Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

До Ширяївського районного суду Одеської області звернулась [PERSON] до [PERSON] , за участі третьої особи - Служби у справах дітей Ширяївської селищної ради Березівського району Одеської області про визначення місця проживання дитини, у якому просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] , [INFO] , за місцем її проживання. Позов обґрунтований тим, що сторони з 16.07.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають трьох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 08.11.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розлучення за домовленістю позивача з відповідачем їх спільні діти постійно проживали і на сьогоднішній день проживають з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів наданим Ширяївським ВДВС у Березівському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса) станом на 01.02.2023 року розмір заборгованості боржника [PERSON] по аліментах складає в сумі 76500 гривень. Боржник злісно ухиляється від сплати аліментів. Позивач повністю віддає дітям свою любов і турботу, велику увагу приділяє розвитку дітей. Батько на даний час проживає в будинку своїх батьків та веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, зловживає алкогольними напоями і жодним чином участі у вихованні та становленні дітей як особистостей не бере, зважаючи на вище викладене, позивач звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явився, до канцелярії суду подав заяву, у якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує, також, просив суд справу слухати за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Представник Служби у справах дітей Ширяївської селищної ради Березівського району Одеської області подав заяву, у якій вказав, що не заперечує проти позовних вимог, просить розглянути справу за його відсутності. За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Судом встановлено, що сторони по справі з 16.07.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] народився [PERSON] (свідоцтво про народження від 03.09.2014 року, Серія [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області), батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 08.11.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 01.02.2023 року № 1074, наданої Ширяївським відділом державної виконавчої служби у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), при примусовому виконанні виконавчого листа № 518/1100/21 від 12.11.2021 року, виданого Ширяївським районним судом Одеської області про стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет» для дитини відповідного віку на місяць, встановлено: заборгованість боржника [PERSON] станом на 01.02.2023 року складає 76500 грн. Відповідно до довідки про склад сім`ї та проживання яка видана Ширяївською селищною радою Березівського району Одеської області за вих..№91 від 27.01.2023 року [PERSON] проживає по [ADDRESS] , за даною адресою проживають також: [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син, [PERSON] - донька, [PERSON] - син, [PERSON] - донька. Згідно характеристики [PERSON] була прийнята на посаду кухаря у КЗ "Ширяївський освітній комплекс №1№ у 2019 році. З 2021 року знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. За період роботи [PERSON] . Зарекомендувала себе, як старанний, працелюбний та відповідальний працівник. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 10.02.2023 року за адресою проживання [PERSON] : [ADDRESS] , складено висновок відповідно до якого житлово-побутові умови проживання задовільні. Для дітей створені всі належні умови для навчання та розвитку відповідно до віку, одягом забезпеченні по сезону. Згідно інформації наданої Відділенням поліції №2 Березівського РВП ГУНП в Одеській області від 14.02.2023 рокувідповідно до бази даних «АРМОР» та «ЦУНАМІ» вбачається, що [PERSON] на протязі 2022 року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст.176 КУпАП та за ст. 178 КУпАП. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У постанові Верховного Суду від 14.02.2019 у справі № 377/128/18 зазначено, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Статтею 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до Висновку служби у справах дітей Ширяївської селищної ради Одеської області, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ширяївської селищної ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за місцем її проживання. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово акцентував, що при визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що дитина з народження проживає в сім`ї матері, беручи до уваги особу позивачки, яка характеризується позитивно, з урахуванням сім`я в якій проживає дитина, що є позитивним середовищем для психоемоційного та розумового розвитку дитини, суд вважає доцільним визначити проживання малолітньої дитини з матір`ю, що буде відповідати найкращим інтересам дитини. Окремо суд зазначає, що батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право брати участь у її житті та вихованні незалежно від того, з ким дитина буде проживати. В подальшому, з урахуванням обставин, які можуть виникнути, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку, а після досягнення [PERSON] чотирнадцяти років, він вправі самостійно визначати з ким із батьків буде проживати. Враховуючи задоволення позову, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved