Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

29.05.2023 року адвокат Заборський О.В., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 14.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрований у реєстрі №9934. В обґрунтування позову зазначено, що 25.05.2023 року з додатку «ДІЯ» [PERSON] стало відомо про відкриття приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. виконавчого провадження №66902139 від 22.09.2021 року, за виконавчим написом вчиненим 14.05.2021 року, приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрованим в реєстрі № 9934, про стягнення з нього на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованості в розмірі 13522,95 грн. Проте, зазначений виконавчий напис вважає незаконним, оскільки вчинений приватним нотаріусом за відсутністю підстав для його вчинення, а саме: приватним нотаріусом не проводилась перевірка безспірності заборгованості, а стягувачем не представлено документів, які свідчать про безспірність вимог; не представлено розрахунку заборгованості; відповідач не направляв на адресу позивача вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором. 30.05.2023 року на підставі ухвали суду та у відповідності до вимог ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 30.05.2023 року ухвалою суду за клопотанням представника позивача зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №9934 вчиненого 14.05.2021 року приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. Представник відповідача та треті особи у встановлений п`ятнадцятиденний строк відзив, пояснення щодо позову не подали. 27.09.2023 року третьою особою - приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В., на виконання ухвали суду від 19.09.2023 року, надано суду копію виконавчого напису нотаріуса, копію кредитного договору та копію заяви про примусове виконання рішення. У відповідності до ч. 13\~ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи та не проводячи судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що 14.05.2021 року приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 9934 щодо звернення стягнення на грошові кошти у сумі 13522,95 грн. з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНФОРС». З якого вбачається, що [PERSON] є боржником за Кредитним договором 993646-А від 17 серпня 2020 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Права Вимоги за кредитним договором № 40071779-72 від 15 жовтня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (далі стягувач), заборгованість за кредитним договором 993646-А від 17 серпня 2020 року. Строк платежу за Кредитним договором 993646-А від 17 серпня 2020 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 15 жовтня 2020 року по 16 квітня 2021 року. Сума заборгованості становить 13522,95 грн. (в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 6300,00 грн., прострочена заборгованість за користування кредитом становить 7222,95 грн.). До зазначеного виконавчого напису додано копію Кредитного договору «993646-А» від 17.08.2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» та [PERSON] ; та Угоду до Кредитного договору № 993646-А від 17.08.2020 року. 22.09.2021 року Приватним виконавцем Сидорук Л.В. ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66902139 за наведеним виконавчим написом нотаріуса. Відповідно до ст. ст.15,\~16 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої\~статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»(далі Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим\~Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Пронотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерстваюстиції України22лютого 2012року №296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою КабінетуМіністрів Українивід 29червня 1999року №1172\~(далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України«Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому\~стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~ передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З урахуванням приписів статей\~ 15, 16, 18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,88 Закону України\~«Про нотаріат» \~у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, відповідно до правовій позиції Верховного Суду України викладеної у Постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, який враховується судом відповідно до ч. 1 ст. 360-7ЦПК України. Так, аналізуючи норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, враховуючи, що відповідач ТОВ «ФІНФОРС» не надав суду належні та допустимі докази існування заборгованості боржника [PERSON] перед ним, як стягувачем, та розрахунку заборгованості за зазначеним кредитним договором із зазначенням періоду виникнення такої заборгованості, не надав доказів що він є правонаступником ТОВ «СС ЛОУН» тобто, суду не надано належних та допустимих доказів, що приватному нотаріусу для вчинення спірного виконавчого напису було надано документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем, тому за наявністю спору між сторонами про існування та розмір заборгованості зазначеної у виконавчому написі нотаріуса, про який позивач заявляє у своїй позовній заяві, суд визнає, що спірний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. з порушенням вимог\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з чим визнає його таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1\~ст.\~133\~ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3\~ст. 133 ЦПК\~належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом\~ст. 137 ЦПК\~несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із\~ст. 141 ЦПК\~розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4\~ст. 137 ЦПК\~суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Відповідно до ч. 3\~ст. 141 ЦПК\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Суд встановив, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. підтверджується ордером адвоката № 1173531, договором від 25.05.2023 р. про надання правничої допомоги адвокатом Заборським О.В., де визначено, що адвокатський гонорар за надані послуги позивачу визначається за домовленістю сторін, актом виконаних робіт від 26.05.2023 року з деталізацією обсягу виконаних робіт адвокатом та їх вартості, а також квитанцією від 26.05.2023 р. про оплату послуг адвоката в сумі 7000 грн. за договором від 25.05.2023 року. Отже, з огляду на викладене, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру, а також були дотримані критерії розумності їх вартості. Враховуючи, що суд повністю задовольнив заявлені позовні вимоги, то витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 7000 грн. підлягають стягненню в повному обсязі з відповідача на користь [PERSON] , як такі, що були доведені відповідно до ст.\~137,\~141 ЦПК. На підставі ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн. за подання позовної заяви та 536,80 грн. за подання заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved