Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 вересня 1998 року Чигиринським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 57. В обгрунтуваня вказав, що в шлюбі народився син, - [PERSON] [INFO] та донька, - [PERSON] [INFO] . Розбіжності у поглядах на життя та погані взаємовідносини призвели до припинення спілкування як подружжя. На ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально-протилежних поглядів на сімейне життя розвинулась неприязнь одне до одного, втрачено почуття любові, поваги та взаєморозуміння. На переконання позивача подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим. Вони не проживають разом як чоловік та жінка, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не піклуються один про одного та взагалі не підтримують шлюбних відносин із 2015 року. За таких обставин, позивач вважає, що збереження сім`ї, примирення та подальше спільне проживання між ними неможливе і просить суд розірвати шлюб, не застосовуючи при цьому заходів та не визначаючи часу на примирення. У судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив залишити прізвище, отримане при реєстрації шлюбу. У судове засідання відповідач телефоном надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Враховуючи позицію сторін та приймаючи до уваги, що в матеріалах справи достатньо даних про їх права та взаємовідносини, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, дійшов наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.02.2018 року, виданого повторно, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 1998 року(ас 7). У шлюбі народився син, згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.08.2009 року, щодо народження [PERSON] , який народився [INFO] ( [NUMBER] ) та донька, згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.06.2013 року, щодо народження [PERSON] , яка народилася [INFO] ( [NUMBER] ), які натепер проживають з матір"ю за згодою сторін ( [NUMBER] ). Враховуючи, що сторони не проживають разом тривалий проміжок часу, спільного господарства не ведуть, не відновлюють сімейних відносин, не згідні на примирення, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків та те, що шлюб існує формально і сім`ю зберегти неможливо, позов слід задовольнити. Згідно до ст.113 СК України, суд вважає можливим залишити відповідачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто " [PERSON] ", за її вказівкою. Оскільки за ухвалою суду від 11.10.2023 року позивачеві відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі (ас18), а позов задоволено, в силу приписів ст 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 1073,6 грн. На підставі викладеного, ст.105, 110,112 СК України,

Outcome: approved