Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

13.05.2022 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», ПП «АЕЛІТА», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , про відшкодування шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.08.2021 р., приблизно о 23 год. 15 хв. в місті Києві по проспекту Бажана, навпроти станції метрополітену «Харківська», вантажним автомобілем «SCANIA P340», д.н.з. [NUMBER] , із причепом-платформою «Kassbohrer APT-A», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно полісу № 202427709, що є найманим працівником - водієм ПП «АЕЛІТА», який рухався зі сторони Харківської площі в напрямку Південного мосту, було здійснено наїзд на пішохода [PERSON] , який рухався через проїзну частину проспекту Бажана у невстановленому для цього місці. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. Вказані обставини підтверджуються постановою про закриття кримінального провадження № 12021100000000759 від 19.08.2021 р. Посилаючись на вказані обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на свою користь страхового відшкодування витрат на поховання в сумі 29480,00 грн. та на відшкодування моральної шкоди 72000,00 грн., а також про стягнення з відповідача ПП «АЕЛІТА» на відшкодування моральної шкоди 428000,00 грн. Ухвалою від 19.05.2022 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 17.11.2022 р. задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою від 02.03.2023 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в позові та інших поданих ним заявах по суті справи. Представник відповідача ПП «АЕЛІТА» в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив з підстав викладених в письмових поясненнях, посилаючись на те, що розмір моральної шкоди визначений позивачем невиправдано завищений і має бути обмежений сумою, яка відповідно до закону сплачується страховиком, при цьому зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу не є співмірними зі складністю даної справи. Відповідач ПАТ «СК «ПЗУ Україна» в судове засідання свого представника не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив. Однак на адресу суду надійшов відзив на позов представника відповідача ПАТ «СК «ПЗУ Україна», у якому він виклав заперечення проти позову та просив відмовити в його задоволенні. Третя особа в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив. З врахуванням думки присутніх в судовому засіданні учасників справи, суд вирішив здійснювати розгляд за відсутності осіб, які не з`явились. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 18.08.2021 р., приблизно о 23 год. 15 хв. в місті Києві по проспекту Бажана, навпроти станції метрополітену «Харківська», вантажним автомобілем «SCANIA P340», д.н.з. [NUMBER] , із причепом-платформою «Kassbohrer APT-A», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який є найманим працівником - водієм ПП «АЕЛІТА», що рухався зі сторони Харківської площі в напрямку Південного мосту, було здійснено наїзд на пішохода [PERSON] , який рухався через проїзну частину проспекту Бажана у невстановленому для цього місці. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. 19.08.2021 р. за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди СУ ГУНП у м.Києві розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021100000000759, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Постановою слідчого від 30.09.2021 р. кримінальне провадження № 12021100000000759 від 19.08.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, було закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Крім того у постанові про закриття кримінального провадження від 30.09.2021 р. встановлено, що водій [PERSON] керуючи технічно справним автомобілем «SCANIA», д.н.з. [NUMBER] , із причепом «KASSBOHRER», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по проїзній частині проспекту Бажана в місті Києва, відповідно до п.1.5 Правил дорожнього руху України, мав розраховувати на виконання вимог цих правил іншими учасниками дорожнього руху, в тому числі пішоходом [PERSON] . При виникненні небезпеки для руху, тобто зміні дорожньої обстановки (у тому числі появи рухомого об`єкту, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її), яка загрожує безпеці дорожнього руху та змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися, чим в даному випадку був пішохід [PERSON] , не мав технічної можливості уникнути наїзду на нього. Також у вказаній постанові зазначено, що пішохід [PERSON] був у стані сильного алкогольного сп`яніння. В крові трупа [PERSON] виявлено етиловий спирт у концентрації 3,29 проміле, і що саме порушення вимог пунктів 1.5, 4.7. та 4.14 підпунктів «а», «б», «г» ПДР України з боку пішохода [PERSON] знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Отже, ДТП, яка мала місце 18.08.2021 р., виникла внаслідок порушення пішоходом [PERSON] вимог пунктів 1.5, 4.7 та 4.14 підпункти «а», «б», «г» ПДР України, а в діях водія вантажного автомобіля «SCANIA», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] відсутні порушення вимог ПДР України, які б знаходилися в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як вбачається з висновків Верховного Суду в постанові від 26.02.2022 р. у справі №184/1461/20-ц, особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Тобто, для настання відповідальності за шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки має бути встановлено наявність наступних елементів: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Разом з тим, суду не надано доказів того, що дії третьої особи в даній справ - водія транспортного засобу «SCANIA», д.н.з. [NUMBER] , із причепом «KASSBOHRER», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] були протиправними, що діями останнього завдано шкоду, а також наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями [PERSON] та наявною шкодою. Отже з врахуванням викладено, суд вважає, що оскільки відсутня вина водія [PERSON] у спричиненні ДТП, в результаті якої загинув син позивача, тому відсутні підстави для відшкодування на користь позивача матеріальної шкоди, пов`язаної з даною ДТП. Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. А ч.2 встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи в наслідок дії джерела підвищеної небезпеки; … . Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , пов`язана з експлуатацією транспортного засобу марки «SCANIA P340», д.н.з. [NUMBER] , із причепом-платформою «Kassbohrer APT-A», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс) № 202427709, чинного на дату ДТП. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. А статтею 32 передбачено, що відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Пунктом 27.3. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Крім того гідно пункту 27.4. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку». З досліджених судом доказів не встановлено усіх передбачені законом умов цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки саме [PERSON] , зокрема, не встановлено наявність причинно-наслідкового зв`язку між його діями під час керування автомобілем та шкодою завданою пішоходу [PERSON] , а отже цивільно-правова відповідальність [PERSON] , яка була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не виникла, у зв`язку з чим у вказаного страховика не виник обов`язок з виплати передбачених пунктами 27.3 та 27.4. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» коштів, а тому позов у частині вимог до відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» задоволенню не підлягає. Разом з тим ч.2 ст. 1167 ЦК України, передбачає відшкодування моральної шкоди завданої фізичній особі каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи в наслідок дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини особи, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Отже, з врахуванням вказаних норм закону, саме ПП «АЕЛІТА» має відповідати перед позивачем щодо відшкодування йому моральної шкоди, завданої смертю сина в результаті ДТП за участі їх працівника - водія [PERSON] , незалежно від його вини у вказаній ДТП. Частиною 1 статті 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. В Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, а саме в пункті 3, визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. З огляду на пункт 9 даної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. За таких обставин, враховуючи, що хоч і не з вини працівника ПП «АЕЛІТА», але за його участі, загинув син позивача, що саме по собі є психотравмуючим фактором, ця подія безумовно вплинула на його нормальні життєві зв`язки, на його психоемоційний стан та стан його здоров`я, суд вважає що позивачу було завдано моральну шкоду, яку виходячи із засад розумності та справедливості, а також враховуючи об`єм моральних та фізичних зусиль необхідних позивачу для відновлення його життєвих стандартів, які були зруйновані смертю сина, але й враховуючи обставини, при яких його син загинув, суд вважає обґрунтованим визначити розмір моральної шкоди завданої позивачу в розмірі 30000,00 грн., яка підлягає стягненню з ПП «АЕЛІТА», як роботодавця [PERSON] , в результаті ненавмисних дій якого загинув син позивача [PERSON] . Разом з тим, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, на підтвердження факту надання і отримання професійної правничої допомоги, позивачем подано до суду договір про надання професійної правничої (правової) допомоги та додаток № 1 до нього, відповідно до яких загальний розмір отриманої професійної правничої допомоги складає 158844,00 грн. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р. «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, вважає, що заявлена позивачкою сума є надмірною та неспівмірною з реальним обсягом наданої йому професійної правничої допомоги в суді, витраченим часом на надання таких послуг, критерію реальності таких витрат. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним та неспівмірним зі складністю справи і обсягом наданих адвокатом послуг, суд приходить до висновку, що розмір реальних витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає стягненню з відповідача ПП «АЕЛІТА» на користь позивача становить 10000,00 грн. Крім того, відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ПП «АЕЛІТА» на користь держави судовий збір в сумі 300,00 грн.

Outcome: partial