Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи її тим, що 20.07.2013 року між ним та [PERSON] , було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Худлівської сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за № 08. За час шлюбу у подружжя народилася дитина - [PERSON] [INFO] . Позивач зазначає, що на протязі останніх двох років сімейне життя між ним та відповідачкою почало поступово погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. У подружжя наявні різні погляди на життєво важливі питання, у зв`язку з чим часто виникали непорозуміння, що призвело до повної байдужості між ними. З 15.09.2022 року відповідачка виїхала за кордон, будь-який, зв`язок між ними фактично втратився, як і втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між ними. Зазначає, що спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. На даний час шлюб несе лише формальний характер та спільного господарства не ведуть. За таких обставин, позивач просить суд шлюб, який був укладений 20.07.2013 року, між ним та [PERSON] , розірвати. 12.10.2023 року від представника відповідачки - адвоката Пачути О.М. до суду надійшло клопотання про залишення даної позовної заяви без розгляду. Клопотання мотивовано тим, що крім даної позовної заяви, у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває справа № 308/14684/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 30.08.2023р., тобто на момент відкриття провадженні у даній справі в провадженні суду вже перебувала справа №308/14684/23. Спір виник між тими самими сторонами, про той самий предмет - розірвання шлюбу та з тих самих підстав - припинення фактичних шлюбних відносин. У судове засідання представник позивача - адвокат Баняс В.В. надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити. Щодо заявленого представником відповідачки клопотання про залишення даного позову без розгляду, то вважає таке безпідставним та необґрунтованим, а тому просив у задоволенні такого відмовити. Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Пачута О.М. в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами заяви, клопотання зокрема, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з оригіналу свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого повторно 09.08.2023 року, 20.07.2013 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Худлівської сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за № 08. За час шлюбу у подружжя народилася дитина - [PERSON] [INFO] . Відповідно до ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося, спільне господарство як подружжя не ведуть, життя, яке б ґрунтувалося на почуттях взаємної любові, дружби та поваги немає. Спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Спору щодо поділу спільного майна подружжя та визначення місця проживання дитини сторонами не заявлялося. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами, слід розірвати. Що стосується клопотання представника відповідачки - адвоката Пачути О..М. про залишення вказаного позову без розгляду, то таке суд вважає безпідставним та необґрунтованим, оскільки позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу (справа №303/7612/23) надійшла до Мукачівського міськрайонного суду 16.08.2023 року, тобто раніше ніж позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів (справа №308/14684/23), яка надійшла до суду 28.08.2023 року, а тому у задоволенні такого слід відмовити. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки належить стягнути на користь [PERSON] сплачений останнім судовий збір у розмірі - 1073,60 грн. та 1500 грн. затрачених позивачем на правову допомогу.

Outcome: approved