Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

24.08.2023 року представник позивача КП «ХТМ» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за централізоване опалення та гарячу воду за період з 01.02.2017 по 31.01.2022 в розмірі 54796,11 грн., а також просив стягнути сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилається на те, що відповідач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VІІ від 09.11.2017 року та "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Проте, обов`язку щодо повної та своєчасної сплати за надані послуги відповідач не здійснює, що призвело до утворення заборгованості за період з 01.02.2017 р. по 31.01.2022 р. в розмірі 54796,11 грн. У зв`язку з викладеним представник позивача звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.08.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Також, надала до суду заяву про розстрочення сплати суми заборгованості, в якій просила розстрочити суму заборгованості, яка підлягає сплаті на користь позивача, рівними платежами строком на 1 рік. В обґрунтування заяви зазначила, зокрема, що вона має тяжкий матеріальний стан у зв`язку з тимчасовою втратою роботи. Також посилалась на те, що на її утриманні знаходиться малолітній син [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає з нею. Крім того, надала заяву про застосування строку позовної давності, оскільки позивач надає розрахунок боргу за період з 01.02.2017 р. по 31.01.2022 р., що на її думку виходить за строки позовної давності. 11.10.2023 р. до суду надійшла заява представника позивача, в якій останній посилався на те, що позов КП «ХТМ» було подано в серпні 2023 року, а відповідач сплачував свій борг частково у 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 роках, таким чином позовна давність переривалась, а тому вказана заява відповідача задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] зареєстрована в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з централізованою системою теплопостачання, яке здійснює КП "Харківські теплові мережі". Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. КП «ХТМ» надаються послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, а відповідачі, в свою чергу, споживають зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань. Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. Статтею 68 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов`язані оплачувати комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Оскільки відповідач офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовилась від послуг, які надавало їй КП «Харківські теплові мережі», то в неї виник обов`язок сплатити ці послуги. Відповідач належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконувала, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносила. Як вбачається з Відомості нарахувань та сплати за теплову енергію, відповідач є споживачем послуг теплової енергії шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . За період з 01.02.2017 року по 31.01.2022 року відповідач має заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 54796,11 грн. Доказів того, що послуги відповідачу не надавались, що він не користувався наданими послугами і потреби в таких послугах не мав, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено. Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, та надані позивачем розрахунки, суд приходить до висновку, що зроблені позивачем розрахунки заборгованості є обґрунтованими, підстав їм не довіряти у суду немає. Досліджуючи вимоги позивача в частині періоду виниклої заборгованості, суд зазначає наступне. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно ч.ч. 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Застосування судом строків позовної давності можливе лише за заявою відповідача, зробленою до винесення рішення по справі. Так, відповідачем [PERSON] подано до суду заяву про застосування строку позовної давності. Щодо вказаної заяви, суд зазначає наступне. Згідно відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] вбачається, що відповідач здійснювала періодичне часткове погашення заборгованості: в лютому 2017 на суму 1200 грн., березні 2017 на суму 700 грн., травні 2017 року на суму 700,03 грн., липні 2017 року на суму 600 грн., вересні 2017 року на суму 800 грн., вересні 2018 року на суму 500 грн., листопаді 2018 на суму 900 грн., грудні 2018 року на суму 1000 грн., березні 2019 року на суму 500 грн., серпні 2019 року на суму 1900 грн., жовтні 2019 року на суму 500 грн., листопаді 2019 року на суму 800 грн., січні 2020 року на суму 1000 грн., квітні 2020 року на суму 500 грн., травні 2020 року на суму 1125 грн., червні 2020 року на суму 1000 грн., жовтні 2020 року на суму 2000 грн., грудні 2020 року на суму 1500 грн., січні 2021 року на суму 2300 грн., березні-квітні 2021 року на суму по 1000 грн. кожен місяць, травні 2021 року на суму 800 грн., серпні 2021 року на суму 2125 грн., вересні 2021 на суму 1520 грн., жовтні 2021 на суму 750 грн., листопаді 2021 на суму 3000 грн., січні 2022 на суму 4230 грн. Таким чином, період з 01.02.17 р. по 31.01.22 р. не є пропущеним, оскільки відповідач періодично вчиняла дії, що свідчать про визнання нею боргу та вчинення дій, направлених на виконання обов`язків по утриманню свого власного майна. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що несплата відповідачем боргу за надані послуги позивачу КП Харківські теплові мережі" є порушенням зобов`язань, позивачем не порушено строк позовної давності, а тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги КП Харківські теплові мережі" підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь КП «ХТМ» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684,00 грн. Щодо заяви відповідача [PERSON] про розстрочку сплати суми заборгованості, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Виходячи із вимог ст. 435 ЦПК України та ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Як вбачається з поданої відповідачем заяви, вона визнає позовні вимоги, не заперечує проти наявності суми заборгованості, але має важке матеріальне становище. Крім того, наявні обставини непереборної сили, а саме воєнний стан. Відповідач просить розстрочити виконання рішення суду на строк 12 місяців. Суд вбачає, що відповідачем [PERSON] надані докази, які підтверджують обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення - перебування на утриманні малолітнього сина [PERSON] та скрутний матеріальний стан. З огляду на викладене, суд вбачає підстави для задоволення заяви [PERSON] про розстрочення сплати суми заборгованості. На підставі викладеного,

Outcome: approved