Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє [PERSON] звернулися до суду з позовом до Бахмутської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, в обґрунтування своїх вимог вказала, що [INFO] у м. Бахмут Донецької області померла матір позивача - [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 2-кімнатної квартири [ADDRESS] . Вказана Квартира належала матері позивача на праві приватної власності, що підтверджується витягом з ДРРП від 01.06.2017 та Інформацією з ДРРП на нерухоме майно від 07.08.2023 Вказана Квартира була одержана у власність [PERSON] від своєї матері - [PERSON] на підставі договору дарування від 01.06.2017 за р. № 647, посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Пигідою С.I. [INFO] у м. Костянтинівка Донецької області померла бабуся позивача (по лінії матері) - [PERSON] , [INFO] , яка була матір?ю [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Після смерті [PERSON] будь-кому заповіту не залишила, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 16.01.2023 р. Також позивач зазначає, що одноіменні [PERSON] особи, вказані в Інформаційній довідці зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), мають іншу дату народження та ідентифікаційний код, а тому вказані у довідці заповіти не стосуються спадкодавця по даній справі. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач була єдиною дитиною [PERSON] . Батько [PERSON] помер давно, а матір ( [PERSON] ), як вказано вище, померла через 8 днів після її смерті. [PERSON] на день смерті не перебувала у зареєстрованому шлюбі, оскільки шлюб із [PERSON] (батьком позивача) був розірваний ще 16.06.1992 р. Тобто, у померлої [PERSON] , окрім доньки [PERSON] (позивача), із спадкоємців першої черги нікого немає. Частиною 2 ст. 1220 ЦК України. передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщина відкрилася внаслідок смерті Спадкодавця 02.01.2023 р., тобто, кінцевим строком для прийняття спадщини було 02.07.2023 р. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Вказану спадщину у вигляді квартири після смерті [PERSON] у встановлений 6-місячний строк прийняла тільки позивач як спадкоємець першої черги за законом, що підтверджується копією заяви про прийняття спадщини від 16.01.2023 р., витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 16.01.2023 та Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи) від 16.01.2023 р. Тобто, Позивач не пропустила строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] та вчасно прийняла спадщину, що підтверджується відкриттям спадкової справи № 4/2023 приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дейнекою Л.А. Отже, Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину. 20 липня 2023 р., після спливу 6-місячного строку для прийняття спадщини, позивач звернулась до нотаріуса Дейнеки Л.А., яка веде спадкову справу № 4/2023 після смерті [PERSON] , з метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру. Однак, постановою від 20.07.2023 за вих. № 141/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру у зв?язку із ненаданням оригіналу договору дарування від 01.06.2017 р. за № 647, посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Пигідою С.I., який підтверджує право власності померлої [PERSON] на квартиру. Позивач не має у себе оригіналу вказаного договору дарування від 01.06.2017 р. за № 647, оскільки його втрачено у м. Бахмут через активні бойові дії. Приватний нотаріус Пигіда С.І. не може видати дублікат договору дарування від 01.06.2017 р. за № 647, оскільки його нотаріальний архів втрачено у м. Бахмут за місцезнаходженням його офісу. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (зі змінами) затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Згідно із вказаним Переліком м. Бахмут є тимчасово окупованою територією України. Тобто, у зв?язку із тимчасовою окупацією м. Бахмут Донецької області. де залишились оригінали договору дарування від 01.06.2017 р. за № 647 померлої та у нотаріальному архіві приватного нотаріуса Пигіди С.I., позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на квартиру. У зв`язку з цим, просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на нерухоме майно - 2-кімнатну квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 17 серпня 2023 року відкрито провадження по цивільній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 13 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник до судового засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, однак в матеріалах справи міститься клопотання від представника позивача про розгляд справи без участі позивача та його представника. Відповідач Бахмутська міська рада до судового засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, 21.09.2023 р. від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та не заперечує проти задоволення позовних вимог. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом було встановлено, позивач [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . (а.с.9) [PERSON] померла [INFO] що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12 січня 2023 року.(а.с.11) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.06.2017 р. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] .(а.с.14) Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 16.01.2023 р. за вказанами параметрами інформація в реєстрі відсутня.(а.с.23) Судом не встановлено інших спадкоємців. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено з матеріалів справи, позивач є спадкоємцем першої черги. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ч. 1 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вбачається з матеріалів справи постановою приватного нотаріуса Новомоськовського районного нотаріального округу від 20.07.2023 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру у зв?язку із ненаданням оригіналу договору дарування від 01.06.2017 р. за № 647, посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Пигідою С.I., який підтверджує право власності померлої [PERSON] на квартиру. Позивач не має у себе оригіналу вказаного договору дарування від 01.06.2017 р. за № 647, оскільки його втрачено у м. Бахмут через активні бойові дії.(а.с.24-26) Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, позивачем доведено суду про неможливість в інший ніж судовий спосіб оформити право власності на спадкове майно, тому, суд дійшов висновку про визнання за [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на нерухоме майно - 2-кімнатну квартиру [ADDRESS] .

Outcome: approved