Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 13.07.2023 року до Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти для утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування позову зазначає, що між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від якого у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 01.11.2022 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає, в додаткових витратах, пов`язаних з утриманням дитини участі не приймає. В зв`язку з вказаними обставинами дитина повністю перебуває на утриманні матері. Представник відповідача [PERSON] адвокат Мамчик Д.О. подав до суду відзив, в якому зазначив, що відповідач бажаючи скористатися наданим йому правом, вважає за необхідне надати відзив, оскільки частково погоджується з доводами позивача, зазначає, що відомості позивача не відповідають дійсності, оскільки відповідач постійно забезпечує позивача всім необхідним для нормального життя та розвитку неповнолітнього сина (додає копії чеків). Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Сакун Д.І.) від 17.07.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Сакун Д.І.) від 15.08.2023 року відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступних висновків. У суді встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 12.12.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1940, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.12.2014. Прізвище дружини, після реєстрації шлюбу, змінилося на - « [PERSON] » (а.с.9). Згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 10.06.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Звенигородського районного управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] народився [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 10.06.2015 року зроблено відповідний актовий запис за № 81. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). 01.11.2022 року рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11-12). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої виконавчим комітетом Звенигородської міської ради вбачається, що [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 15.05.2018 року по теперішній час (а.с.13). Відповідно до акту про встановлення факту проживання від 03.08.2023 року складеного депутатом Звенигородської міської ради Білозерською А.В. в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] , [INFO] проживає разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на утриманні матері. Батько дитини - [PERSON] , участі у вихованні сина не бере, матеріально не допомагає (а.с.22). Також відповідачем подано копії фіскальних чеків на придбання дитячих речей, одягу та поповнення рахунків. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1ст. 180 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України щодо розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При дослідженні обставин справи суд бере до уваги відзив на позовну заяву відповідача, який не погоджується з мотивувальною частиною позову, а саме з тим, що він ухиляється від належного виконання своїх обов`язків, не надає ні матеріальної, ні фізичної допомоги та відмовляється надавати таку допомогу добровільно. В той час відповідач у відзиві просить суд стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Досліджуючи фіскальні чеки, надані відповідачем, на придбання дитячих речей, одягу та поповнення рахунків не встановлено відомостей, що вказані речі купувалися, а кошти перераховувалися відповідачем для його сина [PERSON] . При визначенні розміру аліментів судом враховується, що спору між сторонами з приводу розміру не має, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відтак, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1073.60 грн. На підставі викладеного та ст. 180,181,183,191 СК України,

Outcome: approved