Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідач [PERSON] , є споживачем природного газу та перебуває у договірних відносинах з АТ «ПОЛТАВАГАЗ». На даного абонента відкрито особистий рахунок № [NUMBER] для здійснення оплати. Споживач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, а саме: не сплачує за надані послуги з розподілу природного газу, чим порушує права АТ «ПОЛТАВАГАЗ». Станом на 31 серпня 2023 року сума боргу становить 5\~994,55 грн. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11.09.2023 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання (а.с. 27). 28.09.2023\~на адресу\~суду від\~ [PERSON] \~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~відповідно до\~якого відповідач\~заперечує проти\~позову з\~тих підстав,\~що позивачем\~не надано\~жодних доказів\~щодо законного\~перебування у\~АТ «\~Полтавагаз» газорозподільної\~системи в\~межах с.\~Дубина Полтавського\~району Полтавської\~області.\~Зазначив,\~що АТ\~« Полавагаз»\~самовільно користується\~газовими мережами,\~які йому\~не належать\~в межах\~с.\~Дубина Полтавського\~району Полтавської\~області.\~Вказав,\~що мешканці\~с.\~Дубина проводили\~газопровід за\~власні кошти,\~що підтверджується\~списком тих\~мешканців,\~які здавали\~кошти на\~газопровід у\~вищезазначеному населеному\~пункті,\~а також\~касовими ордерами\~та актом\~приймання виконаних\~робіт №\~60609,\~а роботи по будівництву виконував кооператив «Дубелянський». Вказав, що позивач не звертався до нього з пропозицією оплати послуг та не узгоджував з ним інший тариф, не надав доказів щомісячної звірки щодо отримання послуг розподілу природного газу АТ «Полтавагаз». Також зазначив, що він звільнений від сплати судового збору, оскільки є учасником бойових дій та має пільги. 04.10.2023 позивачем було надано відповідь на відзив у якій зазначено, що доводи відповідача є необгрунтованими, не стосуються суті справи та не спростовують позовні вимоги. Вказав, що АТ «Полтавагаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу відповідно до ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території м. Полтава та Полтавської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Полтавагаз». Доступ споживачів до послуг настає за умови укладеного між ним та оператором ГРМ договору за формою Типового договору розподілу природного газу, що укладається шляхом підписання заяви-приєднання. Фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення ним будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ, документально підтверджене споживання природного газу. Зазначив, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача, оскільки дана справа розглядається не щодо порушення прав [PERSON] , як учасника бойових дій. 16.10.2023 на адресу суду відповідачем було надано заперечення на відповідь на відзив, де [PERSON] зазначив, що позивачем не надано жодного доказу, що у АТ «Полтавагаз» на законних підставах перебуває газорозподільна система в межах [ADDRESS] . Вказав, що АТ «Полтавагаз» самовільно користується газовими мережами Полтавського району в межах с. Дубина, які йому не належать, оскільки мешканці цього села за свої кошти провели центральний газопровід та приєднали труби газопроводу. Зазначив, що цін/тарифів на розподіл газу, встановлених відповідно до законодавства немає, а відтак: немає підстав для позову. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та у своїх запереченнях на відповідь на відзив. Зазначив, що газомережа, яка йде до його будинку не знаходиться у володінні АТ «Полтавагаз», а лише перебуває у їхньому користуванні, оскільки вказана газомережа в с. Дубина будувалася за державні кошти та кошти мешканців цього села. Зазначив, що заява-приєднання була підписана ним під тиском працівників АТ «Полтавагаз». В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що газогін на території с. Дубина був прокладений за рахунок мешканців села та знаходився в територіальній власності вказаного села, а потім був переданий у користування АТ «Полтавагаз». Вказана компанія не має права стягувати із споживачів кошти за транспортування природного газу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу, визначає Закон України «Про ринок природного газу». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу (Закон України «Про ринок природного газу»). 27 липня 2015 року набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827, а також Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року за № 2494, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824. За нормами статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно з п. 1 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача. За змістом пункту 5 частини 2статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Згідно з ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу», за договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу є публічним. Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (п.4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (п.7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом. Відповідно до пунктів 1.1, 1.3, 1.4 Розділу І Типового договору розподілу природного газу (у відповідній редакції на час виникнення спірних відносин), затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498, Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Послуга з розподілу природного газу - послуга Оператора ГРМ, яка надається Споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи в межах приєднаної потужності його об`єкта і розподіл (переміщення) належного Споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача. Згідно з Розділом ІІ Типового договору розподілу природного газу за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 11.01.2023, одним із видів діяльності АТ «Полтавагаз» є розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи (а.с. 14). АТ «Полтавагаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу відповідно до ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 15.06.2017 № 778 «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «Полтавагаз», зі змінами внесеними постановами НКРЕКП від 04.06.2019 № 941, від 25.07.2019 № 1564, від 16.12.2020 № 2512 в межах території м. Полтава та Полтавської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Полтавагаз» та оприлюднено на сайті Регулятора. Відповідач [PERSON] є побутовим споживачем природного газу за місцем свого проживання в [ADDRESS] , розподіл якого здійснюється ПАТ «Полтавагаз» на підставі договору, укладеного у формі заяви-приєднання від 21.09.2021 (а.с. 19). Відповідно до картки абонента [PERSON] , О/Р [NUMBER] , код ЕІС: 56ХМ26Н20490239J, адреса: [ADDRESS] станом на серпень 2023 року заборгованість за послуги із розподілу природного газу становить 5\~994,55 грн (а.с.21). З даних картки споживача [PERSON] вбачається, що відповідач споживав природний газ в період з січня 2018 року по серпень 2023 року у зазначених обсягах (а.с. 22). Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг з розподілу природного газу та їх оплати, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу» та Цивільним кодексом України. Факт приєднання відповідача до умов Типового договору розподілу природного газу, підтверджено, оскільки [PERSON] підписав заяву-приєднання та отримував послуги з постачання природного газу, що підтверджується поясненнями сторін та дослідженими в судовому засіданні доказами. Так, відповідач у судовому засіданні зазначив, що користується природним газом за місцем свого проживання, за спожитий природний газ сплачує. Факт підписання ним заяви-приєднання також підтвердив, хоча і зауважив, що підписав таку заяву під тиском. Разом з тим зазначив, що не звертався з приводу такого тиску ні до керівництва ПАТ «Полтавагаз», ні до поліції. Також пояснив, що не звертався до позивача із заявою про припинення постачання йому природного газу. Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про те, що [PERSON] приєднався до умов Типового договору розподілу природного газу та отримував послуги з розподілу природного газу. За нормами статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач скористався наданими послугами, продовжуючи споживати природний газ, натомість, всупереч визначеним законом та умовами договору обов`язкам, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконував, а саме: не сплачував вартість отриманих ним послуг, внаслідок чого має заборгованість перед позивачем. Згідно з наданим позивачем до позовної заяви розрахунком, сума заборгованості [PERSON] за надані послуги з розподілу природного газу перед АТ «Полтавагаз» станом на 31 серпня 2023 року становить 5\~994,55 грн. Розрахунок вказаної заборгованості здійснено позивачем АТ «Полтавагаз» за наведений період, відповідно до вимог Кодексу ГРМ, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, та тарифів, встановлених на послуги розподілу природного газу для АТ «Полтавагаз» у відповідні періоди, об`ємів споживання відповідачем природного газу. Відповідний розрахунок вартості розподілу природного газу за адресою споживача по особовому рахунку № [NUMBER] станом на серпень 2023 року здійснено позивачем, який в суду не викликає сумніву (а.с. 21). Водночас, [PERSON] зазначеного розрахунку не спростував та свого контррозрахунку не навів. При цьому матеріали справи не містять документів, які б підтверджували те, що [PERSON] не є споживачем природного газу, що у спірний період природний газ не постачався до будинку відповідача або постачався іншим постачальником, з яким відповідач уклав відповідний договір і послуги якого сплачував, відсутні відомості про звернення відповідача до позивача із заявами про відключення від споживання природного газу. Досліджені судом докази та встановлені на їх підставі обставини справи в повній мірі спростовують доводи відповідача про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Твердження відповідача про безпідставність позовних вимог у зв`язку з тим, що газопровід будувався за рахунок державних коштів та коштів жителів села, а також надані до суду та досліджені в ході судового розгляду докази на підтвердження таких доводів, суд не бере до уваги, оскільки вони не є такими, що спростовують наявність у відповідача обов`язку щодо сплати заборгованості за послуги з розподілу природного газу, враховуючи вищенаведені у цьому рішенні норми права та встановлені обставини. Водночас, у контексті оцінки доводів сторін суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів учасників справи, суд вважає, що ключові аргументи доводів сторін отримали достатню оцінку. На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та заборгованість за послуги з розподілу природного газу в розмірі 5\~994,55 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідач [PERSON] у своєму відзиві зазначив, що він звільнений від сплати судового збору, як учасник бойових дій. Однак, відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Вказаною нормою не передбачено звільнення від сплати судового збору у справах з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у цій справі. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 545/1149/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 9901/311/19. Таким чином, відсутні визначені законом підстави для звільнення відповідача від сплати судового збору у даній справі. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання\~про розподіл\~судових витрат,\~суд бере\~до уваги,\~що позов\~задоволено в\~повному обсязі,\~тому судові\~витрати покладаються\~на відповідача\~в повному\~обсязі.\~З відповідача\~на користь\~позивача підлягають\~до стягнення\~судові витрати\~у розмірі\~2684,00\~грн.

Outcome: approved