Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просила видати обмежувальний припис щодо [PERSON] , [INFO] , адреса місця проживання: [ADDRESS] , на строк шість місяці, яким встановити наступний захід тимчасового обмеження прав кривдника: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] , а саме у квартирі за адресою: [ADDRESS] ; заборонити[PERSON] наближатися на відстань ближче 300 метрів до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог заявниця зазначила, що з 1993 року разом із сином [PERSON] проживає разом за адресою: [ADDRESS] . Проте спільне проживання заявниці з її сином від часу, коли йому виповнилося 17 років стало практично неможливим. [PERSON] є безробітним, регулярно зловживає алкоголем, постійно підіймає на [PERSON] руку, погрожує, висловлюється нецензурною лайкою, завдає їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого заявниця регулярно викликала поліцію, яка фіксувала вказані обставини. Також працівниками поліції неодноразово видавалися заборонні приписи стосовно кривдника. Спільне проживання з [PERSON] стало нестерпним. Через численні скандали, сварки, образи, насильство з боку сина, [PERSON] боїться перебувати з ним в одному приміщенні. постійно знаходиться в стані страху за своє життя. Такі дії кривдника носять постійний, регулярний характер. [PERSON] проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , проте не володіє, в тому числі частково, даною квартирою, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 05 липня 1996 року. Ухвалою судді від 10 жовтня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/19438/23. Постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження. Заявниця [PERSON] та представник, адвокат Козак Т. І. підтримали заяву та просили задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак про день та час слухання справи повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, яке було розміщене не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання, що відповідає змісту ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Отож, неявка заінтересованої особи не перешкоджає вирішенню заяви про видачу обмежувального припису. Заслухавши пояснення заявниці, її представника, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 15 вересня 20222 року інспектором СПДН ВППП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області винесено терміновий заборонний припис щодо кривдника серії АА № 225148, яким [PERSON] у зв`язку із тим, що він 15 вересня 2022 року близько 17 год. 00 хв. ображав нецензурною лексикою, чинив психологічний тиск на [PERSON] , заборонено в будьякий спосіб контактувати із постраждалою особою строком на 3 доби з 18 год. 00 хв. 15 вересня 2022 року до 18 год. 00 хв. 18 вересня 2022 року. 11 травня 2022 року старшим інспектором СПДН ВППП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області винесено терміновий заборонний припис щодо кривдника серії АА № 225105, яким [PERSON] у зв`язку із тим, що чинив насильство психологічного характеру на [PERSON] , заборонено в будьякий спосіб контактувати із постраждалою особою строком на 5 діб з 00 год. 30 хв. 11 травня 2022 року до 00 год. 30 хв. 16 травня 2022 року; зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено входити та перебувати у місці проживання (перебування) постраждалої особи. 14 травня 2023 року старшим інспектором СПДН ВППП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області винесено терміновий заборонний припис щодо кривдника серії АА № 279867, яким [PERSON] у зв`язку із тим, що чинив насильство психологічного характеру на [PERSON] , заборонено в будьякий спосіб контактувати із постраждалою особою строком на 5 діб з 16 год. 10 хв. 14 травня 2023 року до 16 год. 10 хв. 21 травня 2023 року; зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено входити та перебувати у місці проживання (перебування) постраждалої особи. 26 липня 2023 року старшим інспектором СПДН ВППП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області винесено терміновий заборонний припис щодо кривдника серії АА № 304585, яким [PERSON] у зв`язку із тим, що чинив насильство психологічного характеру на [PERSON] , заборонено в будьякий спосіб контактувати із постраждалою особою строком на 10 діб з 02 год. 00 хв. 26 липня 2023 року до 02 год. 00 хв. 05 серпня 2023 року; зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено входити та перебувати у місці проживання (перебування) постраждалої особи. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 05 липня 1996 року квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 23 жовтня 2007 року по р. 9096 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Береш Л. І. посвідчено договір дарування 1/3 квартири від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] . Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/15599/23 від 25 серпня 2023 року встановлено, що 26 липня 2023 року відносно [PERSON] винесений терміновий заборонний припис серії АА № 304585, згідно з яким його зобов`язано залишити місце спільного проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON] на термін 10 діб. Однак [PERSON] не повідомив уповноважений підрозділ органів Національної поліції (Тернопільський РУП ГУНП в Тернопільській області) про місце свого тимчасового перебування на час дії термінового заборонного припису, чим порушив вимоги ч. 8 ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Крім цього, 26 липня 2023 року приблизно о 20 год. 20 хв. [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері [PERSON] , а саме: висловлював словесні образи, голосно стукав у двері, чим порушив вимоги термінового заборонного припису серії АА № 304585 від 26 липня 2023 року, а саме заборону на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 1732 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/8780/23 від 21 червня 2023 року встановлено, що [PERSON] 15 травня 2023 року близько 15.00 год. перебуваючи за адресою [ADDRESS] в п`яному вигляді вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно матері [PERSON] , а саме висловлював в її сторону словесні образи, вчинив сварку, розкидав речі в квартирі внаслідок чого могла бути завдана шкоді її психічному та фізичному здоров`ю, внаслідок чого своїми діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 1732 КУпАП. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень 00 копійок в дохід держави. Відтак, до виниклих правовідносин підлягають застосуванню наступні норми процесуального та матеріального права. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3502 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3504 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч. 1 ст. 3506 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Верховним Судом у постанові № 753/4405/20 від 12 квітня 2022 року зазначено, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будьякому його прояві. Основним нормативноправовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційноправові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Стаття 26 зазначеного Закону визначає, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будьякий спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Верховний Суд у постанові № 299/3692/19 від 30 червня 2021 року вказав, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Згідно із ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 зроблено висновок, що відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Звертаючись до суду, [PERSON] обґрунтовувала підстави для видачі судом обмежувального припису стосовно [PERSON] нормами статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відтак, суд оцінивши доводи заяви, проаналізувавши надані документи, встановив, що [PERSON] , який заявниці приходиться сином, неодноразово за місцем проживання [PERSON] вчиняв щодо матері домашнє насильство психологічного характеру, що вбачається із вищенаведених постанов Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Дії [PERSON] полягали у висловлюванні словесних образ, вчиненні сварок, розкиданні речей у квартирі, голосному стуканні у двері. Всі ці дії в сукупності, а також обставини, на які посилається заявниця, а саме невиконання [PERSON] термінових заборонних приписів вказують на те, що заінтересована особа продовжує вчиняти домашнє насильство щодо [PERSON] , що викликало у постраждалої особи побоювання за свою безпеку та стало причиною її звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Отож, [PERSON] як жертва домашнього насильства, з урахуванням та оцінкою наявних ризиків потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки ігнорування [PERSON] застосованих судом заходів впливу до нього, порушення вимог термінового заборонного припису, дають підстави вважати вірогідним продовження чи повторне вчинення кривдником щодо неї психологічного насильства. Зазначене підтверджується фактичними обставинами справи, які встановлено судом в ході заслуховування пояснень заявниці, її представника, та під час дослідження письмових доказів. Тривалість протиправної поведінки [PERSON] щодо [PERSON] є необхідною умовою застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». З огляду на вказані обставини, суд доходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису, а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню частково. Слід видати обмежувальний припис щодо [PERSON] , [INFO] , адреса місця проживання: [ADDRESS] , на строк 3 (три) місяці, яким встановити наступний захід тимчасового обмеження прав кривдника: заборонити [PERSON] ,\~ [INFO] ,перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] , [INFO] , а саме у квартирі за адресою: [ADDRESS] ; заборонити[PERSON] , [INFO] , наближатися на відстань ближче 300 метрів до місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Суд вважає, що встановлені вище заходи тимчасового обмеження прав кривдника [PERSON] , їх строк, є достатніми для запобігання домашньому насильству, яке неодноразово вчинялося заінтересованою особою стосовно заявниці. На підставі викладеного,

Outcome: partial