Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] таким,\~що втратив\~право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що вона є наймачем квартири за вищевказаною адресою. В даній квартирі окрім неї зареєстрований її син [PERSON] . Однак з січня 2017 року в спірній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, будь-які інші витрати по утриманню житла не несе, особистих речей та майна, яке йому належить в квартирі немає. Вказала, що вона є пенсіонеркою за віком, в зв`язку з тим, що син зареєстрований у квартирі на нього нараховуються суми на оплату комунальних послуг, однак нарахування платежів є для неї непомірним тягарем. Крім того, його реєстрація, як повнолітньої працездатної особи, унеможливлює оформлення нею субсидії на оплату комунальних платежів, на яку вона має право. Ухвалою судді від 19.09.2023 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. У разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причини неявки не повідомив. З заявою до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався, відзив на позов не подав. Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надав, також не подав відзив на позовну заяву тому у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності судом було встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. [PERSON] є наймачем квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Архівною випискою з Протоколу засідання житлової комісії при виконкомі №4 від 24.02.1986 року м. Лозова, виданої архівним відділом Лозівської міської ради Харківської області. Із витягу відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади №3080 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Як зазначає\~позивач у\~позові,\~відповідач по\~справі є\~її сином.\~З 2017\~року у\~квартирі не\~проживає, особистих речей та майна, яке йому належить в квартирі немає, участі у сплаті комунальних платежів не приймає, благоустроєм квартири не займається. Факт не проживання відповідача по справі за адресою: [ADDRESS] підтверджується актом складеним сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтверджують, що дійсно з січня 2017 року [PERSON] у вказаній квартирі не проживає, особистих його речей в квартирі немає. Із дублікатів чеків наданих Приватбанком вбачається, що витрати по сплаті за комунальні послуги несе саме [PERSON] . Неодноразові усні вимоги позивача щодо зняття з реєстрації відповідач ігнорує. Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу не чинила, за захистом порушеного права на проживання відповідач не звертався. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються нею для особистого проживання, членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункту договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В п. 10 Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року зі змінами та доповненнями «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу\~України» роз`яснено, що по справам про визнання наймача чи членів його сім`ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК) необхідно встановити причини відсутності відповідача вище встановленого строку. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач фактично не проживає за місцем реєстрації вже понад 6 років, житлове приміщення звільнив з власної волі, за комунальні послуги не платить, позивач позбавлена права оформити субсидію, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що реєстрація відповідача порушує майнові права позивач, а також враховуючи, що відсутній інший спосіб зняття відповідача з реєстрації, для захисту прав позивача, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved