Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Керівник Слов`янської окружної прокуратури Рейпольський О. звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом Слов`янської окружної прокуратури в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до [PERSON] про конфіскацію частки земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі 19.02.2021 за №165, [PERSON] , який є громадянином російської федерації набув право власності на 1/2 частину земельної ділянки з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, 1413300000:03:000:0229, площею 0,1543 га, розташованої по [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку 19.02.2021 року зареєстроване в Державному реєстрі речових право на нерухоме майно. Разом з тим, набувши право власності на зазначені земельні ділянки, громадянин Російської Федерації відповідач протягом року не виконав покладений на нього обов`язок та не відчужив її, у зв`язку з чим вона підлягає конфіскації на користь держави Україна. За викладених обставин, керівник окружної прокуратури просить конфіскувати у власність держави частку земельної ділянки сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням - для ведення ведення особистого сільськогосподарського господарства, з кадастровим номером 1413300000:03:000:0229, площею 0,1543 га, розташованої по [ADDRESS] , що на праві власності належать громадянину Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , РНОКПП за ДРФО [NUMBER] (посвідка на постійне проживання серії [NUMBER] , видана 13.10.2016 року Органом 1401, шляхом припинення права власності [PERSON] на дану земельну ділянку, та визнання права власності на неї за державою, в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, код ЄДРПОУ 39767332 (місцезнаходження: 36039, м. Полтава, вул. Уютна, буд. 23) та покласти судові витрати на відповідача. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19\~липня 2023\~рокупозов прийнято до розгляду та відкрито в порядку загального позовного провадження. Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідач не скористався. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Прокурор в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в судове засідання не з`явилась, натомість через систему «Електронний суд» подала клопотання в якому просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та здійснити розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить наступного висновку. Статтями 1,2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб. інтересів держави. У ст. 3 ЦК України\~передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3 ч. 1\~ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На прокуратуру відповідно до пункту 2 статті 121 Конституції України покладено представництво інтересів держави у випадках, визначених законом. Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст. 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини п`ятої статті 22 ЗК України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Згідно ч. 4 статті 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що [PERSON] , який є громадянином Російської Федерації, успадкував після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (спадкова справа № 220/2019) частку земельної ділянки для ведення особистого сільського господарства. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі 19.02.2021 за №165, [PERSON] набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1413300000:03:000:0229 площею 0,1543 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого сільського господарства, розташовану по [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 328088761, сформованої 05.047.2023 року) на підставі свідоцтва про право на спадщину № 163, виданного 19.02.2021 року прийнято рішення рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 56708263 від 19.02.2021 року та зареєстровано за [PERSON] , зареєстровано право власності на частку земельної ділянки з кадастровим номером 1413300000:03:000:0229 площею 0,1543 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого сільського господарства (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2295195914133), номер відомостей про речове право 40636092. Отже,\~суд вважає,\~оскільки відповідач,\~будучи іноземним\~громадянином,\~в порушення\~вимог ч.\~4\~ст.\~81\~ЗК України,\~упродовж року\~після набуття\~права власності\~на \~частку земельної\~ділянки сільськогосподарського\~призначення з\~цільовим призначенням\~-\~для ведення\~особистого сільськогосподарського\~господарства з\~кадастровим номером\~1413300000:03:000:0229\~площею 0,1543\~га,\~що розташована\~по [ADDRESS] ,\~ добровільно\~їх не\~відчужив,\~тому слід\~припинити його\~право власності\~та конфіскувати\~ частку\~зазначеної земельної\~ділянки,\~шляхом припинення\~права власності\~на неї\~за відповідачем,\~та визнання\~права власності\~за державою,\~в особі\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~Донецькій області. Суд зазначає, що такий спосіб захисту, в даному випадку, спрямований на поновлення порушених прав держави та повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Враховуючи викладене, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного доказу, зокрема належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги Слов`янської окружної прокуратури в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до [PERSON] про конфіскацію частки земельної ділянки, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь Донецької обласної прокуратури, якою понесено судові втрати, підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 4026,00 гривень, з яких: судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2684,00 гривень та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 1342,00 гривень

Outcome: approved