Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м.Харкова із позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вказуючи, що відповідач у справі є її бабусею, [INFO] помер чоловік бабусі [PERSON] , [INFO] , після смерті якого відкрилась спадщина. Оскільки [PERSON] перебував у шлюбі із [PERSON] , позивач вважала, що остання успадкує належне спадкодавцю майно. В той час, згодом, в серпні 2023 року позивачу стало відомо, що [PERSON] за життя склав заповіт, згідно якого все належне йому майно він заповів їй, [PERSON] . Нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заявником пропущено строк для прийняття спадщини. Враховуючи викладене, необізнаність в існуванні заповіту, позивач просить суд визначити їй додатковий строк в 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 22.09.2023 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження. 23.10.2023 до суду надійшла заява від відповідача, згідно якої вона позов визнає. В підготовче засідання позивач та її представник не з`явилися, представник надала заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують та просять задовольнити. Відповідач в підготовче засідання не з`явилася, у заяві про визнання позову просила також розглядати справу у її відсутність. Представник третьої особи в підготовче засідання не з`явився, заступником завідувача Другої Харківської міської Державної нотаріальної контори Гончаренко Л. подано заяву про розгляд справи у відсутність представника. На підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести підготовче засідання за відсутності сторін. В силу положень ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ч. 3 ст.\~200\~ЦПК\~України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Провівши підготовче судове засідання в порядку ст.\~197\~ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі та за наявності для цього законних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Холодногірським ВДРАЦС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, серія [NUMBER] від 01.02.2023, актовий запис №39. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.11.2012, спадкодавець [PERSON] перебував у шлюбі із [PERSON] . За життя, а саме 08.07.2021 [PERSON] залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Рибкіною О.М. за №299. Згідно вказаного заповіту, [PERSON] , [INFO] , все належне йому майно заповів [PERSON] , [INFO] . 17.08.2023 державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Шевцовою О.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із пропуском останньою строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України. На момент відкриття спадщини [PERSON] не була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою. Крім того, як вбачається із даної постанови державного нотаріуса, нею встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] раніше не заводилась, тому на підставі поданої [PERSON] заяви заведена спадкова справа № 73615385 від 17.08.2023. Відповідно до ст.1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно зі ст.1221\~ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1223 ЦК України\~встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі\~статтею 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3\~ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними,\~ непереборними,\~ істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місце постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19 (провадження: 61-18000ск20) необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Про свободу заповіту, як фундаментального принципу спадкового права, та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Крім того, п.2 ч.1\~ст. 5 ЗУ «Про нотаріат»\~передбачено, що\~нотаріус зобов`язаний сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду. Положеннями ст.\~63\~ЗУ «Про\~нотаріат» передбачено,\~що нотаріус\~або в\~сільських населених\~пунктах -\~посадова особа\~органу місцевого\~самоврядування,\~уповноважена на\~вчинення нотаріальних\~дій,\~отримавши від\~спадкоємців повідомлення\~про відкриття\~спадщини,\~зобов`язана повідомити\~про це\~тих спадкоємців,\~місце проживання\~або роботи\~яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Оскільки спадкова справа не заводилась, нотаріусом не вчинялись будь-які дії щодо повідомлення спадкоємця [PERSON] про існування заповіту, що позбавило її обізнаності про існування заповіту та, відповідно, можливості реалізувати своє право на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Тому доводи позивача про те, що про наявність заповіту їй відомо не було і про його існування стало відомо після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, суд вважає достовірними. Встановивши, що позивач не була обізнана про наявність заповіту, складеного на її користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] не заводилася, й, відповідно, не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що дає суду підстави для визначення додаткового строку, достатнього для подання позивачем заяви про прийняття спадщини три місяці з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то, на підставі ч.1\~ст. 142 ЦПК,\~позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 536.80 грн., а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені нею витрати на сплату судового збору у розмірі 50 відсотків судового збору, тобто 536.80 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved