Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

У березні 2022 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить - стягнути з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» інфляційні витрати за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором № 014/4006/85/61324 від 26.09.2007 року за період з 22.09.2018 року по 22.09.2021 року в сумі 274 821,93 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 3% річних за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором № 014/4006/85/61324 від 26.09.2007 року за період з 22.09.2018 року по 22.09.2021 року в сумі 119 946,92 грн. Правовими підставами звернення до суду позивача із вказаним позовом стало неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №014/4006/85/61324 від 26 вересня 2007 року, в частині повного та своєчасного погашення заборгованості в сумі 1 330 313,73 грн, визначної рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 листопада 2010 року у справі № 2-6604/10. Враховуючи викладене «Райффайзен Банк Аваль» просить стягнути з [PERSON] 394 768,85 грн., саме - інфляційних втрат в сумі 274821,93 грн. та 3% річних в сумі 119946,92 грн. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 березня 2022 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03 травня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/3673/22 за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання на 11 жовтня 2022 року. 11 жовтня 2022 року підготовче засідання не відбулось у зв`язку з оголошеною в місті Києві повітряною тривогою. Підготовче засідання призначено на 15 грудня 2022 року. 15 грудня 2022 року у підготовче засідання сторони не прибули, розгляд справи відкладено на 22 лютого 2023 року. 22 лютого 2023 року підготовче засідання не відбулось у зв`язку з оголошеною в місті Києві повітряною тривогою. Підготовче засідання призначено на 11 квітня 2023 року. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 11 квітня 2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 29 серпня 2023 року. 20 липня 2023 року ТОВ «Цикл Фінанс» подало до суду заяву про залучення у справі правонаступника позивача, яка обґрунтована тим, що всі права кредитора та іпотекодержателя за кредитним договором № 014/4006/85/61324 від 26 вересня 2007 року та договором іпотеки, посвідченого 26 вересня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Самойленко Ю.М., які є предметом розгляду в даній справі, належить ТОВ «Цикл Фінанс» на підставі договору відступлення права вимоги № 114/2-60-1 від 28.04.2023. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 29 серпня 2023 року задоволено заяву ТОВ «Цикл Фінанс», залучено у справі правонаступника позивача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», розгляд справи відкладено на 25 жовтня 2023 року. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судові засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Крім цього відповідач додатково повідомлявся про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Окрім того інформація про стан дату і час розгляду справи була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України. Крім цього, позовна заява з додатками 16 лютого 2023 року була отримана представником позивача - адвокатом Семенюк К.В. нарочно. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не скористалась своїм процесуальним правом, передбаченим статтями 174, 178 ЦПК України, та не направила суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке. 26 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/4006/85/61324, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в сумі 113680,00 доларів США строком до 26.09.2019, а позичальник зобов`язувався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 14,25 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та в строки визначені кредитним договором. Згідно з п. 3.1. кредитного договору, кредитор надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. 26 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] укладено іпотечний договір, предметом якого є забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору № 014/4006/85/61324 від 26 вересня 2007 року, за умовами якого в забезпечення зобов`язання відповідача перед Банком передано нерухоме майно - земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,1000 гектара, кадастровий номер: 3210600000000190067, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. 26 травня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1, відповідно до п. 1 якої змінено відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 13%. Відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором № 014/4006/85/61324 від 26 вересня 2007 року в частині повного та своєчасного погашення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, стягнення якої було предметом спору у справі № 2-6604/10. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва у справі № 2-6604/10 від 01 листопада 2010 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» про визнання недійсним кредитного договору та стягнення моральної шкоди. Задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» до [PERSON] про розірвання кредитного договору, стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Розірвано кредитний договір № 014/4006/85/61324 від 26 вересня 2007 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» 1 330 313,73 грн за кредитним договором № 014/4006/85/61324 від 26 вересня 2007 року, з них: заборгованість за кредитом - 815 377,16 грн; заборгованість за простроченими відсотками - 181 031,87 грн; пеня за прострочення кредиту - 69 191,91 грн; пеня за прострочення відсотків за кредитом - 228 712,80 грн. Звернуто стягнення на нерухоме майно: земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель загальною площею 0,1000 га (кадастровий номер - 32106000000:00:019:0067), розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2010 року апеляційну скаргу [PERSON] в інтересах [PERSON] на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 листопада 2010 року залишено без розгляду. Встановлена рішенням суду заборгованість погашена не була, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене позивач за період з 22 вересня 2018 року по 22 вересня 2021 року у зв`язку з простроченням виконання відповідачем своїх зобов`язань просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, а саме на суму у розмірі 1 330 313,73 грн - 274 821,93 грн інфляційних втрат та 119945,92 грн 3% річних; Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України), а тому зобов`язання відповідача щодо сплати суми боргу триває, оскільки не виконано останнім. Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Таким чином, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитом триватиме до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання у повному обсязі. Відтак, позивач має право на отримання нарахувань, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення. Водночас главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Враховуючи вищевикладене, позивач правомірно звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних за період з 22.09.2018 по 22.09.2021. Дана позиція узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц, відповідно до якого невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає: у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.05.2018 р. у справі № 914/1487/17, від 20.06.2018 р. у справі № 905/2135/17). Як свідчить зміст позовних вимог та наданий позивачем розрахунок, суми інфляційних втрат та процентів річних нараховані на суму боргу, визначену рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 01 листопада 2010 року, до якої включено також суми пені за прострочення кредиту та прострочення відсотків за кредитом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. В силу ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Винесення судового рішення про стягнення заборгованості не припиняє зобов`язань та не продовжує їх дію, а лише підтверджує наявність юридичних фактів і встановлює їх примусове виконання. Лише окремі зобов`язання можуть виникати із судового рішення та мати статус простроченого грошового зобов`язання, наприклад у деліктних зобов`язань. Водночас, як свідчать матеріали позовної заяви, зобов`язання зі сплати пені виникло та ґрунтується на положеннях укладеного між сторонами кредитного договору, а тому судовим рішенням у справі № 2-6604/10 лише підтверджено наявність обов`язку відповідача зі сплати пені, тобто не сформовано нового грошового зобов`язання. Також сплата неустойки є акцесорним, а не основним зобов`язанням і нарахування відсотків річних та інфляційних втрат на неустойку нормами чинного законодавства не передбачено. З огляду на викладене, оцінюючи вимоги позову в частині стягнення інфляційних втрат та відсотків річних, нарахованих на суму пені, суд дійшов висновку, що їх нарахування на неустойку суперечить змісту та правовій природі ч. 2 ст.625 ЦК України, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних (в частині заборгованості по тілу кредиту та заборгованості по відсотках) за період, заявлений позивачем (з 22 вересня 2018 року по 22 вересня 2021 року), суд дійшов висновку, що розмір інфляційних втрат за вказаний період становить - 228 227,75 грн, 3% річних - 93 001,67 грн. Статтю 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідач не надано суду жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, наданий позивачем розрахунок не спростував. З огляду на викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 4 818,44 грн.

Outcome: partial