Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

позивач [PERSON] через свого представника адвоката Дзіковського М.Р. звернувся до суду із цим позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 83\~670,30 грн. В обгрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що 12 квітня 2021 року між сторонами було укладено договір позики №Л120421-1 та додаткову угоду до нього від 12 січня 2022 року, в силу якого позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти в сумі 58\~254,66 грн., що в еквівалентній сумі в доларах США, визначеній за офіційним курсом НБУ на день укладення договору (27,78 грн. за 1 долар США) становить 2097 доларів США, які позичальник зобов`язався повернути не пізніше трьох місяців з моменту укладення договору, тобто до 12.04.2022 року. Сторони за вказаним договором позики домовилися, що спірна позика є безпроцентною, а загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим договором, буде відповідати еквіваленту 2097 доларів США, за курсом продажів доларів США в AT КБ «Приватбанк» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через три місяці з моменту укладення даного договору (до 12.04.2022), які позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві згідно п. 5 Договору позики відповідно до графіку повернення позичальником грошових коштів, а саме: 2750,22 грн., що еквівалентно 99 доларів США до 12 лютого 2022 року включно; 2750,22 грн., що еквівалентно 99 доларів США до 12 березня 2022 року включно; 52754,22 грн., що еквівалентно 1899 доларів США до 12 квітня 2022 року включно. Також представник позивача вказує, що позивач свої зобов`язання за договором позики №Л120421-1 від 12.04.2021 року виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти у розмірі та в строки, встановлені Договором та Додатковою угодою до цього Договору, на підтвердження чого відповідачем була власноручно складена та написана розписка від 12.01.2022, за змістом якої відповідач підтвердив, що він отримав позику від позивача у сумі 58\~254,66 грн., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «Приватбанк» (1 долар США = 27,78 грн.) на день укладення цього Договору еквівалентно 2097 доларів США, а також зобов 'язався повернути цю суму позивачу строком до 12 квітня 2022 року включно. Проте, відповідач свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів у визначені договором позики строки не не виконав, не здійснивши жодного платежу відповідно до графіку повернення грошових коштів. Оскільки відповідач належним чином не виконав узятих на себе обов`язків за договором позики, умисно ухилився від виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 83\~670,30 грн., яку відповідач добровільно не погасив, що стало приводом для звернення позивача до суду із цим позовом. Ухвалою судді від 22.02.2023 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, який не є підприємцем, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, а від його представника адвоката Дзіковського М.Р. до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та його представника за наявними у матеріалах справи доказами, позовні вимоги представник позивача підтримує у повному обсязі, оскільки грошове зобов`язання не виконано, а тому просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, а від його представника адвоката Скоробогатого М.В. до суду подано заяву, в якій представник відповідача просить проводити судовий розгляд без участі відповідача та його представника. Проти задоволення позову представник відповідача заперечує у повному об`ємі, вважаючи безпідставним перерахування суми боргу в еквіваленті іноземної валюти, оскільки такий укладено та отримано відповідачем у гривні, що не суперечить правовим позиціям Верховного Суду в справах №723/304/16-ц від 23.10.2019 року, №697/307/15-ц від 01.11.2017 року, №672/778/16-ц від 21.11.2018 року. Крім того, представник відповідача заперечив проти стягнення витрат на правову допомогу позивача, вважаючи такі витрати безпідставними, оскільки вони не підтверджені жодними доказами, долученими до позовної заяви в ході розгляду справи. Згідно частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких мотивів. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до приписів ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини\~першої та\~другої статті\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Нормою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~статті 1046\~ЦК України\~за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047\~ЦК України\~передбачено,\~що договір\~позики укладається\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~сума не\~менш як\~у десять\~разів перевищує\~встановлений законом\~розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до\~правової позиції,\~викладеної у\~постанові КЦС\~ВС у\~справі №369/3340/16-ц\~від 22\~серпня 2019\~року за\~своїми правовими\~ознаками договір\~позики є\~реальною,\~односторонньою,\~оплатною або\~безоплатною угодою,\~на підтвердження\~якої може\~бути надана\~розписка позичальника,\~яка є\~доказом не\~лише укладення\~договору,\~але й\~посвідчує факт\~передання грошової\~суми позичальнику.\~Договір позики\~є укладеним\~з моменту\~передання грошей\~або інших\~речей,\~і може\~не співпадати\~з датою\~складання розписки,\~яка посвідчує\~цей факт,\~однак у\~будь-якому\~разі складанню\~розписки має\~передувати факт\~передачі коштів\~у борг.\~Таким чином,\~у разі\~пред`явлення\~позову про\~стягнення боргу\~позивач повинен\~підтвердити своє\~право вимагати\~від відповідача\~виконання боргового\~зобов`язання.\~За своєю\~суттю розписка\~про отримання\~в борг\~грошових коштів\~є документом,\~який видається\~боржником кредитору\~за договором\~позики після\~отримання коштів,\~підтверджуючи як\~факт укладення\~договору та\~зміст умов\~договору,\~так і\~факт отримання\~боржником від\~кредитора певної\~грошової суми.\~При цьому\~факт отримання\~коштів у\~борг підтверджує\~не будь-яка\~розписка,\~а саме\~розписка про\~отримання коштів,\~зі змісту\~якої можливо\~установити,\~що відбулася\~передача певної\~суми коштів\~від позичальника\~до позикодавця. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). В силу приписів статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що 12 квітня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір позики №Л120421-1, а 12 січня 2022 року сторонами укладено Додаткову угоду до цього Договору позики, в силу якого позивач (позикодавець) передає у власність відповідачу (позичальник) грошові кошти в сумі 58\~254,66 грн., що за курсом продажу доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (27,78 грн. за 1 долар США) на день укладення цього Договору еквівалентно 2097 доларів США, які позичальник зобов`язався повернути не пізніше трьох місяців з моменту укладення даного договору, тобто до 12 квітня 2022 року, повернути позикодавцеві згідно п. 5.5 Договору позики відповідно до графіку повернення позичальником грошових коштів, а саме: 2750,22 грн., що еквівалентно 99 доларів США до 12 лютого 2022 року включно; 2750,22 грн., що еквівалентно 99 доларів США до 12 березня 2022 року включно; 52754,22 грн., що еквівалентно 1899 доларів США до 12 квітня 2022 року включно. Позика може бути повернута позикодавцю достроково. За домовленістю сторін позика є безпроцентною. Вищевказані фактичні обставини підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами (Договір позики №Л120421-1 від 12.04.2021, Додаткова угода до Договору позики від 12.01.2022, розписка [PERSON] від 12.01.2022), а також не оспорюються сторонами, а тому в силу вимог частини першої статті 82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Разом із тим, не оспорюючи факту отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів у позивача [PERSON] за вищевказаних фактичних обставин у гривневому еквіваленті, представник відповідача адвокат Скоробогатий М.В. вважає безпідставним перерахування його довірителю позики в іноземній валюті, однак суд вважає такі доводи представника відповідача помилковими, виходячи із таких мотивів. Так, учасниками справи визнаються обставини про те, що позивач передав у власність відповідача грошові кошти в сумі 58\~254,66 грн., що за курсом продажу доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (27,78 грн. за 1 долар США) на день укладення цього Договору еквівалентно 2097 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути в строк не пізніше трьох місяців з моменту укладення даного договору (до 12.04.2022). Згідно правової позиції, викладеної у постанові ВП ВС від 23 жовтня 2019 року у справі №723/304/16-ц, статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). В силу положень статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, передаючи в позику грошові кошти відповідачу в гривнях,

Outcome: dismissed