Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Позивач АТ «Альфа-Банк» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.02.2008 року між АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №10-29/5302. На виконання умов кредитного договору первісний кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 45000,00 доларів США, зі сплатою 12,75 процентів річних, а позичальник зобов`язався виконувати свої договірні зобов`язання відповідно до умов договору. В якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги первісний кредитор уклав в день укладання кредитного договору з майновим поручителем [PERSON] договір іпотеки № 02-10/386. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира, загальною площею 44,70 кв.м., житловою площею 29,20 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 280289962 від 20.10.2021 року, право власності на предмет іпотеки по частки набули [PERSON] та [PERSON] . Отже, всі права та обов`язки іпотекодавця за договором іпотеки у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ними права власності на предмет іпотеки, перейшли до [PERSON] та [PERSON] . У свою чергу, позичальник неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 18.01.2022 року, має заборгованість 41885, 03 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 1177890,81 грн., а саме: за кредитом - 18750,00 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 527287,50 грн., по відсотках - 23135,03 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 650603,31 грн. За таких обставин позивач просив в рахунок погашення вказаної заборгованості за кредитним договором № 10-29/5302 від 14.02.2008 звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 44,70 кв.м., житловою площею 29,20 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] та [PERSON] , на користь АТ «Сенс банк» шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.01.2022 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.09.2022 року витребувано від П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори, належним чином посвідчену копію матеріалів спадкової справи після померлої [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про право на спадщину за законом № 7-318 видано 26.05.2018 року державним нотаріусом Опанасюк О.Ю.). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27.04.2023 року в порядку ст. 55 ЦПК України, замінено позивача АТ «Альфа Банк» на його правонаступника АТ «Сенс Банк». Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27.04.2023 року витребувано від П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори, належним чином посвідчену копію матеріалів спадкової справи після померлої [PERSON] [INFO] (актовий запис про смерть складене Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 28.11.2022 року за № 22534). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.05.2023 року провадження в частині позовних вимог АТ «Сенс Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки закрито. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.05.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу Деснянського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідач не скористалася процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасником розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до письмових матеріалів справи, 10.09.2019 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Згідно з рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені в акті, виникає у АТ «Альфа-Банк». Крім того, 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про перейменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Судом встановлено, що 14.02.2008 року між АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа банк», а в подальшому АТ «Сенс Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту №10-29/5302 (а.с.16-17). Відповідно до умов кредитного договору, кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 45000,00 доларів США, зі сплатою 12,75 процентів річних. Кінцевий термін погашення заборгованості по кредиту до 13.02.2018 року. 14.02.2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №10-29/5302 від 14.02.2008 року, між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Ддговір іпотеки № 02-10/386 (а.с.18-19). Згідно змісту п. 1.1 договору іпотеки № 02-10/386 від 14.02.2008 року, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира, загальною площею 44,70 кв.м., житловою площею 29,20 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру серія ККВ номер 67734, видане Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 21.03.2002 року (а.с.20). Відповідно до свідоцтва про смерть від 16.07.2017 року серії [NUMBER] [INFO] померла [PERSON] , [INFO] (а. с. 94 на звороті). Згідно матеріалів спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] , спадкоємцями майна, а саме квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [INFO] частина квартири та [PERSON] , [INFO] частина квартири (а.с. 110 на звороті). Відповідно до положення ч. 1-3 ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності (спеціальне майнове право) на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Враховуючи вказане, всі права та обов`язки іпотекодавця за договором іпотеки у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ними права власності на предмет іпотеки перейшли до [PERSON] та [PERSON] 28.10.2021 року АТ «Альфа - Банк» направив [PERSON] та [PERSON] вимоги про усунення порушень, проте останні залишені без відповіді. Однак, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть - [PERSON] , [INFO] померла [INFO] . 27.02.2023 року, на виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України, АТ «Сенс Банк» звернувся до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою претензією з вимогами до спадкоємців. Суд звертає увагу на розбіжність у сумі заборгованості за кредитним договором. Так, у позовній заяві позивач вказує на те, що в результаті невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, станом на 18.01.2022 року наявна заборгованість в сумі 41885,03 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 1177890,81 грн., а саме: за кредитом - 18750,00 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 527287,50 грн., по відсотках - 23135,03 доларів США, за курсом НБУ складає 650603,31 грн. Проте, заява - претензія з вимогами до спадкоємців містить розрахунок, відповідно до якого заборгованість станом на 28.11.2022 року (день смерті боржника [PERSON] ) становить 36240,77 доларів США, а саме заборгованість за кредитом - 18750,00 доларів США, заборгованість за відсотками - 17490,77 доларів США. Відповідно до відповіді державного нотаріуса П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори від 08.03.2023 року повідомлено про те, що спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] заведена на підставі претензії АТ «Сенс Банк», станом на день складання відповіді, спадкоємці, які прийняли або відмовились від прийняття спадщини до нотаріальної контори не з`явились. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором, проте заборгованість за кредитним договором не погашена, основне зобов`язання не виконано. Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості за кредитним договором, станом на 28.11.2022 року, оскільки сформований позивачем на день смерті [PERSON] - боржника за кредитним договором та заявлений відповідно до заяви претензії (а.с.191-192, 215-217). Таким чином, заборгованість за кредитним договором перед АТ «Сенс Банк» складає 36240,77 доларів США, а саме: за кредитом - 18750,00 доларів США, по відсотках - 17490,77 доларів США. Відзив на позов відповідачем не надано, розмір кредитної заборгованості не спростовано. Частиною першою статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (іпотекою). В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Способи захисту цивільного права чи інтересу можуть бути судові (ст. 16 ЦК України) та позасудові (ст. 17-19 ЦК України). Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання. Відповідно до ст. ст. 12 і 33 Закону України «Про іпотеку», одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 24 ЗУ «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про іпотеку», тобто в порядку задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Отже, позивач як іпотекодержатель на власний розсуд обрав спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки у судовому порядку у спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів із дотриманням норм законодавства та вимоги в частині звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах. Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (ст. 39 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (ст. 38 Закону України «Про іпотеку»). Частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку» встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. За змістом припису ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Згідно ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положення ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а ч. 4 ст. 12 цього кодексу передбачає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про звернення стягнення на частину квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] у рахунок погашення заборгованості в розмірі 36240,77 доларів США за кредитним договором шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial