Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом і просить позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Посилається на те, що відповідач є матір`ю [PERSON] , який з 2017 року проживає з ним та повністю перебуває на його утриманні. У вихованні сина йому допомагає матір (бабуся [PERSON] ). Крім того, відповідач має ще трьох малолітніх дітей, один з яких також проживає зі своїм батьком. З 2017 року часті у вихованні, навчанні та утриманні сина [PERSON] мати не приймає, здоров`ям та навчанням не цікавиться, не спілкується. Вона самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Тому орган опіки та піклування надав висновок про доцільність позбавлення відповідача її батьківських прав відносно малолітнього вина [PERSON] . 02 серпня 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18 серпня 2023 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити. Зазначила, що відповідач з 2017 року повністю усунулася від виконання своїх материнських обов`язків по відношенню до сина: не спілкується з ним, не допомагає матеріально, не цікавиться станом його здоров`я, навчанням, не вітає з важливими для нього святами тощо. Просить судові витрати з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] ні в підготовче судове засідання, ні двічі в судове засідання не з`явилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином, 16 жовтня 2023 року подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи Виконавчого комітету Переяславської міської ради Борисюк Л.М. вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зазначила, що при підготовці висновку було обстежено умови проживання й позивача, й відповідача. Відповідач особисто підтвердила, що вже 6 років не спілкується та не допомагає синові [PERSON] , мотивує відсутністю коштів. Умови проживання має незадовільні, виховує ще двох малолітніх дітей, вагітна. При особистому спілкуванні вже під час судового розгляду зазначила, що в судові засідання з`являтися не бажає, не заперечує проти задоволення позову. Судом встановлено наступне. Із копії свідоцтва про народження та відповіді Переяславського відділу ДРАЦС вбачається, що матір`ю малолітнього [PERSON] є відповідач [PERSON] (до одруження [PERSON] ), батьком - позивач [PERSON] ( а.с. 10, 12-14). Відповідно до Інформації центру соціальних служб (а.с. 20-21), довідки №24-19/24 старости Великокаратульського старостинського округу(а.с.15), Акту обстеження матеріально-побутових умов (а.с. 16)., характеристики з місця проживання (а.с. 17), довідок з Переяслав-Хмельницької ЦРЛ (а.с. 24), довідок з відділу поліції № 1 Бориспільського РУП (а.с. 22-23), довідок Переяславського управління Бориспільської філії КОЦЗ (а.с. 18) та Управління соціального захисту населення Переяславської міської ради (а.с. 19) вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS]. Не працює, не зареєстрована як безробітна, перебуває у декретній відпустці, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувалася. Має такий склад сім`ї: донька [PERSON] , [INFO], син [PERSON] , [INFO], без реєстрації проживає [PERSON] , [INFO]. Родина [PERSON] перебуває на обліку сімей, що знаходяться в складних життєвих обставинах. Діти [PERSON] [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO], проживають зі своїми батьками. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи та довідки міської ради № 72 (а.с. 25-26) малолітній [PERSON] зареєстрований та проживає по [ADDRESS] разом із батьком (позивачем) з 15 серпня 2017 року. Відповідно до характеристики з Переяславської гімназії № 4 [PERSON] навчається у гімназії з 2019 року по цей час, характеризуються позитивно, розвиваються згідно віку. Мати дитини ніколи не цікавилася перебуванням сина в цьому закладі, його розвитком та навчанням, не відвідувала батьківські збори (а.с.27). Позивач [PERSON] проходить військову службу, характеризується позитивно, здоровий, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався (а.с. 28-32). З висновку органу опіки та піклування Переяславської міської ради вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11). Свідок [PERSON] , мати позивача, показала суду, що до літа 2017 року онук [PERSON] проживав разом із мамою, вони його відвідували. Однак коли мама одружилася та народила ще одну дитину, до онука почали погано відноситися. [PERSON] сама привезла сина [PERSON] їй на роботу, щоб побув у батька трішки, а потім сказала, що вона не має можливості його утримувати, в неї нова сім`я та діти, і [PERSON] залишився проживати з ними. Спочатку інколи мама телефонувала, обіцяла приїхати, коли [PERSON] йшов у перший клас. Однак не приїхала, що стало великою травмою для дитини. З того часу (з 2019 року), жодного разу [PERSON] не телефонувала, не приїздила, не звала сина до себе, кошти чи одяг не надавала. [PERSON] сам не бажає їхати до неї, скільки б вони не пропонували йому. Свідок [PERSON] , сестра позивача, дала аналогічні показання, зазначивши, що із серпня 2017 року мама [PERSON] , якому вона є хрещеною, не з`являлася і ніяк не допомагала. [PERSON] дуже ображений на неї і не хоче спілкуватися скільки б вони не говорили, що це ж мама. Свідок [PERSON] , сусідка сім`ї [PERSON] , показала суду, що знає сім`ю [PERSON] 30 років, часто спілкується з ними. Онук [PERSON] живе з татом та бабусею вже 6 років. Маму [PERSON] ніколи не бачила. Малолітній [PERSON] в присутності психолога [PERSON] повідомив суд, що останній раз бачив маму (відповідача [PERSON] ), коли йшов у перший клас (на зараз він у п`ятому класі). Після того вона ні разу не приходила, не телефонувала і не дарувала подарунки. Він проживає з батьком та бабусею. З татом відносини добрі, спокійні. В будинку є всі необхідні для нього речі та меблі. Коли тата немає, ним опікується бабуся. Знає, що у мами є ще дітки, однак не знайомився з ними. Їхати та відвідувати маму не хоче. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Сімейного кодексу України стосовно виконання батьками обов`язку щодо виховання, утримання та піклування про своїх неповнолітніх дітей, підстав позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п. п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. ЄСПЛ у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (справа «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Верховним Судом у постанові від 24.04.2019 у справі № 300/908/17 зазначено, що права батьків щодо дитини є похідними від прав дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, перш за все повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а тільки потім - права батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу (із серпня 2017 року) своїх материнських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] не виконує: не спілкується з ним, не бере участі у вихованні, не допомагає матеріально, не цікавиться станом його здоров`я, навчанням, не вітає з важливими для нього святами., що дає підстави суду стверджувати, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками по відношенню до нього, самоусунулася від їх виконання. Крім того, її власноручно написана заява свідчить про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. За таких підстав суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав [PERSON] і про необхідність їх задоволення як таких, що сприяють якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.150, 155, 164 СК України ,

Outcome: approved