Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 09 січня 2014 року вона, позивачка, уклала шлюб з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу, який на даний час перебуває на стадії розірвання, вони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом з нею, позивачкою, а відповідач не бере участі у вихованні дитини, добровільно матеріально не забезпечує, хоча є працездатним та немає на утриманні інших осіб. Відтак, просить задоволити позов та стягувати з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітнього сина в розмірі 15\~000 (п`ятнадцять тисяч) гривень щомісяця. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 10.05.2023 року провадження у справі відкрито та справу призначено до підготовчого засідання, визнано обов"язковою явку в підготовче судове засідання позивачки та відповідача для дачі пояснень з приводу обставин справи, яких зобов"язано представити оригінали усіх документів, які стосуюються предмету спору, для їх дослідження у суді. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 04.09.2023р. закрито підготовче\~провадження та\~призначено до\~судового розгляду\~по суті\~цивільну справу. В обгрунтування позовних вимог позивачкою подано заяву, в якій вона додатково письмово пояснила суду, що після початку війни на території нашої країни вона, позивачка, разом із сином була вимушена виїхати на постійне місце проживання за межі України до Італії, чому відповідач не заперечував. В лютому 2023 року відповідач через свою матір сплатив 23 456,00 гривень, проте в подальшому ніяких виплат на утримання сина не здійснює. На даний час вона, позивачка, надалі проживає в Італії, витрачає кошти на соціально побутові потреби сина, зокрема, продукти харчування, засоби особистої гігієни, навчання сина, заняття онлайн з репетиторами, витрати на оздоровлення та лікування сина, комунальні послуги, оренду квартири. В чергове судове засідання позивачка не прибула, представник позивачки подала заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заяви про слухання справи у його відсутності та відзиву на позовну заяву суду не надав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~розгляд справи\~проведено судом\~за відсутності\~осіб,\~які беруть\~участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч.1 ст.4 цього Кодексу, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебуває в шлюбі з відповідачем [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 09 січня 2014 року Фракнівським районним віддлом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29 грудня 2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, позивачка та відповідач є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . За твердженням позивачки малолітній син [PERSON] проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні, в той час як відповідач жодної допомоги на утримання спільної дитини не надає. В підтвердження даних обставин позивачкою долучено переписку з відповідачем, з якої вбачається, що неодноразові прохання позивачки на надання коштів на утримання сина, відповідачем ігноруюються. В підтвердження обставин перебування спільного сина сторін на утриманні позивачки, нею долучено ряд підтверджуючих квитанцій та чеків. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Частина 3, зазначеної норми закону, вказує на те, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до\~ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини"\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Згідно з ч. 1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1\~ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. \~Стягнення аліментів\~на утримання\~дитини є\~одним із\~способів захисту\~інтересів дитини,\~забезпечення одержання\~нею коштів,\~необхідних для\~її життєдіяльності.\~За даних\~обставин,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідача аліменти\~на утримання\~дітини у\~судовому порядку. Приписами\~ст. 182 Сімейного кодексу України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні величини аліментного платежу, суд враховує величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення\~ст. 180 СК України\~про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. В позовній заяві позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітнього сина в розмірі 15\~000 (п`ятнадцять тисяч) гривень щомісяця, що не перевищує максимальний розмір аліментів, встановлений ст.183 СК України. У відповідності до ч.1\~ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що відповідач в судове засідання не прибув, відзиву на позовну заяву не подав, позицію щодо розміру аліментів, які просить стягнути позивачка, не висловив. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81\~ЦПК\~України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пунктом 2\~Постанови пленуму\~Верховного\~суду\~України №\~14\~від\~18\~грудня\~2009\~року «Про судове рішення у цивільній справі»\~встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~може бути\~визначено тільки\~у світлі\~конкретних обставин\~справи (рішення\~ЄСПЛ від\~18\~липня 2006\~року №\~63566/00\~«Проніна проти\~України (Pronina\~v.\~Ukraine)»,\~§ 23). Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved