Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Малинівської селищної ради Чугуївського району про визнання права власності на спадкове майно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] , обґрунтовуючи свої вимоги таким. [INFO] помер свекор позивачки [PERSON] . [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] . [INFO] померла свекруха позивачки [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] належало по частці житлового будинку [ADDRESS] . У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, визнати право власності на вказаний будинок в досудовому порядку не є можливим, тому позивач просить встановити факт спільного її проживання з [PERSON] з 2015 та визнати за нею право власності на вказаний будинок та грошові внески, які залишилися в складі спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області до суду не з`явився, надавши до суду заяву, в якій просив справу розглянути без участі представника на підставі наявних в матеріалах справи документів. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та задовільнити вимоги на користь позивача його матері [PERSON] . У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За результатами судового розгляду на підставі повідомлених позивачем обставин справи та наданих ним доказів, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 25 квітня 1959 року, [PERSON] та після реєстрації шлюбу [PERSON] одружилися 25 квітня 1959 року, про що зроблено відповідний запис за № 36. Від шлюбу народилися сини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 21 грудня 1964 року серії [NUMBER] , який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 05 травня 2008 року серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом з ДРАЦС від 12.01.2023 за №00038114898, яки1 помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.07.2005, актовий запис № 81. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим в Малинівській селищній раді Чугуївського району Харківської області, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 73 від 10 листопада 1986 року Відповідно запису про сімейний стан до паспорту [PERSON] серії [NUMBER] 08 травня 1981 року зареєстровано шлюб з [PERSON] , відповідно запису від 11 листопада 2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно з свідоцтвом про народження № [NUMBER] , виданого в Малинівській селищній раді, [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про право на спадщину від 30 грудня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-5317, [PERSON] успадкувала після смерті сина [PERSON] , 1964 р.н., грошові внески в Ощадбанку №2834/013. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину від 25 березня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-788, [PERSON] успадкувала після смерті сина [PERSON] , 1964 р.н. частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться у [ADDRESS] . Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим у виконавчому комітеті Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] актовий запис про смерть №94 від 12 січня 2023 року . Згідно Договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві власності, [PERSON] рішенням виконкому Малинівської селищної ради житловий будинок [ADDRESS] . Загальною площею 760 кв.м. Згідно довідки КП «Чугуївське міжнародне бюро технічної інвентаризації», повідомляє. Що згідно з реєстраційними матеріалами бюро, право власності на житловий будинок [ADDRESS] станом на 31 грудня 2012 року зареєстровано за : - [PERSON] житлового будинку, на підставі договору про безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві власності. Перевірений Чугуївською державною нотаріальною конторою від 26 липня 1961 року №2120. Акт про закінчення будівництва від 29 грудня 1969 року, затверджений від 11 лютого 1970 року №3. - [PERSON] частина житлового будинку, на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане Чугуївською держконторою від 25 березня 2014 року р№1-781. Згідно з технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленим 20 грудня 2022 року КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації», [PERSON] належить частина будинка, [PERSON] належить частина будинка, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та складається з 1 кімнати житловою площею 19,5 кв.м., у тому числі; 4 кімната 14,5 кв.м., І тамбур 2,7 кв.м., 2 кухня 9,8 кв.м., 3 кухня 11,2 кв.м., ІІ веранда 5,7 кв.м. Загальна площа 63,4 кв.м. Згідно з актом про обстеження домоволодіння по [ADDRESS] депутатом Малинівської селищної ради виборчого округу №6, в результаті обстеження будинку [ADDRESS] , за участі свідків [PERSON] та [PERSON] , було з`ясовано, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою : [ADDRESS] , де зі слів сусідів доглядала до смерті та похоронила [PERSON] . Вказане вбачається і з довідки від 12.09.2023, наданої Малинівською селищною радою. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно з ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу). Стаття 1270 ЦК України встановлює для прийняття спадщини строк у 6 (шість) місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.\~1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові за № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що такі справи розглядаються якщо: відповідно до закону, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язане з подальшим вирішенням суперечки про право. Частиною 2\~статті 3\~СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved