Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

У липні 2023 позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що квартира [ADDRESS] є спільною частковою власністю відповідачів, в якій вони проживають та забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії, що надає позивач. З 01.10.2019 по 01.07.2023 відповідачі в повному обсязі не сплачували кошти за надані позивачем послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 31467,39 грн. Тому позивач просить: 1) стягнути з [PERSON] на свою користь 1/3 частини боргу за спожиті послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії в сумі 10489,13 грн та 1/3 частину витрат на оплату судового збору в сумі 894,66 грн; 2) стягнути з [PERSON] на свою користь 1/3 частини боргу за спожиті послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії в сумі 10489,13 грн та 1/3 частину витрат на оплату судового збору в сумі 894,66 грн; 3) стягнути з [PERSON] на свою користь 1/3 частини боргу за спожиті послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії в сумі 10489,13 грн та 1/3 частину витрат на оплату судового збору в сумі 894,66 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду подав заяву з проханням проводити розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог та відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки до суду не повідомили, відзив на позовну заяву до суду не направили. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за ззгодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 07.07.2023 № 338311601 квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності відповідачам з 01.12.2006, а саме [PERSON] - 1/3 частка, [PERSON] - 1/3 частка та [PERSON] 1/3 частка вказаної квартири. Відповідачі [PERSON] \~з 20.02.1986,\~ [PERSON] з\~18.07.2007,\~ [PERSON] \~з 29.05.1998 мають\~зареєстроване місце\~проживання за\~адресою:\~ [ADDRESS] , за відомостями\~відділу обліку\~та моніторингу\~інформації про\~реєстрацію місця\~проживання УДМС\~України у\~Житомирській області\~від 27.07.2023. Отже, вони є споживачами послуг з централізованого опалення, постачання теплової енергії, які надає позивач за адресою: [ADDRESS] , та від отримання послуг не відмовлялися, але своєчасно не проводили оплату за надані послуги за період з 01.10.2019 по 01.07.2023, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 31467,39 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за період з 01.10.2019 по 01.07.2023 по особовому рахунку [NUMBER] . Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, що передбачено ст. 81 ЦПК України. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін (ст. 162 ЖК України). Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду № 285/4671/15-ц від 14.01.2019. Відповідно до п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил). Так як у добровільному порядку заборгованість відповідачами не сплачена, тому вимоги позивача до них є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved