Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

3 серпня 2023 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначив, що за результатом розгляду Анкети-Заяви фізичної особи №CL-305754 від 22.03.2021, поданої Відповідачем 22.03.2021, [PERSON] уклав з АТ «Кредобанк» Кредитний договір №CL-305754 з усіма наступними змінами та доповненнями. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит в сумі 200 000,00 гривень з терміном повернення до 20.03.2026, на цілі визначені в п. 2.4. Кредитного договору, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. Також сторонами погоджена процентна ставка, умови розрахунку якої зазначено в розділі 4 Кредитного договору, зокрема п.п. 4.1. - 4.6., тобто сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов договору, що також відображено не лише в умовах Кредитного договору, а й у Паспорті споживчого кредиту. Позивач зобов`язання по кредитному договору виконав - надав кошти в розмірі на умовах та в порядку визначеному Кредитному договору та на обумовлений сторонами строк, що підтверджується Меморіальними ордерами № 15323531 від 22.03.2021. З умовами отримання та використання Відповідач погодився, кошти ним отримано та скеровано згідно умов укладеного договору. Відповідач не лише отримав кошти? а й протягом тривалого часу сумлінно виконував взяті на себе зобов`язання по Кредитному договору, що підтверджується вказаними Виписками про рух коштів по рахунках Відповідача за період з 22.03.2021 по 12.07.2023. Розділом 6 Кредитного договору визначено порядок повернення кредиту. Відповідач зобов`язався погашати кредит (тіло, відсотки, комісії та інші платежі, передбачені договором), шляхом внесення коштів на Поточний рахунок у будь-який спосіб, передбачений чинним законодавством та визначає, що даний платіж повинен носити щомісячний характер. Позичальник допустив порушення зобов`язання Кредитного договору з квітня 2022 року, щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів та комісій належним внаслідок чого станом на 12.07.2023 заборгованість за Кредитним договором становить 279 533,20 гривень, з яких: 1186 082,96 гривень неповернута сума отриманого кредиту; 93 450,24 гривень - сума нарахованих та несплачених відсотків за користування коштами. Умовами Кредитного договору визначено, що у випадку прострочення погашення кредиту або іншого порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотку Позичальником, Кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту. В свою чергу Позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит та інші нарахування протягом тридцяти календарних днів з моменту отримання письмової вимоги про дострокове повернення кредиту. На адресу Відповідача надіслано 06.04.2023 досудову вимогу від 05.04.2023 №85-13449926/23 (з описом вкладеного та повідомленням про вручення), однак залишено без належного реагування, зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за їх користуванням не здійснюється протягом більше ніж 304 календарних днів, врегулювання спору не здійснюється. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 279533,20 гривень, судові витрати покласти на відповідача. Згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Після виконань вимог частини шостої та восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16 серпня 2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження та призначено до розгляду на 12:00 18 жовтня 2023 року. Як убачається із повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, відповідачем отримано 7 вересня 2023 року. 21 вересня 2023 року на електронну адресу суду від представника відповідача - адвоката Куропата О.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач не отримав копії ухвали суду та позову, їх отримав член сім`ї відповідача 5 вересня 2023 року та відправлено адвокату, які він отримав 9 вересня 2023 року, у зв`язку з чим вважає, що останнім днем для подачі відзиву є 24 вересня 2023 року. У відзиві представник відповідача зазначає, що відповідач повністю не визнає позовні вимоги, заперечує проти їх задоволення, вважає їх необґрунтованими і такими, що суперечать положенню чинного законодавства України та судовій практиці, яка склалась в даній категорії справ. Нормативно-правове обґрунтування заперечень відповідача проти позовних вимог позивача та обставин, якими він їх обґрунтовує буде надано суду безпосередньо в судовому засіданні та в письмових поясненнях по справі, які буде надіслано суду та позивачу найближчим часом. У судове засідання, призначене на 18 жовтня 2023 року, учасники провадження не з`явилися, при цьому до суду, через систему «Електронний суд», від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та його представник - адвокат Куропата О.В., будучи обізнані про день час та місце розгляду справи, поважності причини неявки суду не повідомили, а тому враховуючи положення частини першої статті 223 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності. Крім цього, станом на 18 жовтня 2023 року від адвоката не надійшли докази на підтвердження необґрунтованості вимог позивача, про що було зазначено у відзиві. Так, щодо відзиву на позовну заяву, поданого представником відповідача - адвокатом Куропата О.В. слід зазначити, що статтею 178 ЦПК України встановлено вимоги до відзиву, зокрема, відповідно до її частини п`ятої - до відзиву додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем. Наведена норма спрямована на забезпечення учасникам справи можливості надати відповідь на відзив у передбачені законом строки. Так, згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із пунктом 3 частини першої статті 43 ЦПК України, учасники справи мають право, зокрема, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України). Зазначаючи у відзиві про наявність доказів, представником позивача не було враховано та не дотримано положень пунктів 4, 6 частини 2 статті 43, частини третьої статті 83 ЦПК України, якими встановлено, що учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. При цьому, з урахуванням вимог частини четвертої статті 83 ЦПК України, представником відповідача ні у відзиві, ні у окремому клопотання, поданому в порядку, передбаченому статтею 127 ЦПК України, не повідомлено суд про неможливість подання та існування об`єктивних причин, які перешкоджали йому подати докази разом з відзивом, а також не зазначено у відзиві, якими саме доказами спростовуються доводи позивача та не заявлено про поновлення процесуального строку, встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України). Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що на підставі Анкети-Заяви [PERSON] від 22 березня 2021 року, цього самого дня між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №CL-305754, за умовами якого банк видав позичальнику кредит у розмірі 200000,00 грн. на строк до 20 березня 2026 року (а.с. 5-8). Згідно із Розділом 1 «Предмет Кредитного договору» банк зобов`язується надати у власність Позичальникові грошові кошти (надалі - кредит) на умовах поворотності, строковості та цільового використання, а Позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в цьому Кредитному договорі. Відповідно до п. 2.4 Договору, позичальник доручає Банкові здійснити переказ кредитних коштів з Позичкового рахунку, вказаного в пункті 2.5 Кредитного договору на наступні цілі та за наступними реквізитами: на поточні потреби в сумі 200000 гривень на поточний рахунок Позичальника № [NUMBER] . Відповідно до п. 2.5 Договору, для обліку наданих кредитних коштів Банк відкриває позичковий рахунок № [NUMBER] . АТ «Кредобанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме відповідно пунктів 2.4 - 2.7 Кредитного договору, здійснив перерахунок кредитних коштів, наданих відповідачу у розмірі 200000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером №15323531 від 22 березня 2023 року та випискою про рух коштів по особовим рахункам за період з 22.03.2021 по 12.07.2023, які є первинним фінансовими документами банку (а.с. 11, 12-21). Відповідно до п. 4.1 договору, за користування кредитом позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 35 % річних. Відповідно до п. 6.1, 6.2 Договору, позичальник зобов`язаний повернути Банку кредиту у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим договором відповідно до графіку платежів. Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 7169 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, продовж 60 місяців з дати укладення Кредитного договору. Крім цього, 22 березня 2021 року [PERSON] підписано Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) (а.с. 9-10). Отже, сторони при укладенні договору належним чином узгодили обставини та відповідний розмір відсоткової ставки. Згідно з наданим представником позивача розрахунком заборгованість за Кредитним договором CL-305754 від 22 березня 2021 року станом на 12 липня 2023 року становить 279533,20 гривень, яка складається з: 186082,96 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 93450,24 гривень - заборгованість за відсотками (а.с. 22). Між сторонами виник спір стосовно не належного виконання відповідачем [PERSON] , як позичальником, взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до частини першої статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України). За приписами частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З аналізу норм статті 1048, частини другої статті 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. За змістом частин першої та другої статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором АТ «Кредобанк» виконало своєчасно і повністю, надававши кредиті ресурси в повному обсязі. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за договором від 22 березня 2021 року. 6 квітня 2023 року на адресу відповідача представником АТ «Кредобанк» - Т.Очич надіслано досудову вимогу від 5 квітня 2023 року про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором. Вказана вимога залишилася без виконання відповідачем (а.с. 23-25). Позивач реалізував своє право на стягнення усієї заборгованості за Кредитним договором № CL-305754 від 22 березня 2023 року, шляхом пред`явлення позову до суду. Відповідач та/або його представник належними, допустими та достатніми доказами не спростували доводів позивача щодо заявлених ним позовних вимог, а тому суд відхиляє заперечення зазначені у відзиві, оскільки вони самі по собі, без доказів, не спростовують встановлені судом обставини. Сторони реалізували своє право на доказування у визначеному ними обсязі. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (стаття 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. У зв`язку з тим, що відповідачем (його представником) не надано до суду належних та достатніх заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню. Судом перевірений розрахунок заборгованості наданий представником позивача, який суд вважає вірним. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № CL-305754 від 22 березня 2023 року у розмірі 279533,20 гривень. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 4193,00 гривень.

Outcome: approved