Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

22.06.2023 року до суду із вказаним позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті Фінанс». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем 04.04.2018 року було підписано з Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» заяву про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» № 010/0934/82/0306290, за умовами якої відповідачу було надано кредит у розмірі 38 200 грн 00 коп. для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, на строк 48 місяців з 04.04.2018 року до 04.04.2022 року зі сплатою процентів за користування кредитним коштами 45% річних. Позичальник припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно умов договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 52 515 грн 16 коп. 20.12.2022 року між позивачем та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F, за яким право вимоги за кредитним договором до відповідача було передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Сіті Фінанс». Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 52 515 грн 16 коп. Ухвалою судді від 20.07.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направив заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд даної справи повідомлявся належним чином через оголошення на веб-сайті судової влади України та поштою, причини неявки суду не повідомив; відзив на позов суду не направив, письмово про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до\~ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи: 04.04.2018 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання Заяви про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» № 010/0934/82/0306290. За умовами договору товариство надало позичальнику грошові кошти в сумі 38 200 грн 00 коп. для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, на строк 48 місяців з 04.04.2018 року до 04.04.2022 року зі сплатою процентів за користування кредитним коштами 45% річних. Відповідно до кредитного договору відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом згідно графіку платежів. 20.12.2022 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив право вимоги за кредитним договором № 010/0934/82/0306290, укладеним 04.04.2018 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором у відповідача, станом на 22.12.2022 року наявна заборгованість у загальному розмірі 52 515 грн 16 коп., яка складається з: -заборгованості по тілу кредиту 50 884 грн 08 коп., -заборгованості по несплаченим процентам 1 631 грн 08 коп., -простроченої заборгованості за комісіями 00 грн 00 коп., -строкової заборгованості за штрафами 00 грн 00 коп., -строкової заборгованості за пенею 00 грн 00 коп. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Суд вважає, що позивачем було надано достатньо доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного: відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Стаття 137 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, що чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою, та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved