Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

17.07.2023 \~представник позивача- адвокат Момот М.В., яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами»,\~третя особа Слов`янський відділ ДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи позов вказує, що 02.08.2021 року заступником начальника відділу ДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крапівіним В.М. на підставі виконавчого напису № 30833 від 22.12.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 6849830 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» суми боргу у розмірі 22\~936, 42 грн. Про існування виконавчого провадження позивач дізнався після того, як не зміг розрахуватися банківською карткою 13.06.2023 року. Позивач вважає даний виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням законодавства, тому що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на стягнення кредитної заборгованості, законодавством не передбачено здійснення виконавчого напису за кредитними договорами, сума заборгованості не є безспірною, до виконавчого напису включені вимоги, які виникли понад 11 років тому до моменту вчинення виконавчого напису, тобто поза межами строку позовної давності, нотаріусом не була перевірена належним чином дана обставина, стягувач будь-яких вимог про усунення порушень по кредитному договору до вчинення виконавчого напису не пред`являв, таким чином стверджує, що вказана у виконавчому написі заборгованість є спірною, а вчинення нотаріусом виконавчого напису не грунтується на вимогах закону. Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 30833 від 22.12.2021 , вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною щодо стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 22 936,42 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», а також стягнути судові витрати, сума яких складає 1 610,40 грн. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 18 липня 2023 року цей позов забезпечено шляхом зупинення стягнення по виконавчому провадженню ВП № 68649830 від 27.04.2023 року, яке здійснюється Слов`янським відділом Державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з примусового виконання виконавчого напису з примусового виконання виконавчого напису\~\~№ 30833,\~\~вчиненого 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 22936,42 грн. ( справа № 229/4811/23; провадження 2-з/229/ 21/2023). Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 18 липня 2023 у вказаній справі було відкрито провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача Момот М.В. та позивач [PERSON] не з`явилися, представником позивача надано заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, вказавши, що на позовних вимогах наполягають, просять їх задовольнити у повному обсязі, а також вони не згодні на врегулювання спору за участі судді. Представником відповідача- директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» Велікдановим С.К. на адресу суду надійшла заява про визнання позовних вимог позивача в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та, у зв`язку з визнанням цих позовних вимог до ухвалення рішення суду, проханням вирішити питання розподілу судових витрат за подання позову до суду в порядку ст.. 141, ч.1 ст.142 ЦПК України. А також , ним було подане клопотання про врегулювання спору за участі судді, проти якого заперечував позивач та його представник. Третя особа представник Слов`янського відділу ДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Від нього на адресу суду не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. На підставі ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 201 ЦПК України, врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Проведення врегулювання спору за участю судді не допускається у разі, якщо у справу вступила третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. У статті 202 ЦПК України визначено, що проведення процедури врегулювання спору за участю судді суд постановляє ухвалу, якою одночасно зупиняє провадження у справі. У випадку недосягнення сторонами мирного врегулювання спору за наслідками проведення врегулювання спору повторне проведення врегулювання спору за участю судді не допускається. Згідно з ч.1 ст.203 ЦПК України, проведення врегулювання спору за участю судді здійснюється у формі спільних та (або) закритих нарад. Сторони мають право брати участь у таких нарадах у режимі відеоконференції в порядку, визначеному цим Кодексом. Спільні наради проводяться за участю всіх сторін, їх представників та судді. Позивач свою згоду на врегулювання спору за участю судді не надав. Отже, враховуючи відсутність спільної згоди всіх сторін на врегулювання спору за участю судді, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про врегулюванні спору за участю судді. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Згідно з паспортом [NUMBER] позивачем є [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.19,21-22). Як вбачається із матеріалів справи, заступником начальника відділу Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крапівіним В.М. 27.02.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 68649830 з виконання виконавчого напису№ 30833 від 22.12.2021, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса мешкання [ADDRESS] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у сумі 22936,42 грн ( а.с.17-18) З листа ТОВ «Фінансова компанія управління активами», наданому на запит представника позивача Момот М.В. вбачається, що 27.06.2012 року між АТ КБ Приватбанк та [PERSON] був укладений кредитний договір № SAMDN56000022238201. ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право вимоги за цим кредитним договором на підставі договору факторингу № РВ-2021-26/10 від 26.10.2021 ,що був укладений з АТ КБ Приватбанк . З 26.10.2021 року право грошової вимоги за зазначеним кредитним договором в сумі 22936,42 грн належить виключно ТОВ «Фінансова компанія управління активами».(а.с.43-44) Відповідно до договору факторингу № РВ-2021-26/10 від 26.10.2021 ( з додатками) АТ КБ Приватбанк відступає належні йому права вимоги, а саме права грошової вимоги до позичальників, зазначених у Реєстрі боргових зобов`язань ТОВ «Фінансова компанія управління активами» ( а.с.45-69). Вирішуючи спір згідно з встановленими обставинами справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. \~ \~ \~ \~Такий перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса, передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. \~ \~ \~ \~Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до зазначеного вище переліку документів. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом з назвою: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, у пункті 2 переліку вказано на можливість вчинення виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. \~ \~ \~ \~Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року на час їх застосування, а\~саме 22.12.2021 року, був визнаний незаконним та нечинним судовим рішенням, яке набрало законної сили. \~ \~ \~ \~Зокрема, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. \~ \~ \~ \~Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. \~ \~ \~ \~В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. \~ \~ \~ \~Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. \~ \~ \~ \~Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, не містив пункту 2 та стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених у простій письмовій формі, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до вказаної вище постанови Київського апеляційного адміністративного суду. \~ \~ \~ \~Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19). \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. \~ \~ \~ \~Аналогічні вимоги передбачено пунктом 3.1 глави 16 Порядку. \~ \~ \~ \~Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. \~ \~ \~ \~Пунктом 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №2 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. \~ \~ \~ \~Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017 по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. \~ \~ \~ \~Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. \~ \~ \~ \~З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. \~ \~ \~ \~Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. \~ \~ \~ \~При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. \~ \~ \~ \~Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17 та Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 207/1587/16 (провадження № 14-12559св18), 12.12.2018 у справі № 205/6301/16-ц (провадження 61-30321св18). \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з принципу змагальності сторін, закріпленому в\~статті 12 ЦПК України, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Представник ТОВ ««Фінансова компанія управління активами», визнав заявлений позивачем позов в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.\~Таким чином, позивачем стверджується, а відповідачем визнається, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні. \~ \~ \~ \~З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, а виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, так як при винесенні спірного виконавчого напису не було дотримано умову для винесення напису, а саме вимогу щодо безспірності заборгованості. \~ \~ \~ \~Згідно із ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 50% судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову 805,20 грн. \~ \~ \~ \~Позивачеві належить повернути з Державного бюджету України 50 % судового збору у розмірі 805,20 грн., сплаченого при поданні позову, у зв`язку із визнанням його відповідачем. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved