Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Позивач звернулась до Казанківського районного суду Миколаївської області з вказаним позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: [PERSON] , про зняття арешту з майна. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що в лютому 2023 року вона звернулась до приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу з питання переоформлення належної їй на праві власності земельної ділянки, та в ході розгляду даного питання їй було повідомлено, що її внесено до Єдиного реєстру боржників, що унеможливлює проведення операцій з нерухомістю. Об`єктом обтяження є домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Вказане домоволодіння ніколи не належало їй на праві власності. Вище зазначене домоволодіння на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок за № 87 від 29.10.1991 року, виданого на підставі рішення Казанківського виконавчого комітету № 357 від 18.11.1986 року належить її чоловіку - [PERSON] . Наразі вказане домоволодіння на підставі рішення виконкому Казанківської селищної ради змінило нумерацію з № 13 на № 3 А. Особисто вона ніколи не була боржником за кредитними зобов`язаннями, також ніколи не виступала гарантом чи поручителем. За яких обставин вказане домоволодіння (яке їй не належить) потрапило до реєстру обтяжень та за яких підстав їй невідомо. Згідно даних з реєстру виконавчих проваджень відносно неї немає відкритих виконавчих проваджень. Звернувшись з письмовим запитом до Казанківського відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області отримала письмову відповідь, що станом на 16.02.2023 року відкритих виконавчих проваджень боржником за якими є позивачка відсутні, матеріали виконавчого провадження за 2009 рік на підставі якого було внесено вказане обтяження відсутнє у зв`язку із його знищенням. Жодних записів (інформації щодо вказаного виконавчого провадження відсутні у зв`язку з чим зняття обтяження з вказаного нерухомого майна є неможливим. На підставі викладеного, оскільки вказане обтяження на спірне нерухоме майно перешкоджає їх у розпорядженні належної їй на праві власності земельною ділянкою, просить суд зняти арешт з вказаного об`єкта нерухомості, а саме - з будинку [ADDRESS] ( [ADDRESS] . Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 29.09.2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відведений в ухвалі час, від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не прибула, подали заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги просили задовольнити в повному обсяз. Представник відповідача - Другого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не прибув, про час, дату та місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не прибув, про час, дату та місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином. Надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, проти задоволення заявлених вимог не заперечував. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до такого висновку. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України, частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] - позивач по справі, згідно з даних Реєстру Казанківської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Вище зазначене домоволодіння на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок за № [NUMBER] від 29.10.1991 року, виданого на підставі рішення Казанківського виконавчого комітету № 357 від 18.11.1986 року належить [PERSON] . Наразі вказане домоволодіння на підставі рішення виконкому Казанківської селищної ради змінило нумерацію з № 13 на № 3 А. Згідно з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.02.2020 року, земельна ділянка з кадастровим номером 4823655100:38:051:0009, площею 0,15 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим\~призначенням для\~будівництва і\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(присадибна\~ділянка)\~належить [PERSON] . Згідно будинкової книги домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] . Як дружина голови домоволодіння за вказаною адресою прописана (зареєстрована) також позивачка, [PERSON] . Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.02.2023 року встановлено, що на домоволодіння - будинок за [ADDRESS] накладено арешт 14.05.2009 р. о 11:33:44 годині за № 8713973 реєстратором: Миколаївська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 54030, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Велика Морська, 34/1. Підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, б/н, від 08.05.2009 року, видана (заявник) відділом ДВС Казанківського РУЮ. Стягувач: ТзОВ «Кредитні ініціативи» (ЄДРПОУ: 35326253). Згідно з інформації, наданою Казанківським відділом ДВС у Баштанському районі Миколаївської області, відкритих виконавчих проваджень, за яким боржником виступає позивач не має (відсутні). Виконавче провадження, відкрите 08.05.2009 року, на підставі якого внесено обтяження нерухомого майна закрите, матеріали виконавчого провадження знищено, жодних записів не виявлено. Предметом спору в цій справі є звільнення з-під арешту будинку за [ADDRESS] . При цьому із змісту позовної заяви не вбачається спору між сторонами про право власності (володіння, користування розпорядження) на майно, на яке накладено арешт. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Стаття 16ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, в тому чисті те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична чи юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право власності в Україні повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Положеннями ч. 1, ч. 5\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», п. 2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Арешт може бути знятий за рішенням суду. На підставі ч. 2\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої\~Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, державний виконавець виносить постанову про зняття арешту з майна чи коштів не пізніше наступного дня з моменту надходження належним чином завіреної копії рішення суду до органу ДВС та виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. Як вбачається, за результатами пошуку виконавчих проваджень та реєстру боржників за [PERSON] інформація відсутня. Згідно відомостей Казанківського відділу ДВС у Баштанському районі Миколаївської області, відкритих виконавчих проваджень, за яким боржником виступає позивач - відсутні. Виконавче провадження, відкрите 08.05.2009 року, на підставі якого внесено обтяження нерухомого майна закрите, матеріали виконавчого провадження знищено, жодних записів не виявлено. Судом встановлено, що власником спірного нерухомого майна на який накладено арешт, домоволодіння за [ADDRESS] , яке на час накладення арешту мало № 13, є [PERSON] (чоловік позивачки). Позивач не має права власності на вказане домоволодіння а лише зареєстрована за вказаною адресою ( [ADDRESS] ) як дружина власника домоволодіння. Стягувачем, - ТзОВ «Кредитні ініціативи» виконавчі документи, які є підставою для відкриття виконавчого провадження та відповідно вжиття передбачених законом дій (рішень) в рамках відкритого виконавчого провадження, в тому числі накладення арешту на майно боржника не подавались, що свідчить про відсутність будь якої кредиторської заборгованості з боку позивачки. Виходячи з викладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно позивачки, виконавче провадження, під час примусового виконання якого на майно (яке як встановлено судом їй фактично не належить), був накладений арешт, знищено, єдиним способом захисту порушеного права позивача є скасування цього арешту судом. Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися належним їй майном та на власний розсуд. Як встановлено під час розгляду справи, арешт на майно було накладено органом виконавчої служби 08.05.2009 року. На даний час, виконавче провадження у відношенні [PERSON] у провадженні виконавчої служби не перебуває. Однак арешт накладений на майно за виконавчим провадженням не скасовано. Зважаючи на відсутність відкритих виконавчих проваджень відносно останньої, суд вважає, що правові підстави для продовження наявного обтяження на майно відсутні. На даний час виконавче провадження щодо спадкодавця [PERSON] не здійснюється, а відтак потреби в арешті не існує, протилежного суду не надано. На теперішній час наявність цього обтяження (арешту) нерухомого майна перешкоджає позивачу у здійсненні ним права власності на належне їй на праві власності майно. Отже існують обставини, за яких виконавче провадження №, - б/н, від 08.05.2009 року завершено, стягувач (кредитор - ТзОВ «Кредитні ініціативи»), претензій до позивача не має, а заходи обтяження при завершенні виконавчого провадження не скасовані державним виконавцем в супереч частині 3\~статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», [PERSON] не має статусу боржника, проте арешт з нерухомого майна не знятий і вважається таким, що накладено поза межами будь-якого виконавчого провадження. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази з урахуванням наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що наявність накладеного обтяження майна порушує права позивача, що, в межах заявлених позовних вимог, дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. Будь-яких доказів на спростування позовних вимог суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved