Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.10.2023 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково та стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь позивача грошові кошти у розмірі 66425,00 грн.; три проценти річних у розмірі 2194,75 грн.; інфляційні втрати в розмірі 14294,92 грн.; витрати по сплаті судового збору в розмірі 1045,27 грн. 09.10.2023 представник позивача - адвокат Смоляк О.А. звернулася до суду з заявою про відшкодування судових витрат. В обґрунтування заяви зазначила, що з метою забезпечення представництва інтересів позивача в суді у вказаній справі та надання інших видів правової допомоги позивачем з Адвокатським об`єднанням «СЕТЕС» було укладено Договір про надання правничої допомоги № 1/САІ/О від 15.05.2023, за якими витрати на професійну правничу допомогу складають 23 000,00 грн., що підтверджується відповідними документами, зокрема: рахунком № INV - 000078 від 06.10.2023; Актом від 05.10.2023 № 1 прийому передачі наданих послух у справі № 756/6413/23 за Договором про надання правничої допомоги № 1/САІ/О; Звітом №1 від 05.10.2023 у справі №756/6413/23. Таким чином, судові витрати, які очікує понести позивач у зв`язку з розглядом справи №756/6413/23 складають 23 000,00 грн. Разом з тим, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам у сумі 22 310,00 грн. 24.10.2023 представник відповідача - генеральний директор ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» Зукін В. подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, у якому просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн., посилаючись на скрутне фінансове положення ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», а також те, що справа не є складною, відповідачем визнано позов в частині заборгованості за договором, справа розглядалася у спрощеному позовному провадженні. Представник позивача надала до суду клопотання про розгляд заяви про відшкодування судових витрат за її відсутності, заявлені вимоги підтримала. А також просила прийняти до уваги той факт, що звернення позивача з вказаною позовною заявою зумовлено саме бездіяльністю відповідача, який протягом року користувався грошовими коштами, сплаченими [PERSON] , що свідчить про недобросовісну поведінку останнього, а тому часткове визнання позову, на яке посилається представник відповідача як на підставу для зменшення суми стягнення витрат на правничу допомогу, є безпідставним. Крім того, зауважила, що вартість правничої допомоги не має законодавчого регулювання, а тому, ані суд, ані відповідач не уповноважені регулювати договірні відносини між адвокатом та клієнтом. Додатково зазначила, що ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» не надано жодних доказів на підтвердження свого скрутного матеріального становища. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду заяви про розподіл судових витрат був повідомлений у встановленому законом порядку. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.10.2023 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково та стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь позивача грошові кошти у розмірі 66425,00 грн.; три проценти річних у розмірі 2194,75 грн.; інфляційні втрати в розмірі 14294,92 грн.; витрати по сплаті судового збору в розмірі 1045,27 грн. За приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення ст. 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2019 у справі № 756/2114/17 (провадження 61-10774св18). У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З матеріалів справи вбачається, що 15.05.2023 між позивачем [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «СЕТЕС» було укладено Договір про надання правничої допомоги № 1/САІ/О (далі - Договір). Ціна Договору та порядок здійснення оплати передбачений Розділом 4 Договору. Так, п. 4.1. Договором передбачено, що вартість Послуг визначається в п.4.3. Договору. Розрахунок здійснюється на підставі виставленого Об`єднанням рахунку. За погодженням Сторін оплата послуг може здійснюватись у вигляді передоплати. Відповідно до пункту 4.3 Договору загальна вартість Договору становить сукупність наданих Об`єднанням послуг, відповідно до звітів, виставлених рахунків та здійснених Клієнтом оплат. Вказаним пунктом сторони погодили вартість послуг, які надаються Адвокатським об`єднанням. Згідно з п. 4.4. Договором вартість послуг визначена у пп.4.3.2., пп.4.3.6. Договору остаточно формується Об`єднанням з урахуванням обсягу додаткових документів, необхідних для опрацювання та подальшої подачі до суду, сторонам у справі. При цьому, відповідно до рахунку № INV - 000078 від 06.10.2023 та Акту від 05.10.2023 № 1 прийому передачі наданих послуг у справі № 756/6413/23 за Договором про надання правничої допомоги № 1/САІ/О вартість наданих послуг правничої допомоги склала 23 000,00 грн. та включає в себе: підготовку та подачу позову до суду - 10000грн; підготовку та подачу відповіді на відзив - 8000 грн; участь адвоката у судових засіданнях - 5000 грн. Положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи. Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до позиції Верховного суду, викладеній у його постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 21.01.2021 року у справі №280/2635/20, діюче законодавство передбачає нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою чи тільки має бути сплачено. Тобто, на законодавчому рівні встановлена можливість отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції. А отже, ненанадання відповідної квитанції, на підтвердження оплати вказаних послуг не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог щодо відшкодування витрат на правничу допомогу. Зважаючи на викладене, даючи оцінку зазначеним вище аргументам, зважаючи на позицію сторін, ураховуючи складність та значення справи для сторін, обсяг проведеної представником позивача роботи, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Перевіривши наявні у матеріалах справи докази та доводи сторін на відповідність заявлених до стягнення сум наданому обсягу адвокатських послуг, беручи до уваги клопотання представника відповідача про зменшення судових витрат, суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 10000,00 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн., які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також не суперечать принципу розподілу таких витрат. При цьому, суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного суду від 01.02.2023 року у справі № 160/19098/21, відповідно до яких суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial