Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , що продовжує навчання. В обґрунтування позову вказувала, що 01.12.2009 року між відповідачем та позивачем розірвано шлюб. Від шлюбу мають двоє дітей [PERSON] [INFO] , та [PERSON] ( [PERSON] ) [INFO] . Рішенням Зарічного районного суду м.Сум по справі № 2913 від 30 липня 2009 року з відповідача було стягнуто аліменти у розмірі частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова по справі №646/532/18 від 02.03.2018 року розмір аліментів на [PERSON] було зменшено з на 1/6 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка вказує, що з 01 вересня 2022 року син [PERSON] зарахований студентом першого курсу першого рівня вищої освіти, денної форми здобуття вищої освіти факультету менеджменту та маркетингу Харківського національного економічного університету ім..С.Кузнеця. Позивачка вказує, що оскільки він навчається на денній формі навчання, відповідно не має змоги влаштуватися на роботу та знаходиться на утриманні матері, яка перебуває у вимушеному простої не з вини працівника, хворіє на ряд захворювань, та не може повноцінно забезпечити його потреби, тому потребує додаткової матеріальної допомоги. Позивачка вказує, що враховуючи те, що відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, та отримує гідний дохід він зобов`язаний та має можливість утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Позивачка просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до виповнення [PERSON] двадцяти трьох років, за умови продовження ним навчання. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, заперечує проти задоволення вказаного позову. Зазначив, що не в змозі платити аліменти, оскільки на даний час не працює, стан здоров`я погіршився, з 01.11.2019 року встановлена 3 група інвалідності, а з 20.07.2020 2 група інвалідності безтерміново, що потребує постійного лікування та витрачання значних коштів на придбання медичних препаратів. Додав, що одружений та на його утриманні перебуває неповнолітня донька. У зв`язку з чим у нього відсутня матеріальна можливість утримувати сина, що продовжує навчання, тому просить відмовити у задоволенні позову. У відповіді на відзив позивач долучила квитанції, які підтверджують, що дитині потрібні кошти на навчання, а саме квитанція на придбання ноутбука вартістю 34999 грн., оскільки син навчаться на дистанційній формі навчання та потребує технічного забезпечення.Позивачка в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У запереченні відповідач вказав, що вказані фіскальні чеки не є іменними і не підтверджують жодним чином факту понесення витрат саме позивачем, тому не є належними доказами, просив розглянути без його участі та відмовити у позові у повному обсязі. Від [PERSON] надійшла заява, що проти позову не заперечує та просить задовольнити вимоги [PERSON] повність. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач та позивач перебували у шлюбі, який розірвали 01.12.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 01.12.2009 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.06.2019 року, яке видано повторно позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] . Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] [PERSON] змінив прізвище ім`я по батькові на [PERSON] . Відповідно до довідки Харківського національного економічного університету ім. С.Кузнеця № 267/18 від 26.05.2023 [PERSON] є студентом першого курсу першого(бакалаврського) рівня вищої освіти академічної групи 6.03.073.030.22.2 денної форми здобуття вищої освіти факультету менеджменту і маркетингу, навчається за державним замовленням, закінчує навчання 30.06.2026 року. Відповідно до довідки з Пенсійного фонду України від 29.05.2023 року [PERSON] не отримує заробітну плату (дохід, грошове забезпечення). З наданих позивачем копій квитанцій слідує, що позивач постійно сплачує та забезпечує повнолітнього сина ліками, продуктами, технікою. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року справа №346/103/17-ц. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ч. 2 ст. 200 Сімейного кодексу України) Вирішуючи даний спір, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, та враховує наступні обставини, що [PERSON] проживає разом з матір`ю, яка відповідно до довідки №26/05-2023-к від 26.05.2023 перебуває з 01.03.2022 року у вимушеному простої не з вини працівника, та знаходиться на її утриманні, навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, не працює, відповідно до вимог сімейного законодавства повнолітня дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку батьків. Відповідач є особою пенсійного віку, відповідно до посвідчення серії [NUMBER] є інвалідом 2 групи як ветеран війни, має ряд захворювань, та на утриманні неповнолітню доньку, отримує грошове утримання у вигляді пенсії, середній розмір відповідно до розрахунку складає близько 19000 тисяч, щодо наявності інших істотних обставин, які б перешкоджали відповідачу у виконанні його батьківських обов`язків щодо його повнолітньої дитини не встановлено. Відповідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. \~ \~ \~ \~ При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до вимог ст. 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684 гривень. Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», визначено, що з 1 січня 2023 року мінімальна заробітна плата становить 6700 гривень. Враховуючи вказане, вбачається, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання передбачене зокрема за наявності у батьків можливості надавати таку допомогу. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] , не досяг 23 років, продовжує навчання, не працює (доказів іншого суду не надано). Навчається на денній формі на бюджетній основі, стипендії не отримує. Сам по собі факт навчання дитини в навчальному закладі не може бути підставою для призначення аліментів у заявленому позивачем розмірі, а має бути визначена потреба у них повнолітньої дитини, що слід довести відповідним чином. В свою чергу, позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами здатність відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, чим не виконано вимоги частини 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З`ясовуючи наявність вищезазначених обставин для визначення розміру аліментів, судом встановлено, що на даний час повнолітній син [PERSON] , продовжує навчання на денній формі навчання, та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги з боку батька, зокрема, витратами на навчання (канцелярські товари), харчуванням, одягом та взуттям, оплатою на навчання з програмного забезпечення з дистанційною формою навчання. Також, суд вважає, що витрати сина на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя дитини є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання, будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує певних коштів. Під час навчання на денній формі навчання, [PERSON] позбавлений можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу не має. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким є припис ч. 2 ст. 182 СК України. Тому законодавчо встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. Він не може бути менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище сина, позивача і відповідача, і наявність у відповідача іншої неповнолітньої дитини, тому згідно наданих доказів по справі та з урахуванням норм чинного законодавства, що регулює дані правовідносини, справедливим буде стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі заяви до суду (12.06.2023) і до закінчення сином навчання 30.06.2026, але не більше як до досягнення сином двадцяти трьох років. Разом з тим, частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, у відповідності до вимог ст.141ЦПК Україниз відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн., враховуючи те, що при зверненні до суду [PERSON] була звільнена від сплати судового збору на підставі ч.1ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial