Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

У липні 2023 року позивачі звернулись до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивують тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08 липня 1994 року їм на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , який є сином [PERSON] у спірній квартирі жодного дня не проживав. Посилаючись на обставини того, що відповідач не проживає в квартирі і при цьому, ніяких перешкод у його проживанні ними не чинилося, а також на те, що реєстрація відповідача порушує їхні права як позивачів на вільне розпорядження і користування майном, вони позбавлені можливості продати квартиру чи обміняти її, оформити субсидію, позивачі просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 липня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 21 серпня 2023 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21 серпня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 18 жовтня 2023 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Інші учасники справи в судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачі [PERSON] та [PERSON] подали заяви про розгляд справи без їхньої участі. Від відповідача [PERSON] на електронну адресу суду надійшли заяви, у яких він не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розглянути справу без його участі. Однак, вказані заяви не підписані кваліфікованим цифровим підписом. До того ж, одна з цих заяв направлена з електронної адреси « [INFO] », що й заяви самих позивачів, тому суд не приймає до уваги вказану заяву. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивачів, повідомила, що з 2005 року вона проживає у житловому будинку по [ADDRESS] . Також вона є подругою дочки позивачів [PERSON] та [PERSON] та на її прохання регулярно провідує їх, оскільки вони є особами похилого віку. У квартирі [ADDRESS] живуть два пенсіонери - позивачі [PERSON] та [PERSON] , вони живуть вдвох останні 4-5 років. Вона буває у них в квартирі раз на 3 місяці чи раз на півроку, але речей відповідача [PERSON] там не бачила. Як їй відомо, конфліктів між сторонами не було. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08 липня 1994 року та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно квартира за адресою: [ADDRESS] належить позивачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності (а.с. 4, 5). Відповідно до довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб у вказаній квартирі окрім позивачів зареєстровані також [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 20). За інформацією Сумської територіальної громади відповідач [PERSON] з 03 липня 2006 року зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 26). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як передбачено ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач без поважних причин понад один рік не проживає у спірній квартирі, перешкод в користуванні житлом йому ніхто не чинить, його особисті речі в квартирі відсутні. Участі у проведенні оплати комунальних послуг та утриманні житла відповідач не приймає. Вирішити проблему в позасудовому порядку позивачі позбавлені можливості, оскільки відповідач самостійно знятися з реєстрації не бажає. За таких обставин, суд, вважає, що право позивачів на вільне користування та розпорядження належним їм житлом порушено з боку відповідача та підлягає захисту. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved