Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

У червні 2023 року прокурор звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Трудівське» про конфіскацію земельної ділянки площею 8,75 га. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі 24.06.2017 за №715, [PERSON] , яка є громадянкою республіки Білорусь набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 1421556800:02:000:0191 площею 8,75 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території колишньої Новотроїцької селищної ради у межах Волноваського району Донецької області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1284436214215). Право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку 24.06.2017 року зареєстроване в Державному реєстрі речових право на нерухоме майно. Разом з тим, набувши право власності на зазначену земельну ділянку, громадянка республіки Білорусь [PERSON] протягом року не виконала покладеного на неї обов`язку та не відчужила її, у зв`язку з чим остання підлягає конфіскації на користь держави Україна. У зв`язку з чим, заступник керівника окружної прокуратури просить конфіскувати у громадянки республіки Білорусь [PERSON] , на користь Держави зазначену земельну ділянку, шляхом припинення права власності за відповідачем та визнання права власності за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, та покласти судові витрати на відповідача. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23.06.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального провадження. Правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідач не скористалась. Прокурором Волноваської окружної прокуратури була подана заява про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволенні позовних вимог та не заперечували проти винесення заочного рішення. Представник Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в судове засідання не з`явилась, надавши через систему «Електронний суд» клопотання, в якому просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та здійснити розгляд справи без її участі. Відповідач не з`явилась в судове засідання; належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання; не подала відзив, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надала, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2\~ст.247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить наступного висновку. Статтями\~1,2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб. інтересів держави. Статтею\~3 ЦК України\~визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених\~Конституцією України\~та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Однією із засад судочинства, регламентованих п. 3 ч. 1\~ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На прокуратуру відповідно до пункту 2 статті 121 Конституції України покладено представництво інтересів держави у випадках, визначених законом. Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст. 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч.3 ст.81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до ч.5 ст.22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Згідно ч.4 ст.81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Пунктом 10 ч.1 ст.346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Частиною 5 ст.41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що [PERSON] , була громадянкою республіки Білорусь та перебувала на території України на підставі посвідки на постійне проживання серії та номеру [NUMBER] , виданої 12.05.2007 Волноваським РВ УМВС України в Донецькій області, а отже, станом на дату набуття права власності на земельну ділянку мала правовий статус іноземця, таким чином, остання, успадкувала після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , (спадкова справа №66/2015) земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі 24.06.2017 за №715, [PERSON] набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1421556800:02:000:0191 площею 8,75 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території колишньої Новотроїцької селищної ради у межах Волноваського району Донецької області. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за [PERSON] 24.06.2017 року зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1421556800:02:000:0191 площею 8,75 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території колишньої Новотроїцької селищної ради у межах Волноваського району Донецької області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1284436214215), право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 24.06.2017 №21089657. Отже, суд вважає, оскільки відповідач, будучи іноземним громадянином, в порушення вимог ч.4 ст.81 ЗК України, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території колишньої Новотроїцької селищної ради у межах Волноваського району Донецької області, з кадастровим номером 1421556800:02:000:0191 площею 8,75 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1284436214215), добровільно не відчужила, тому слід припинити її право власності та конфіскувати вказану вище земельну ділянку, шляхом припинення права власності на неї за відповідачем, та визнання права власності за державою, в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. Суд зазначає, що такий спосіб захисту, в даному випадку, спрямований на поновлення порушених прав держави та повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Враховуючи викладене, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного доказу, зокрема належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь Донецької обласної прокуратури, якою понесено судові втрати, підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання позовної заяви в сумі 5300,95 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved