Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

У листопаді 2022 року Служба у справах дітей Піщанської сільської ради Новомосковського району звернулася до суду з позовом, у якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку, до повноліття дитини, на користь особи чи закладу, де буде перебувати дитина. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька виключено з актового запису про народження дитини на підставі судового рішення у справі №183/4022/21. Відповідачка веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, не працює, не має постійного джерела доходу. Відповідачка не приділяє дитини належного догляду та піклування, самоусунулася від виховання сина [PERSON] , не забезпечує потреби дитини, ігнорує рекомендації лікарів щодо проходження курсу лікування та встановлення групи інвалідності. Дитина перебуває на повному матеріальному забезпеченні та утриманні прабабки. За місцем мешкання матері не створено належним умов для повноцінного розвитку дитини, відсутні дитячі посібники, іграшки, одяг відповідно до сезону, у квартирі відчувається різких запах тютюну та алкоголю. Незважаючи на соціальний супровід та підтримку з боку КЗ «ЦНСП» Піщанської сільської ради, мати дітей ухиляється від рекомендацій щодо виходу із складних життєвих обставин, продовжує вести аморальний спосіб життя, безвідповідально відноситься до здоров`я дитини. Зазначені факти свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо нехтує ними. Ухвалою суду від 08 грудня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17 серпня 2023 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив що підтримує позовні вимоги. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачка є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.10). У свідоцтві про народження батьком дитини записаний [PERSON] . Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.04.2023, яке набрало законної сили 11.05.2023, у цивільній справі №183/4022/21, виключено відомості про [PERSON] , [INFO] , як про батька [PERSON] , [INFO] , з актового запису № 14 від 14 червня 2016 року, вчиненого Виконавчим комітетом Меліоративнівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.51-53). Оцінюючи доводи позивача про неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків, суд враховує наступне. З характеристики, виданої Піщанською сільською радою від 28.12.2021, [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] в родині співмешканця, розлучена, має п`ятьох дітей: [PERSON] , 2012 року народження, [PERSON] , 2014 року народження, [PERSON] , 2016 року народження, [PERSON] , 2017 року народження, [PERSON] , 2018 року народження. Двоє старших дітей - [PERSON] та [PERSON] мешкають у м.Дніпро з батьком; малолітній [PERSON] мешкає разом з прабабусею [PERSON] яка про нього піклується. [PERSON] ніде не працює, характеризується негативно, має схильність до зловживання алкогольними напоями (а.с.14). З акту обстеження умов проживання від 02.03.2023 вбачається, що [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з прабабусею [PERSON] , яка опікується дитиною від народження, та з якою дитина має стійкий емоційний зв`язок. В акті зазначено, що мати самоусунулася від виховання дитини, хлопчик потребує медичного огляду та допомоги фахівців, не розмовляє і не їсть самостійно (а.с.17). Згідно акту обстеження умов проживання за цією ж адресою від серпня 2021 року, встановлено що [PERSON] має затримки у фізичному та мовленевому розвитку, зовсім не розмовляє, не здатний до самообслуговування (а.с.19). У серпні 2021 досліджено умови проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що в одній кімнаті проживає відповідачка, її співмешканець, мати співмешканця та двоє малолітніх дітей. Газопостачання відключене за борги. Матері п`ятьох дітей [PERSON] рекомендовано брати участь в матеріальному забезпеченні дітей. . Позивачем надано консультаційний висновок спеціаліста від 09.09.2021 щодо обстеження [PERSON] , [INFO] , який складений нерозбірливим почерком, що позбавляє можливості встановити його зміст (а.с.21). Піщанська сільська рада 26.01.2022 прийняла рішення, відповідно до якого вирішила вважати неналежним стан виконання батьківських обов`язків [PERSON] щодо її малолітнього сина [PERSON] , попереджено відповідачку про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків, рекомендовано у двотижневий термін встановити стосунки з дитиною, забезпечити дитині належний догляд та спілкування, а також забезпечити проходження курсу лікування в дитячому відділенні КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» (а.с.23). Психологом КЗ «ЦНСП» Піщанської сільської ради складено звіт за результатами відвідування 19.07.2021 дитини [PERSON] , який проживає з прабабусею [PERSON] (а.с.24). У звіті зазначено, що прабабуся докладає всіх зусиль, щоб [PERSON] міг комфортно жити. Дитина не здатна до самообслуговування, проблеми з харчуванням та особистою гігієною, проблеми з соціальною взаємодією, вербальною та невербальною комунікацією. Мати дитини проживає окремо, зі слів прабабусі з сином зустрічається рідко, здебільшого не приймає участі у житті дитини, не надає елементарний догляд, емоційне тепло та безпечне середовище для сина; [PERSON] не сприймає [PERSON] як свою матір. Виховний потенціал матері на низькому рівні (а.с.24). Піщанською сільською радою складено висновок у якому вважає доцільним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 року затверджено вказаний висновок (а.с.25,26). Оцінюючи наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав суд керується наступними нормами права. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як встановлено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилалась на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п.п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09). Європейський суд з прав людини зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulingerand Shuruk v. Switzerland), (заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року), що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. В даному випадку суд вважає, що з боку держави вжито заходів з метою сприяння відповідачу у належному виконанні батьківських обов`язків, проводилися бесіди, попередження, здійснювалися візити, надано методичні рекомендації. Натомість відповідач жодних дій, спрямованих на покращення становища в своїй родині не вчинила, не виконувала умови та рекомендації соціального супроводу, продовжила аморальний спосіб життя. З огляду на наведені факти та те, що відповідач зловживає алкогольними напоями, не забезпечила отримання медичної допомоги сином, який має вади розвитку, та не виявила наміру стати на шлях виправлення, суд вважає що ця сім`я матері для малолітнього [PERSON] , [INFO] , є особливо непридатною, і такі сімейні зв`язки можуть нашкодити дитині, що є вагомою причиною для їх розірвання. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенція ООН про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідача виховувати сина та матеріально його забезпечувати, що свідчить про фактичне самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина [PERSON] . Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні докази у сукупності, суд дійшов висновку про наявність порушення прав та інтересів малолітньої дитини, свідомого ухиляння відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, невжиття протягом тривалого часу жодних заходів щодо можливості забезпечення належних умов для фізичного, духовного розвитку та виховання дитини, а тому наявні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав. Вирішуючи вимоги позивача в частині стягнення аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.2, 3 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки відповідач є матір`ю малолітнього [PERSON] , а позбавлення батьківських прав не звільняє її від обов`язку утримувати дітей, позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує що відповідач є працездатною, не працює, тяжкими чи хронічними захворюваннями не страждає. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання цього позову, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1984,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved