Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюбу з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 04.12.2021 року у Чеській Республіці між сторонами зареєстровано шлюб Адміністрацією міської частини міста Брно, Брно-стршед, Відділом РАЦС *07*, згідно Свідоцтва про шлюб на підзвітному бланку [NUMBER] про що у книзі реєстрації шлюбів Відділу РАЦС Адміністрації міської частини міста Брно, Брно-стршед, район Брно-місто в томі І/41 за рік 2021 сторінка/аркуш 159 внесено запис порядковий номер 440. У шлюбі, на території Чеської Республіки, в подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] про що Адміністрацією міської частини міста Брно, Брно-стршд, Відділом РАЦС *05*, видано Свідоцтво про народження на підзвітному бланку [NUMBER] , згідно записів у книзі реєстрації народження Відділу РАЦС Адміністрації міської частини міста Брно, Брно-стршед, район Брно-місто в томі І/202 зарік 2021 сторінка/аркуш 149 порядковий номер 1513. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на життя та сім`ю. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить спільним інтересам. У зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом та просить суд розірвати шлюб. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06.06.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками рекомендованою поштовою кореспонденцією. Відповідач у визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, такого не подав, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомив, заява про поновлення строку для подання відзиву до суду станом на день винесення рішення також не поступала. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про Міжнародне приватне право України» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні. Згідно ст. 63 Закону України «Про Міжнародне приватне право України» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Процедура легалізації в Україні свідоцтва про укладення шлюбу або розірвання шлюбу, або рішення суду про розірвання шлюбу, скоєних за кордоном, відбувається на підставі Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном (затв. Наказом МЗС України № 113 від 04.06.2002 року). Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року (в ред. від 18.11.2003 року № 140/5) «Про затвердження Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні», документи, видані компетентними органами іноземних держав, що свідчать акти цивільного стану, вчинені за межами України за законами іноземних держав, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана ВР України. Відповідно до міжнародного договору ст. 1 Гаазької Конвенції від 5 жовтня 1961 року передбачено, що її умови поширюються на офіційні документи, які були видані на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави. Такими документами визнаються: 1) документи, що походять від прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; 2) адміністративні документи; 3) нотаріальні акти та інші. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампа, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був виданий (ст. 3 Конвенції). При цьому апостиль повинен відповідати вимогам Доповнення до Конвенції. Відповідно до ст. 2, 3 Гаазької Конвенції (набрання чинності в Україні 22.10.2003 року) кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Згідно з положенням вказаної Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі - учасниці цієї Конвенції. Згідно з вимогами ст.\~264\~ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно з ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що 04.12.2021 року у Чеській Республіці між сторонами зареєстровано шлюб Адміністрацією міської частини міста Брно, Брно-стршед, Відділом РАЦС *07*, згідно Свідоцтва про шлюб на підзвітному бланку [NUMBER] про що у книзі реєстрації шлюбів Відділу РАЦС Адміністрації міської частини міста Брно, Брно-стршед, район Брно-місто в томі І/41 за рік 2021 сторінка/аркуш 159 внесено запис порядковий номер 440 /а.с. 7-10/. В шлюбі народилася донька [PERSON] , [INFO] про що Адміністрацією міської частини міста Брно, Брно-стршд, Відділом РАЦС *05*, видано Свідоцтво про народження на підзвітному бланку [NUMBER] , згідно записів у книзі реєстрації народження Відділу РАЦС Адміністрації міської частини міста Брно, Брно-стршед, район Брно-місто в томі І/202 зарік 2021 сторінка/аркуш 149 порядковий номер 1513/а.с. 13-16/. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~11\~від 21.12.2007\~року Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, збереження шлюбу є неможливим. Спорів щодо місця проживання дитини та з приводу поділу майна сторони не мають. Тому, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу.

Outcome: approved