Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до суду із позовом до Старостинського округу №5 Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької областіпро встановлення факту родинних відносин, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить, зокрема житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по\~\~ [ADDRESS] . Вказане спадкове майно [PERSON] відповідно до заповіту від 10.12.2018 заповіла їй. Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку при спадкуванні за заповітом після смерті [PERSON] , немає. Зазначає, що спадщину після смерті [PERSON] позивачка прийняла вчасно, оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкодавицею за однією адресою, однак у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачкою не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на спадкове майно у вигляді згаданого житлового будинку, а також докази, які б підтверджували факт проживання позивачки із спадкодавицею на день її смерті. Поряд з цим, при вивченні нотаріусом поданих позивачкою документів, необхідних для оформлення спадкових прав, було виявлено відсутність відомостей про батька у актовому записі про народження покійної [PERSON] . Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримали заявлені позовні вимоги, з підстав, викладених у позовній заяві, та просили їх задовольнити. Представник відповідача Старостинського округу №5 с. Ржавинці, в особі Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності. Згідно ч.4 ст.206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, покази свідків, врахувавши заяву представника відповідача, приймаючи до уваги безумовне визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно ст. 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Судом встановлено, що [INFO] в с. Ржавинці Чернівецького району Чернівецької області померла [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданий 25.11.2021 (а.с.13). Позивачка [PERSON] є донькою померлої [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданий 24.11.1970, а також свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22.10.1989 (а.с.25). 10.12.2018 [PERSON] склала заповіт у відповідності до якого усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось заповіла [PERSON] (а.с.15). Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку при спадкуванні за заповітом згідно приписів ст. 1241 ЦК України, не встановлено. Відповідно до ч.ч. 1, 1 ст. ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивачка, маючи намір оформити свої спадкові права після смерті матері [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, подала до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Малітовської Т.М. заяву про прийняття спадщини у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями, що розташований по [ADDRESS] , проте у видачі свідоцтва про право на вказане спадкове майно їй було відмовлено. Із змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.10.2022 (а.с.16) вбачається, що спадкоємиця звернулася до нотаріальної контори після закінчення 6-місячного строку, встановленого для прийняття спадщини, не перебуваючи при цьому на реєстраційному обліку по місцю останнього проживання померлої [PERSON] на день її смерті, що на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України давало б їй право вважатися такою, що прийняла спадщину, та не надала правовстановлюючі документи, які б підтвердили право власності померлої на спадковий будинок. Відповідно до ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Як вбачається із копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 27.09.2002 Заставнівським РВ УМВС в Чернівецькій області (а.с.10), позивачка на день смерті матері [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно абз. 1 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Той факт, що позивачка [PERSON] постійно проживала із спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] в судовому засіданні підтверджується письмовими відомостями Старостинського округу №5 с.Ржавинці Чернівецького району Чернівецької області Юрковецької сільської ради від 23.03.2023 № 270, за якими позивачка [PERSON] фактично проживала без реєстрації за вищевказаною адресою разом зі своєю матір`ю [PERSON] , здійснювала за нею догляд по день смерті, вони вели спільне господарство та були пов`язані спільним побутом (а.с.24). Відповідно до змісту ст. 315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені юридичні факти, зокрема, факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на день смерті останнього. З огляду на наведене, враховуючи, що позивачкою доведено факт постійного проживання зі своєю матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , суд вважає, що такий факт необхідно встановити. Одночасно, судом встановлено, що [PERSON] після смерті [PERSON] здійснювала та здійснює догляд та утримання по даний час будинковолодіння, в якому постійно проживала померла. За відомостями виконавчого комітету Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області (а.с.22) житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] належав померлому [INFO] [PERSON] , однак документи про право власності на вказаний будинок не видавалися. На день смерті останнього разом із ним в одному будинку проживала його донька [PERSON] , яка за життя вступила в управління домогосподарством, однак не встигла оформити своїх спадкових прав, оскільки померла [INFO] (а.с.24). Той факт, що [PERSON] та [PERSON] перебували між собою у родинних відносинах, як батько та донька, в судовому засіданні підтвердили допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Факт перебування останніх у родинних зв`язках додатково підтверджується довідками Старостинського округу №5 с.Ржавинці Юрковецької сільської ради від 11.11.2022 (а.с.19-21). Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що суд може встановити факт родинних відносин, якщо в органах РАЦС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні, або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду. Враховуючи вищезазначене, а також те, що заявлені вимоги про встановлення факту родинних відносин породжують юридичні наслідки для позивачки у вигляді реалізації спадкових прав, а встановити його іншим шляхом неможливо, суд вважає, що заявлені вимоги в частині встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню. Щодо визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] у відповідності до приписів ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавицею та такою, що в порядку спадкування за заповітом претендує на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який входить до спадкової маси після смерті [PERSON] . Також судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформив належним чином. Чого після його смерті не зробила і його спадкоємиця [PERSON] Старостинський округ №5 с. Ржавинці в особі Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, як відповідач по справі, пред`явлений позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України викладених у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а протилежного судом не встановлено, тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1261-1265, 1268, 1269, 1270, 1272, 1297 ЦК України,

Outcome: approved