Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» 15.02.2021 року звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за послуги з газопостачання. Заочним рішенням від 16.03.2021 року позов ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» задоволено. Стягнуто з [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» заборгованість за послуги газопостачання в сумі 6541 (шість тисяч п`ятсот сорок одну) грн. 93 коп., 3% річних в розмірі 524 (п`ятсот двадцять чотири) грн. 81 коп., інфляційні втрати в розмірі 915 (дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 89 коп., понесені позивачем судові витрати в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. Ухвалою від 22.11.2021 року заяву представника відповідача [PERSON] , адвоката Билима Олександра Миколайовича задоволено. Заочне рішення по цивільній справі №626/346/21 (провадження №2/626/296/2021) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання скасовано. Справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 01.06.2022 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Оператора ГРМ АТ «Харківгаз». Ухвалою від 03.08.2022 року замінено по справі первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] . В обґрунтування позову позивач до заміненого позивача [PERSON] в уточненій позовній заяві зазначив (а.с. 163-164), що TOB «ХАРКІВГA3 ЗБУТ» надає послуги з постачання природного газу. За даними Оператора ГРМ за адресою: [ADDRESS] , було відкрито особовий рахунок на ім`я третьої особи [PERSON] з обліковими персональними даними адреси: [ADDRESS] . Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.10.2016 року та відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №69798963 вбачається, що власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] стала [PERSON] . Згідно відмітки в паспорті [PERSON] 12.12.2016 року зареєструвалась за вказаною адресою. При цьому ні [PERSON] на [PERSON] не зверталися до ТОВ «Харківгаз Збут» з питання розірвання договору на постачання природного газу та/або припинення газопостачання за вказаною адресою, а також до Оператора ГРМ з питання переоформлення особового рахунку на нового власника, що в свою чергу слугувало наданню ТОВ «Харківгаз Збут» послуг з газопостачання за зазначеною адресою домоволодіння та фактичне отримання таких [PERSON] , як власником цього домоволодіння без змін (переоформлення) даних в т.ч. персоніфікованих даних особового рахунку. Як вбачається з пояснень АТ «Харківгаз» лише 13.10.2021 року до Красноградського відділення АТ «Харківгаз» звернулась [PERSON] із заявою про укладання договору розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , по особовому рахунку № [NUMBER] . Переоформлення особового рахунку відбулось без зміни персоніфікованих даних споживача по особовому рахунку відносно адреси споживання природного газу. Належним відповідачем у справі є саме [PERSON] , оскільки саме вона є власником та зобов`язана утримувати житловий будинок. Внаслідок систематичного нехтування відповідачем своїх обов`язків щодо повної та своєчасної сплати послуг з газопостачання утворилась заборгованість, яка з урахуванням платежів у рахунок погашення існуючої заборгованості відповідно до черговості її виникнення відповідно абзацу 2 п. 25 Правил постачання природного газу, склала 6541,93 грн, фактично за період: з 01.02.2017 року по 31.08.2021 року включно та не погашена станом на момент подання даної заяви до суду. Крім того відповідно до ст. 625 ЦК України заявлена до стягнення сума на яку збільшився основний борг внаслідок інфляційних процесів становить 915,89 грн., 3 % річних складають 524,81 грн., розрахунок (довідка про розрахунок заборгованості) додається. Від третьої особи АТ «Харківгаз» (а.с. 100-104) в матеріалах справи маються письмові пояснення в яких заначили, що АТ «Харківгаз» надавав [PERSON] послуги з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування) з АТ «Харківгаз» є сплата відповідачем платіжної послуги з розподілу газопостачання. 13.10.2021 року до Красноградського відділення АТ «Харківгаз» із заявою про укладання договору розподілу природного газу по об`єкту, розташованому за адресою: [ADDRESS] , звернулась [PERSON] , [INFO] . 13.10.2021 року [PERSON] була підписана заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача). Таким чином встановлено, між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. Не заперечують проти вирішення спору між сторонами на розсуд суду. В судовому засіданні представник ТОВ «Харківгаз Збут» - Руденко О.В. позовні вимоги підтримала згідно уточненої позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 05.10.2022 року позов не визнала, а також пояснила, що в 2016 році вона купила житловий будинок у [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку вона не проживала до 2021 року, а тільки іноді навідувалась. Боргу за газ вона особисто не має і звідки взявся борг їй не відомо. Крім того вказала, що будинку по [ADDRESS] не існує за яким позивач зазначає заборгованість за газ. Представник третьої особи АТ «Харківгаз» - Бєловол О.О., в судовому засіданні надала пояснення відповідно до пояснень третьої особи. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] в 2016 році продала [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Так як житлового будинку [ADDRESS] не існує, що підтверджується повідомленням Наталинської сільської ради, у зв`язку із чим відсутні особи, які повинні сплачувати послуги за вказаною адресою. В судове засідання 20.10.2023 року з`явилась представник позивача [PERSON] , інші учасники судового процесу не з`явились. Відповідач [PERSON] про причини неявки суд не повідомила. Від представника третьої особи АТ «Харківгаз» 17.07.2023 року до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника АТ «Харківгаз». Від представника третьої особи [PERSON] [PERSON] 24.01.2023 року надійшла заява в якій просить всі судові засідання по справі проводити без його та довірителя присутності, відеоконференцію з ним не проводити. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Відповідно п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у розі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) крім відповідача, незалежно від причин неявки. Відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до частин 1, 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Суд звертає увагу, що відповідач по справі щодо позову висловила свою позицію в судовому засіданні під час розгляду справи по суті, при цьому своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Оскільки відповідач реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в судовому засіданні під час розгляду справи по суті справи, зважаючи на межі розгляду справи в суді першої інстанції (стаття 210 ЦПК України), суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне розглянути справу по суті в даному судовому засіданні, оскільки неявка учасників справи в даному випадку не перешкоджає розгляду справи, при цьому у справі достатньо наявних матеріалів для її розгляду та ухвалення рішення, не відкладаючи розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» з 01.07.2015 року здійснює господарську діяльність з постачання природного газу та території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, виданої Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України (далі НКРЕКП), згідно постанови № 1588 від 21.05.2015р. (переоформлена на безстрокову постановою від 08.09.2015р. № 2283), та згідно постанови від 11.05.2017 року №633 (виданої на постачання природнього газу на території України). Згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.10.2016 року [PERSON] купила у [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . В позовній заяві позивач зазначає, що за даними оператора ГРМ (третя особа АТ «Харківгаз») за адресою: [ADDRESS] було відкрито особовий рахунок на ім`я [PERSON] з обліковими персоніфікованими даними адреси: [ADDRESS] ., 13.10.2021 року [PERSON] звернулась до АТ «Харківгаз» про укладання договору розподілу природного газу за вказаною адресою. Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827. Відповідно до розділу III Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз Збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31 грудня 2015 року та розміщений на офіційному сайті Товариства. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально. У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. При цьому АТ «Харківгаз» відповідно до Постанов НКРЕКП, зокрема, №789 від 13 березня 2015 року, №2284 від 08 вересня 2015, №809 від 19 червня 2017 року в контексті обставин даної справи провадив господарську діяльність з розподілу природного газу на території Харківської області, тобто був Оператором ГРМ. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Частиною 3 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що якість комунальної послуги повинна відповідати вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства та договором. Обов`язок забезпечення відповідності якості комунальної послуги встановленим вимогам покладається на виконавця такої послуги. Відповідно до п. 1, 5 ч. 2 ч. 7 ст. ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За приписами статті 40 Закону України «Про ринок природного газу», розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, затверджено Кодекс газорозподільних систем, яким визначено взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. ТОВ «Харківгаз Збут» відповідно до ліцензії надавав послуги з постачання природного газу на території Харківської області, зокрема і в с. Мартинівка Красноградського району Харківської області. Пунктом 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу газорозподільним систем передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом. Відповідно до п. 3 глави 3 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою типового розподілу природного газу. Згідно п. 7 гл. 3 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу є вчинення споживачем будь - яких дій які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви - приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та /або документально підтверджене споживання природного газу. Позивач на підтвердження своїх вимог надав суду наступні докази: -довідку про заборгованість за природний газ перед ТОВ «Харківгаз Збут»; -копію квитанції щодо плати вартості спожитого газу; -фотокопія показів лічильника природного газу від 03.08.2021 року (кінцевих); -копію повідомлення про фактичний обсяг природного газу; -копію вимоги про оплату боргу; копія поштового реєстру щодо відправлення вимоги; -копія заяви [PERSON] від 13.10.2021 року щодо укладання договору розподілу природного газу; -копію договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.10.2016 року; -копію довідки виконкому Наталинської сільської ради від 11.10.2021 року; -копія заяви-приєднання до Договору розподілу природного газу від 13.10.2021 року. Відповідно до довідки про розрахунок заборгованості за природний газ перед «Харківгаз Збут» за адресою: [ADDRESS] [PERSON] має заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 6541,93 грн станом на 12.2020 року, останній платіж за спожитий газ здійснено 03.2017 року в розмірі 2500 грн, що підтверджується квитанцією від 14.03.2017 року на ім`я [PERSON] . 13.10.2021 року [PERSON] звернулась до АТ «Харківгаз» про укладання договору розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою було укладено договір приєднання, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до повідомлення Наталинської сільської ради від 17.12.2021 року житловий будинок [ADDRESS] - відсутній, нумерація [ADDRESS] наявна з [ADDRESS] (а.с. 67, том 1). Крім того суд звертає увагу, що відповідно до рішення виконавчого комітету Мартинівської сільської ради Красноградського району Харківської області «Про присвоєння нумерації житлових будинків та об`єктам нерухомого майна населеним пунктам Мартинівської сільської ради» від 03.03.2015 №3 (а.с. 38-40 том 2), станом на дату прийняття рішення в [ADDRESS] , в наявності житловий будинок під [ADDRESS] власником якого вказана [PERSON] , прізвище ім`я та по батькові якої збігається із власницею 1/3 частини житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відпоідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи надані сторонами докази з урахуванням пояснень представників позивача, третіх осіб та відповідача, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про стягнення суми боргу за послуги газопостачання задоволенню не підлягають, так позивач недовів заявлені позовні вимоги, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження, що саме відповідач має вказану в позовній заяві заборгованість, оскільки позивач просить стягнути заборгованість за спожитий природний газ за не існуючою адресою, крім того відповідач є власником житлового будинку за іншою адресою. Персоніфіковані дані щодо споживача за адресою: [ADDRESS] визначені в заяві-приєднанні [PERSON] від 13.10.2021 року. При цьому в матеріалах справи відсутні персоніфіковані дані щодо споживача за адресою: [ADDRESS] . Крім того в матеріалах справи відсутні докази, що відповідач має заборгованість за природний газ за адресою: [ADDRESS] і вона вчиняла відповідні дії до 13.10.2021 року щодо приєднання до Типового договір постачання природного газу побутовим споживачам, зокрема повернула заяву-приєднання або сплатила рахунок (квитанцію) постачальника за поставлений газ. Квитанція щодо плати вартості спожитого газу в розмірі 2500,00 грн від 14.03.2017 року на ім`я [PERSON] не має доказів, хто здійснив цей платіж. Враховуючи, що суд розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а позивач не надав доказів на підтвердження, що відповідачу за період з 02.2017 року по 12.2020 року надавалась послуга з газопостачання за вказаною у позові адресою та саме він має вказану в позовній заяві заборгованість, крім того суд відмовляє в задоволенні вимог про стягнення суми боргу за послуги газопостачання, при цьому враховує, що інших обставин в обґрунтування вимог про стягнення грошової суми позивач не вказав, доказів на їх підтвердження не надав. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). При цьому суд звертає звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутись до суду з позовом з інших підстав, оскільки відмовляється у позові за недоведеністю. За викладених обставин суд повністю відмовляє в задоволенні позову, питання про розподіл судових витрат вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та відносить їх за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут».

Outcome: dismissed