем суду не надано доказів щодо направлення на адресу боржника будь-яких претензій. Третя особа приватний нотаріус також не надав суду будь-яких доказів щодо дотримання ним положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», які б свідчили про те, що нотаріус перевірив безспірність заборгованості (чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису). Від приватного нотаріуса також не надійшли документи, які б підвтерджували вчинення ним передбаченої законом перевірки (щодо повідомлення боржника не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та щодо надання боржнику можливості ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору). Суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Крім того, позивач просить стягнути з третьої особи, приватного виконавця Мельника Ю.А., стягнуті кошти в розмірі 1542,88 грн. Ця вимога не може бути розглянута судом, адже вона пред"явлена до особи, яка не є відповідачем у процесі, а має процесуальний статус третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Саме так визначила позивачка процесуальний статус приватного виконавця Визначення відповідачів (тобто осіб, до яких звернуті позовні вимоги), предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження у справі та її розгляду). Суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача (ч. 1 ст. 51 ЦПК України). За змістом ч. 3 ст. 279 ЦПК України, якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Однак до суду не надходили заяви позивача про залучення приватного виконавця до участі у справі як співвідповідача. Відтак провадження у справі за вказаною вимогою слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК. Згідно з частиною 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 908 грн за подачу позову та 454 грн.\~за заяву про забезпечення позову,\~вказані витрати стягується на її користь із відповідача. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Проте позивач не надав суду підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, а відтак такі витрати залишаються за позивачем.

Outcome: approved