Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на частину квартири в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 10.09.2010 вона разом зі своїм батьком [PERSON] та тіткою [PERSON] фактично постійно проживала за адресою [ADDRESS] , без реєстрації. Власником вказаної квартири була [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті залишилася спадщина, що складається з вказаної квартири. Позивач вважає, що її батько, як рідний брат спадкоємиці, не відмовився від прийняття спадщини та є таким, що прийняв спадщину в установленому законом порядку, так як постійно проживав із спадкодавцем на момент її смерті, але не оформив право власності на частину успадкованого майна. Після смерті батька позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та дізналася, що квартира не входить до складу спадщини та до цього часу обліковується як власність померлої тітки [PERSON] . З`ясовуючи обставини, позивач встановила, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася сестра спадкоємиці [PERSON] , яка також не оформила своє право спадщини на частину майна. Відсутність документального оформлення спадкових прав на вказану квартиру спадкоємцями у відповідних частках унеможливлює і подальше оформлення спадкового майна щодо частини спірної квартири. Через неможливість оформити спадщину в нотаріальному порядку, позивач вимушена звернутися до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник надав заяву, відповідно до якої підтримав вимоги позову та просить їх задовольнити, просить проводити розгляд справи без його участі. Судові витрати просить покласти на позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена шляхом оприлюднення оголошення про виклик особи на офіційному сайті Судової Влади. Про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не надала. Будь-які клопотання чи заяви від неї не надходили. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане виконавчим комітетом Знам`янської міської ради 04.12.2005 №2458 на підставі розпорядження органу приватизації Знам`янської міської ради №115р від 09.11.2005, та реєстраційного посвідчення Знам`янського міжміського комунального підприємства бюро технічної інвентаризації від 04.12.2005 [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS] . На замовлення [PERSON] ПП «Кіровоградське бюро експертної оцінки» складений звіт про незалежну оцінку нерухомого майна та КП Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області «Бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на квартиру. Згідно з довідкою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зелений двір-9» виданої 06.06.2023 [PERSON] , остання разом із батьком [PERSON] з 10.09.2010 разом із тіткою [PERSON] та по теперішній час без реєстрації проживає в квартирі за адресою [ADDRESS] , дійсно сплачувала та продовжує сплачувати комунальні послуги по утриманню житла. Відповідно до наданих квитанцій встановлено, що [PERSON] здійснювала членські внески до ОСББ «Зелений двір-9» від імені власника за квартиру в [ADDRESS] , також сплачувала комунальні послуги за вказаною квартирою. [PERSON] померла [INFO] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Знам`янка Знам`янського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області зроблено відповідний актовий запис за № 105. Після її смерті Знам`янською міською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області заведена спадкова справа №395/2011. Згідно з копією спадкової справи спадщину прийняла сестра спадкодавця [PERSON] шляхом подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. [PERSON] помер [INFO] про що Знам`янський відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зроблено відповідний актовий запис за № 345. Після його смерті приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Іванюк Н.В. заведена спадкова справа №43/2022. Єдиним спадкоємцем є донька спадкодавця [PERSON] . Свідоцтво про на спадщину на 1/2 частину спірної квартири не видавалося. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, шляхом визнання права. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що закріплено положеннями ст.1218 ЦК України. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). Відповідно до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.» Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання спадкоємця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкоємцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу 1 цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статей 68, 69 Закону України «Про нотаріат», підп.4.14.-4.15, 4.18, 4.20 п.4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зазначено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину як за законом, так і за заповітом нотаріус перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, а нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є братом спадкодавця [PERSON] , постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не відмовився від спадщини, тому вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України на частину квартири, враховуючи наявність ще одного спадкоємця другої черги спадкування, однак не отримав свідоцтва про право на спадщину. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та того, що в даний час позивач у позасудовому порядку не може зареєструвати право на спадщину на частину спадкового будинку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved