Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями і бездіяльністю службових осіб органу досудового розслідування. В обґрунтування позову позивач вказує, що 26.03.2020 року звернувся з заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення, пов`язане з невиконанням судових рішень. Однак, з моменту розпочатого досудового розслідування слідчими впродовж двох років та 10 місяців чинились перешкоди інтересам позивача внаслідок невиконанням службовими особами судових рішень, а тому позивач просить стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000000,00 грн. Ухвалою суду від 26 квітня 2023 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в загальному позовному порядку. 08 травня 2023 року від позивача до суду надійшла заява про відвід судді. Ухвалою суду від 15 травня 2023 року заяву вирішено заяву [PERSON] про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Абухіна Р.Д. визнати необґрунтованою та передати вказану заяву до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1\~ст. 33 ЦПК України\~судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Абухіна Р.Д. Ухвалою суду від 18 травня 2023 року (головуючий суддя Науменко А.В.) вирішено відмовити у задоволенні заяви позивача [PERSON] про відвід головуючого судді Абухіна Р.Д. 13 червня 2023 року від Головного управління Національної поліції в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до вказаного відзиву, ГУНП в Одеській області позов не визнали в повному обсязі. 20 червня 2023 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив. Ухвалою суду від 21 червня 2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання призначене на 23 жовтня 2023 року з`явився позивач. Під час судового засідання позивач висловив свою позицію відносно позову та просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату та час судового засідання сповіщений належним чином. Неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18. Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Виходячи з вищевикладеного, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. По справі встановлено, що у слідчому відділенні відділення поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП Одеській області проводиться досудове розслідування кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42020162040000041 від 04.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, та № 42020162040000042 від 12.06.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Відомості до ЄРДР у вказаних кримінальних проваджень були внесені на підставі заяви позивача [PERSON] . Даний факт підтверджується наявними в матеріалах справи витягами з Єдиного реєстру досудових розслідувань за зазначеними вище номерами кримінальних проваджень. Як вбачається з наявного в матеріалах справи листа № 60.7/2033 від 26.11.2021 року т.в.о. начальника СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області Клинч Я., 31.12.2020 року кримінальні провадження № 42020162040000041 від 04.06.2020 року та № 42020162040000042 від 12.06.2020 року прокурором були об`єднані в одне кримінальне провадження з присвоєнням єдиного реєстраційного номеру № 42020162040000041. Досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні здійснює слідчий Бахчиванжи Владислав Валерійович. Досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні здійснює слідчий Бахчиванжи В.В. 23.10.2020 ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 23.10.2020 скаргу [PERSON] задоволено та зобов`язано слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №42020162040000041 від 04.06.2020 за ознаками ч. 2 ст. 382 КК України, долучити до провадження цивільний позов [PERSON] , надати йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки цивільного позивача, а також повідомити про процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову. Також, 23.10.2020 ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 23.10.2020 скаргу [PERSON] задоволено та зобов`язано слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42020162040000042 від 12.06.2020 за ознаками ч. 2 ст. 382 КК України, долучити до провадження цивільний позов [PERSON] , надати йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки цивільного позивача, а також повідомити про процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову. 28.12.2020 ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси скаргу потерпілого [PERSON] було задоволено та скасовано постанову слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Бахчиванжи В.В. від 24.11.2020 про закриття кримінального провадження № 42020162040000041 від 04.06.2020 року у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. 26.02.2021 ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси скаргу [PERSON] на бездіяльність слідчого відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області щодо нездійснення процесуальних дій, які слідчий зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк було задоволено. Зобов`язано слідчого відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області Бахчиванжи В.В. вчинити процесуальну дію з проведенням допиту [PERSON] як потерпілого в рамках кримінального провадження №42020162040000041 від 04.06.2020. Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 11.05.2021 скаргу [PERSON] на бездіяльність слідчого відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області щодо нездійснення процесуальних дій, які слідчий зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк було задоволено. Зобов`язано слідчого СВ відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області Бахчиванжи В.В. виконати вимоги ухвали суду від 26.02.2021 в рамках досудового розслідування кримінального провадження №42020162040000041. Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16.07.2021 року скаргу [PERSON] та обов`язати процесуального керівника - прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси розглянути в порядку ст.220 КПК України клопотання потерпілого та цивільного позивача [PERSON] від 12 січня 2021 року про зміну правової кваліфікації об`єднаного кримінального провадження №42020162040000041 від 02 червня 2020 року з ч.1 та ч.2 ст.382 КК України на ч.1, ч.2, ч.4 ст.382 та ч.2 ст.364 цього ж кодексу, а також виконати резолютивну частину ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 27 січня 202021 року (в справі №523/8760/20, провадженні №1кс/523/315/21), яка стосувалася аналогічного питання. Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2022 року вирішено скаргу [PERSON] задовольнити та зобов`язати слідчого СВ Відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області, який здійснює досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження №42020162040000041 від 02 червня 2020 року за ч.1 та ч.2 ст.382 КК України, в розумні строки: - виконати письмові вказівки процесуального керівника прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси [PERSON] від 13 квітня 2021 року щодо зазначених у вказівках процесуальних дій, в тому числі допитати потерпілого [PERSON] ; - прийняти остаточне процесуальне рішення щодо стадії досудового розслідування даного кримінального провадження. Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 20.07.2022 року вирішено скаргу [PERSON] задовольнити. Зобов`язати слідчого СВ Відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області [PERSON] , інших слідчих, які здійснюють досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження №42020162040000041 від 02 червня 2020 року за ч.1 та ч.2 ст.382 КК України, в розумні строки: - виконати письмові вказівки процесуального керівника прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси [PERSON] від 20 липня 2022 року щодо зазначених у вказівках процесуальних дій, в тому числі допитати потерпілого [PERSON] ; - прийняти остаточне процесуальне рішення щодо стадії досудового розслідування даного кримінального провадження. Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 23.02.2023 року вирішено скаргу [PERSON] задовольнити та зобов`язати слідчого СВ Відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області Кочигіну В.С., на виконання вимог абзацу першого ч.6 ст.284 КПК України, направити потерпілому [PERSON] постанову від 26 січня 2023 року про закриття кримінального провадження за №42020162040000041 від 04 червня 2023 року, у зв`язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 28.03.2023 року вирішено скаргу [PERSON] на бездіяльність посадових осіб ВП № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області щодо ненадання постанови про закриття кримінального провадження №42020162040000041 задовольнити частково та визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб ВП № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, яка полягає у порушенні вимог ч.6 ст.284 КПК України, щодо повідомлення потерпілого [PERSON] про закриття кримінального провадження №42020162040000041. Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч. 6 цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно з статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Таким чином, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167, 1174 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Вказаний висновок зроблено у постанові КЦС ВС від 19.03.2020 року за результатами розгляду справи № 686/13212/19, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. У цій постанові колегією суддів було зазначено: 52. Отже, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. 56. При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. 57. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України). Суд встановлює, що позивачем не доведено та не обґрунтовано розмір моральної шкоди у розмірі 1000000,00 грн. Однак, виходячи з матеріалів справи, суд встановлює, що позивачем протягом тривалого часу оскаржуються дії та бездіяльність слідчого. За результатом розгляду вказаних скарг, слідчим суддею вказані скарги задовольняються та зобов`язано слідчого вчиняти відповідні дії. Суд вбачає за необхідне зазначити, що честь та гідність ключові поняття в теорії прав і свобод людини, які віддзеркалюють стан визнання і реалізації всієї сукупності прав і свобод людини, а порушення будь-якого суб`єктивного права особи принижує її честь і гідність. Так, розуміння поваги до честі і гідності особи при провадженні дізнання та досудового слідства закріплений у ст. 5 Загальної декларації прав людини 1948 року: Ніхто не повинен зазнавати тортур, або ж нелюдського, або такого, що принижує його гідність, поводження і покарання, ст. 3 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, де йдеться про заборону катування, нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження або покарання. На думку суду під час здійснення досудового розслідування учасники кримінального судочинства мають право на повагу до честі і гідності, а держава повинна сприяти можливості учасників кримінального провадження усвідомлювати себе як особистість, поважати власні моральні принципи й етичні норми, наполягати на повазі до себе з боку інших осіб, правоохоронних органів та їх посадовців, а також вимагати на виконанні своїх обов`язків у відповідності до встановлених законодавством норм. Повага до гідності під час досудового розслідування полягає у проведенні слідчих дій у суворій відповідності з принципами і вимогами норм міжнародного права, національного кримінально процесуального кодексу та існуючих етичних норм поведінки дізнавача, слідчого, судді, прокурора, а також у невчиненні заборонених законом дій та рішень при провадженні, своєчасному виявленні процесуальних порушень, поновленні порушених прав та відшкодуванні матеріальної та моральної шкоди, своєчасному реагуванні на причини та умови, що призводять до порушень, притягненні винних посадових осіб до встановленої законом відповідальності. Іншими словами, забезпечення принципу поваги до честі і гідності особи на стадіях дізнання і досудового слідства полягає у суворому дотриманні міжнародних та національних стандартів поводження з особами, які беруть участь к кримінальному судочинстві.

Outcome: partial