Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТА» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позиція позивача. Позовна заява мотивована тим, що позивач 23.05.2017 була прийнята на роботу до відповідача на посаду бухгалтера. 08.05.2020 позивач відправила на адресу відповідача письмову заяву про її звільнення із займаної посади з 12.05.2020 у звязку з терміновим переїздом до іншого міста з метою догляду за хворими батьками. Також 08.05.2020 вона разом з письмовою заявою про звільнення відправила свою письмову згоду на пересилання їй трудової книжки «Новою Поштою» на адресу відділення №1 в м. Корсуні-Шевченківському. Указані заяви були отримані 12.05.2020 інспектором з кадрів ТОВ «АТА» Сліпченко І.Ю. 01.06.2020 позивач повторно на обидві адреси ТОВ «АТА» направила рекомендованими листами з описом вимогу про повернення трудової книжки, однак [PERSON] відмовилася отримувати ці листи. Позивача не було звільнено з роботи та не було повернуто трудову книжку, тому для захисту своїх прав вона звернулася до суду. За її позовом заочним рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.02.2022 було визнано припиненими трудові відносини на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України з 12.05.2020. Відповідач 17.08.2022 надіслав на її адресу оригінал трудової книжки та копію наказу про звільнення від 11.08.2022. Позивач вважає період з 13.05.2020 до 11.08.2022 вимушеним прогулом, з огляду на що просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з розрахунку її середньоденної заробітної плати 263,41 грн за 563 робочі дні вимушеного прогулу, у загальному розмірі 148\~299,83 грн. Також просить стягнути судові витрати. Позиція відповідача. Відповідач скористався правом подати відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено що позов є необґрунтованим, отже не підлягає задоволенню. В обґрунтування своєї позиції відповідач звертає увагу на те, що позивач вже зверталася 08.07.2020 до суду з позовом про витребування трудової книжки та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (судова справа №699/522/20), однак 21.04.2020 подала заяву про залишення позову без розгляду. Тобто, будучи достеменно обізнаною про порушення свого права ще у липні 2020 року, позивач повторно звернулася з позовом про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу лише у вересні 2022 року. Тому сторона відповідача вважає, що позивач пропустила визначений ст. 233 КЗпП України тримісячний строк звернення до суду. Крім того, у відзиві вказано, що позивач, неодноразово звертаючись до суду у спорі між сторонами з приводу її звільнення, діяла недобросовісно, не прагнула своєчасно відновити та реалізувати своє порушене право та отримати справедливу сатисфакцію за таке порушення. Відповідач зазначає, що після отримання 19.07.2022 заочного рішення суду, відповідач на підставі цього рішення звільнив позивача з роботи, видав їй розрахунок та відправив трудову книжку. Відповідач вважає, що в даному випадку відсутня затримка видачі позивачу трудової книжки, оскільки підставою для її видачі стало заочне рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.02.2022 у справі №699/321/21, яке набрало законної сили 19.08.2022. У цьому рішенні суд визначив дату припинення трудових відносин, і воно підлягає виконанню з моменту набрання законної сили. Тому відповідач не погоджується, що мав місце вимушений прогул, оскільки відповідач виконав усі вимоги щодо звільнення позивача відповідно до ухваленого заочного рішення суду. Надані позивачем розрахунки про стягнення середнього заробітку за час вимушеною прогулу з 13.05.2020 відповідач вважає неправомірними та такими, що не відповідають нормам КЗпП України, адже відповідно до ст. 235 КЗпП України та принципів справедливості й співмірносгі, розрахунок має бути обмежений строком один рік. Відповідач також не погоджується з твердженням позивача про те, що невидача їй трудової книжки в період існування судового спору в справах № 699/392/21, №699/522/20 перешкоджало позивачу реалізовувати трудові функції, оскільки позивач могла працювати за сумісництвом. У відзиві на позов зазначено, що 10.06.2021 набрав чинності Закон України від 05.02.2021 № 1217-ІХ «Про внесення змій до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі», яким започатковано ведення електронної трудової книжки як цифрового аналога паперової. Також відповідач у відзиві звертає увагу на те, що позивач заявила витрати на правову допомогу у розмірі 5\~000,00 грн, однак не надала належних доказів щодо понесення цих витрат. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 05.10.2022 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. Про дату, час та місце проведення судового засідання учасники справи повідомлялися належним чином. Сторони скористалися правом подавати клопотання, які судом були розглянуті до початку розгляду справи по суті. Додатково подані сторонами докази були приєднані до матеріалів справи. У судовому засіданні сторона позивача позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача стосовно задоволення позовних вимог заперечила з підстав, викладених у відзиві на позов. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. Позивач [PERSON] працювала на посаді бухгалтера в ТОВ «АТА» та 08.05.2020 звернулася до ТОВ «АТА» із заявою про її звільнення із займаної посади з 12.05.2020 у зв`язку з переїздом по догляду за хворими батьками (а.с. 77). У зв`язку з тим що звільнення не відбулося, позивач [PERSON] 08.07.2020 звернулася до суду з позовом до ТОВ «АТА» про витребування трудової книжки, у якому просила зобов`язати ТОВ «АТА» видати їй трудову книжку та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу (а.с. 80-83). Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 21.04.2021 указаний позов [PERSON] до ТОВ «АТА» залишено без розгляду у зв`язку з поданням позивачем заяви про залишення позову без розгляду (а.с. 83-84). У судовому засіданні сторона позивача пояснила, що вказаний позов був залишений без розгляду через передчасність заявлених вимог, оскільки на той час позивач не була звільнена з роботи, отже для вимог про повернення трудової книжки та здійснення розрахунку не було підстав. У подальшому [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «АТА» про визнання припиненими трудових відносин, зобов`язання внести до трудової книжки запису про звільнення та видати трудову книжку (судова справа №699/392/21, провадження №2/699/75/22). Заочним рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.02.2022, яке набрало законної сили 25.03.2022: - визнано припиненими трудові відносини між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТА» у зв`язку зі звільненням [PERSON] з посади бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «АТА» за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України з 12.05.2020; - зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «АТА» внести до трудової книжки [PERSON] запис про звільнення з посади бухгалтера на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України з 12.05.2020 та видати трудову книжку. Указаним рішенням було встановлено, що [PERSON] працювала на посаді бухгалтера в ТОВ «АТА» та 08.05.2020 звернулася до ТОВ «АТА» із заявою про її звільнення із займаної посади з 12.05.2020 у зв`язку з переїздом по догляду за хворими батьками та з заявою про направлення на адресу відділення Нової пошти № 1 м. Корсуня-Шевченківського Черкаської області заповненої належним чином її трудової книжки. Однак [PERSON] не була звільнена та трудову книжку їй відповідач не повернув (а.с. 9-12). Відповідач 11.08.2022 прийняв наказ №12-К «Про виконання рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області у справі №699/392/21», згідно з яким на підставі отриманого рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області у справі №699/392/21 визнано припиненими трудові відносини з [PERSON] за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КзпП України з 12.05.2020; а бухгалтерію зобов`язано провести повний розрахунок з [PERSON] , надавши довідку про нараховані суми, належні при звільненні. Також наказано відшкодувати судові витрати в справі №699/392/21 (а.с. 21). Крім того, наказом відповідача від 11.08.2022 №13-К [PERSON] звільнено з 12.05.2020 з посади бухгалтера згідно з рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області у справі №699/392/21 від 18.02.2022 за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України (а.с. 22). Відповідач 22.07.2022 письмово звернувся до позивача з листом від 21.07.2022 №\~98, у якому просив письмово повідомити адресу, за якою можна відправити позивачу трудову книжку, а також просив повідомити актуальні реквізити для відшкодування судових витрат (а.с. 14-15). Цей лист згідно з відомостями Укрпошти позивач отримала 26.07.2022 (а.с. 16) та письмовою заявою просила направити її трудову книжку на вказану нею поштову адресу (а.с. 17). Трудову книжку та накази, у тому числі про звільнення, відповідач направив позивачу поштою 17.08.2022 (а.с. 19). У трудовій книжці позивача відповідач зробив запис про звільнення 12.05.2020 на підставі наказу №13-К від 11.08.2022 (а.с. 227-229). Також 11.08.2022 відповідач здійснив на користь позивача необхідний при звільненні розрахунок (а.с. 204-220). Позивач у період з 13.05.2020 до дати видачі їй відповідачем трудової книжки (17.08.2022) не працювала. При цьому в період з 08.02.2023 по 08.05.2023 позивач перебувала на обліку як безробітна, що вбачається з записів в її трудовій книжці та з наданої Черкаським обласним центром зайнятості інформації (а.с. 228). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з таких норм законодавства. За змістом статті 22 КЗпП будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Відповідно до вимог ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 233 КЗпП працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідач стверджує, що позивач пропустила такий строк звернення до суду. Об`єднана палата КЦС у постанові від 27.01.2020 у справі № 682/3060/16-ц зазначила, що строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні обмежується трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Як вбачається з матеріалів справи наказ про звільнення та письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені їй при звільненні, позивач отримала 17.08.2022. Позов [PERSON] у даній справі подано до суду 01.09.2022. Указане свідчить, що позивач не пропустила визначений ч. 1 ст. 233 КЗпП України строк на звернення до суду із цим позовом, отже суд має вирішити наявний спір по суті. Правила ведення трудових книжок, внесення записів та їх виправлення у трудових книжках працівників мають виконуватися з урахуванням чітко визначених правил, встановлених Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним Наказом Міністерством юстиції України, Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі Інструкція) та Постановою Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 (далі Постанова). Згідно з п. 2, 3, 4 Постанови при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб`єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Відповідно до положень п. 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Згідно з п. 2.2 Інструкції до трудової книжки, крім іншого, вносяться відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.4 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення, і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Пунктом 4.1 Інструкції встановлено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Трудову книжку відповідач зобовязаний був видати позивачу в день звільнення, тобто 12.05.2020, однак видав (направив поштою) 17.08.2022.

Outcome: partial