Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором оренди квартири. Посилається на те, що 01.03.2020 між ним та відповідачем був укладений договір оренди частини квартири [ADDRESS] . Вказує, що відповідно до п. 5.1. Договору відповідач зобов`язувався сплачувати позивачу орендну плату у розмірі 3000,00 грн. за місяць, без урахування вартості комунальних послуг. Зазначає, що відповідач користувався частини квартири [ADDRESS] на підставі Договору у період з 01.03.2020 по 30.11.2020, проте орендну плату сплатив лише у розмірі 12 500,00 грн. Посилається, що іншу частину коштів у розмірі 14 500,00 грн. відповідач позивачу не сплатив, а тому останній звернувся із позовом до суду. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21.12.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Встановлено, що 01.03.2020 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди частини квартири [ADDRESS] . Відповідно до п. 4.1. Договору, строк дії договору складає 1 місяць моменту прийняття квартири, що орендується за актом прийому-передачі квартири в оренду. Пунктом 4.2. Договору визначено, що вразі, якщо жодна сторона протягом одного тижня до закінчення дії цього Договору не заявить про намір його розірвати, цей Договір автоматично продовжується на строк, передбачений п.4.1. Договору. Як вказує у позові позивач та не спростував відповідач, останній користувався орендованою квартирою у період з 01.03.2020 по 30.11.2020. Відповідно до вимог ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Таким чином, із урахуванням умов договору та приписів чинного законодавства, термін дії укладеного між сторонами правочину діяв до 30.11.2022. Відповідно до п. 5.1. Договору відповідач зобов`язувався сплачувати позивачу орендну плату у розмірі 3 000,00 грн. за місяць, без урахування вартості комунальних послуг. За користування квартирою відповідачем було сплачено на користь позивача грошові кошти у загальному розмірі 12 500,00 грн., а саме: 14.07.2020 - 5 000,00 грн., що підтверджується копією квитанції № Р24А467874768С27649, та 13.08.2020 - 7 500,00 грн., що підтверджується копією квитанції № Р24А528192260С63171. За період користування частиною квартири відповідач мав сплатити на користь позивача орендну плату у загальному розмірі 27 000,00 грн. (3 000,00 грн. * 9 місяців), проте було сплачено лише 12 500,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частина 2 ст. 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Нормами глави 59 ЦК України встановлюється порядок користування житлом за договором найму (оренди). У частині першій статті 762 ЦК України зазначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Згідно з ч. 1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму. Частиною 1 ст. 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до вимог ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Згідно ч. З ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як зазначено вище, відповідач ухилився від свого обов`язку оплати у повній мірі щомісячні платежі на загальну суму 14 500,00 грн. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення орендної плати в сумі 14 500,00 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору 840,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved