Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

13 вересня 2023 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 09 жовтня 1999 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою та сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що протягом останніх років їхні стосунки з відповідачем погіршувалися, в результаті чого між ними зникло взаєморозуміння, відсутні спільні інтереси з чоловіком. Будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у них з відповідачем різні погляди на життя та відповідні обов`язки в родині. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Подружні відносини між ними припинилися більше року тому, з того часу вони з відповідачем проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду на 16 жовтня 2023 року. В судове засідання сторони не з`явились. Від позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, позивачка позовні вимоги підтримує, відповідач позовні вимоги визнає. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09 жовтня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Синівським сільвиконкомом Липоводолинського району Сумської області, актовий запис № 12 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8). У частині 1 статті 21, частині 1 статті 24 СК України йдеться про те, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно вимог ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалась. Сторони не підтримують сімейних відносин, перспективи поновлення сімейних відносин відсутні. Так як відповідач визнає позовні вимоги, примирення між подружжям та збереження їх сім`ї є неможливим, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved