Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

21 липня 2023 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя звернувся представник заявниці адвокат Рогозін О.В., з заявою до заінтересованої особи: [PERSON] , про встановлення юридичного факту, в якій просить встановити юридичний факт, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживала разом з батьком [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви представник зазначає, що [PERSON] , в 2008 році розірвала шлюб зі своїм чоловіком [PERSON] , та після розірвання шлюбу продовжила проживати за адресою своєї реєстрації [ADDRESS] . З лютого 2017 року, через загострення серцево-судинних хвороб свого батька, [PERSON] [INFO] , заявниця почала постійно проживати з ним однією сім`єю у квартирі за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , впродовж останніх років життя мав погане самопочуття, часто хворів та заявниця, проживаючи з ним однією сім`єю, здійснювала за ним догляд, оскільки мати [PERSON] померла ще [INFO] . [INFO] [PERSON] помер. Після смерті батька відкрилась спадщина - 2/3 частини квартири [ADDRESS] (1/3 кватири на підставі свідоцтва про реєстрації права власності на житло від 25 лютого 1998 року, та 1/3 на підставі свідоцтва про право власності за законом від 05 вересня 2008 року). Інша 1/3 частина квартири належить рідній сестрі заявниці - [PERSON] , яка не була зареєстрована та не проживала з батьком на момент його смерті. На сьогоднішній день заявниця продовжує фактично проживати у квартирі [ADDRESS] . В липні 2023 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Нарохи О.В. із заявою про прийняття спадщини. Однак, як вбачається з листа №369/07-31 від 14 липня 2023 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо прийняття спадщини у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини. Також, було роз`яснено, що спадкова справа після смерті батька не заводилась. Обставини, що [PERSON] по день смерті батька, [PERSON] , постійно проживала разом з ним однією сім`єю підтверджується актом від 06 липня 2023 року, засвідченим сусідами [PERSON] та [PERSON] , що посвідчений фахівцем по роботі з абонентами ТОВ Керуюча компанія «Мрія». Також, вищевказані обставини можуть підтвердити свідки, які є сусідами. Встановлення юридичного факту потрібне для прийняття спадщини від померлого батька. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2023 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, призначено розгляд справи по суті, в порядку окремого провадження. Задоволено клопотання заявника про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] . Витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи Ольги Василівни, інформацію щодо відкриття спадкової справи (наявність або відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або усунення їх від права на спадкування, або не прийняття ними спадщини, або про відмову від її прийнятті) після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , який постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Місце смерті Україна, Запорізька область, Шевченківський район, м. Запоріжжя. Роз`яснено заінтересованій особі право на подання відзиву на заяву і всіх наявних доказів, що підтверджують заперечення проти заяви. 14 вересня 2023 року до суду на виконання ухвали від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи Ольги Василівни надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №65/2023, після смерті після [PERSON] , яка сталася [INFO] . З матеріалів спадкової справи, наданої на вимогу суду, слідує, що [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , строк на прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] пропустила. 22 вересня 2023 року до суду від представника заявника адвоката Рогозіна О.В. надійшла заява про заміну заінтересованої особи, в обґрунтування якої зазначає, що заінтересованою особою залучено [PERSON] , проте вважають за необхідне замінити її на Запорізьку міську раду як претендента на вимерле майно. У зв`язку з чим до вказаної заяви надано уточнену заяву про встановлення юридичного факту. До заяви надано докази направлення заяви з додатками Запорізькій міській раді. Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2023 року замінено, по цивільній справі № 336/7167/23 (провадження № 2-о/336/340/2023) за заявою [PERSON] , про встановлення юридичного факту, а саме постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересовану особу [PERSON] на Запорізьку міську раду. Розгляд справи відкласти на 10-00 годину 23 жовтня 2023 року, викликати в судове засідання заявника та заінтересовану особу, які беруть участь у справі. 20 жовтня 2023 року до суду від представника Запорізької міської ради надійшли письмові пояснення щодо встановлення юридичного факту де зазначають, що суд має під час розгляду справи про встановлення юридичного факту перевірити всі обставини, дослідити докази надані до суду та надати свідченням правову оцінку. Враховуючи все вищевикладене, якщо суд при розгляді даної справи визначить достатніми та належними надані докази, просить ухвалити рішення на розсуд суду. Заявник, [PERSON] в судовому засіданні просила задовольнити заяву, підтвердила доводи викладені в заяві. Пояснила, що вона постійно проживала разом з батьком [PERSON] з лютого 2017 року по день його смерті за адресою: [ADDRESS] , доглядала за ним, купувала йому ліки та необхідні речі, сплачувала житлово-комунальні послуги по даній адресі. Представник заявника, адвокат Рогозін О.В. в судовому засіданні просив задовольнити заяву, встановити факт постійного проживання заявника, [PERSON] разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , у період з 2017 року по день смерті [PERSON] , [INFO] , це має юридичне значення, оскільки від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав заявника, а саме можливість оформити спадщину після смерті батька. Представник заінтересованої особи, Запорізької міської ради, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні вказаної справи покладається на розсуд суду. Від заінтересованої особи відзиву на заяву не надходило. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , пояснила, що вона проживає по сусідству, дуже добре знає заявницю та її батьків, сестру, між ними склалися доброзичливі стосунки, дружили сім`ями. [PERSON] разом з сім`єю проживав з 1980 року за адресою: [ADDRESS] . У [PERSON] була дружина яка померла в 1999 році та дві доньки. Коли доньки вийшли заміж, то виїхали з батьківської квартири. З лютого 2017 року з [PERSON] почала постійно проживати [PERSON] , вона доглядала за батьком, купувала йому ліки, періодично возила до лікарні, купували всі необхідні речі та продукти харчування, сплачувала житлово-комунальні послуги, оскільки її батько був у віці та йому було важко з цим розібратися. [PERSON] проживала з батьком до дня його смерті, [INFO] , та наразі продовжує проживати в даній квартирі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надала аналогічні показання, що і свідок [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заявника, допитаних в судовому засіданні свідків: [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, дійшов наступного висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Отже, у силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , у віці 81 року, про що 30 листопада 2021 року складено відповідний актовий запис за № 2826, місце смерті Запорізька область, Шевченківський район, м. Запоріжжя, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 30 листопада 2021 року виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), дата видачі 30 листопада 2021 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (наявний в матеріалах спадкової справи). [PERSON] народилася [INFO] в м. Запоріжжя, її батьками зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] ,, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Шевченківським Райбюро ЗАГС. [PERSON] , [INFO] , 03 грудня 1983 року уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 3001, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим відділом ЗАГС міськвиконкому м. Запоріжжя 03 грудня 1983 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за 176 від 06 травня 2008 року. Після реєстрації розірвання шлюбу у заявниці залишилось прізвище [PERSON] , що підтверджується паспортними даними та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (наявний в матеріалах спадкової справи). З досліджених документів, слідує, що заявниця [PERSON] є донькою [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина - 2/3 частини квартири [ADDRESS] (1/3 кватири на підставі свідоцтва про реєстрації права власності на житло від 25 лютого 1998 року, та 1/3 на підставі свідоцтва про право власності за законом від 05 вересня 2008 року), що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 25 лютого 1998 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05 вересня 2008 року, технічним паспортом на квартиру. Інша 1/3 частина квартири належить рідній сестрі заявниці - [PERSON] . [PERSON] , [INFO] був зареєстрований та проживав, в період з 28.10.1980 року по 16.12.2021 року (помер [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті зареєстровані особи відсутні, що підтверджується відповіддю Департаменту реєстраційних послуг ЗМР наданий на запит нотаріуса. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою в паспорті та витягом з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи. 10 липня 2023 року заявник [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи О.В., із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] [PERSON] , у результаті чого була заведена спадкова справа № 65/2023. В заяві [PERSON] повідомила, що крім неї є й інша спадкоємиця [PERSON] 10 липня 2023 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи О.В. звернулася [PERSON] , яка повідомила, що вона пропустила строк встановлений законом для прийняття спадщини, на спадщину не претендує, продовжувати пропущений строк у судовому порядку не буде. З матеріалів спадкової справи, наданої на вимогу суду, слідує, що [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , строк на прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] пропустила. 14 липня 2023 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи О.В., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] . Через те, що заявник [PERSON] була зареєстрована окремо від спадкодавця приватний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , який проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що виніс відповідну постанову від 14.07.2023 вих. № 369/02-31. Дружина [PERSON] , [PERSON] померла [INFO] , та [PERSON] прийняв після неї спадщину за законом , що складалась з 1/3 частини квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину. У подружжя [PERSON] було двоє доньок [PERSON] та [PERSON] , про що повідомили допитані в судовому засіданні свідки. [PERSON] народилася [INFO] в м. Запоріжжя, її батьками зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] ,, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Шевченківським Райбюро ЗАГС. [PERSON] , [INFO] , 21 серпня 1993 року уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 1355, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим відділом ЗАГС міськвиконкому м. Запоріжжя 21 серпня 1993 року. 10 липня 2023 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи О.В. звернулася [PERSON] , яка повідомила, що вона пропустила строк встановлений законом для прийняття спадщини, на спадщину не претендує, продовжувати пропущений строк у судовому порядку не буде. Інших спадкоємців не встановлено. [PERSON] заповіту не складав. Інших обставин з матеріалів спадкової справи № 65/20232, що була заведена після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , у віці 81 рік, не вбачається. Спільне проживання заявниці [PERSON] та її батька на день смерті останнього за адресою: [ADDRESS] , підтверджується актом обстеження на факт проживання особи без реєстрації за даною адресою на основі письмових свідчень сусідів [PERSON] , [PERSON] , складеним фахівцем по роботі з абонентами ТОВ Керуюча компанія «Мрія» 06.07.2023 року, згідно з яким мешканці будинку [PERSON] , [PERSON] , підтвердили, що за адресою: [ADDRESS] , проживало двоє осіб, а саме: [PERSON] та його донька [PERSON] , яка проживала з батьком з лютого 2017 року по день його смерті [INFO] , і проживає по теперішній час. Крім того, наведені вище обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] , [PERSON] , які вказали, що за адресою: [ADDRESS] , проживало двоє осіб, а саме: [PERSON] та його донька [PERSON] , яка постійно проживала з батьком з лютого 2017 року по день його смерті [INFO] , і проживає по теперішній час, вона доглядала за батьком, купувала йому ліки, періодично возила до лікарні, купували всі необхідні речі та продукти харчування, сплачувала житлово-комунальні послуги, оскільки її батько був у віці та йому було важко з цим розібратися. [PERSON] наразі продовжує проживати в даній квартирі. За змістом статті 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до положень частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною 1 статті 29 ЦК України, є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно з частиною 6 статті 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV, передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV в якій визначено терміни, а саме у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні, зокрема місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Отже, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а обставини встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, мають бути підтверджені іншими належними і допустимими доказами, та оцінені судом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. З метою оформлення права на спадщину на частку квартири, виникла необхідність встановлення факту постійного проживання [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останнього у судовому порядку, оскільки іншим шляхом довести цей факт заявник не має можливості. Відповідно до положень ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з абз. 2 п. 2 Постанови Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди розглядають заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків, (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] заповіт не залишав. Відповідно до положень частини третьої ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявляв про відмову від неї. Тобто, якщо протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця (ст. 1220 ЦК України) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявив про відмову від спадщини, після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини він може одержати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, подавши відповідну заяву. Частиною п`ятою статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким згідно із частиною другою статті 1220 цього Кодексу є день смерті особи. Відповідно до частини першої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був власником 2/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 25 лютого 1998 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05 вересня 2008 року, технічним паспортом на квартиру. [PERSON] , [INFO] був зареєстрований та проживав, в період з 28.10.1980 року по 16.12.2021 року (помер [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті зареєстровані особи відсутні, що підтверджується відповіддю Департаменту реєстраційних послуг ЗМР наданий на запит нотаріуса. Спільне проживання заявниці [PERSON] та її батька на день смерті останнього за адресою: [ADDRESS] , підтверджується актом обстеження на факт проживання особи без реєстрації за даною адресою на основі письмових свідчень сусідів [PERSON] , [PERSON] , складеним фахівцем по роботі з абонентами ТОВ Керуюча компанія «Мрія» 06.07.2023 року, згідно з яким мешканці будинку [PERSON] , [PERSON] , підтвердили, що за адресою: [ADDRESS] , проживало двоє осіб, а саме: [PERSON] та його донька [PERSON] , яка проживала з батьком з лютого 2017 року по день його смерті [INFO] , і проживає по теперішній час. Крім того, наведені вище обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] , [PERSON] , які вказали, що за адресою: [ADDRESS] , проживало двоє осіб, а саме: [PERSON] та його донька [PERSON] , яка постійно проживала з батьком з лютого 2017 року по день його смерті [INFO] , і проживає по теперішній час. [PERSON] , помер та заявниця після його смерті оформляє спадщину на належне йому майно. 10 липня 2023 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи О.В. звернулася [PERSON] , яка повідомила, що вона пропустила строк встановлений законом для прийняття спадщини, на спадщину не претендує, продовжувати пропущений строк у судовому порядку не буде. Інших спадкоємців не має, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 у справі № 205/2102/19-ц (провадження № 61-872св21) висловив правову позицію, відповідно до якої, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору про право розглядається в порядку окремого провадження. В даній постанові Верховний Суд зауважив, що згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У частині четвертій статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Верховний Суд підкреслив, справи про спадкування розглядається судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Верховний Суд зауважив, що суди не зазначили, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право позивача на прийняття спадщини, тобто не встановили між ким існує спір, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах: від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18 (провадження № 61-39374св18), від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц (провадження № 61-872св21), від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20), від 14 вересня 2022 року у справі № 755/17019/21 (провадження № 61-6569св22). Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про прийняття спадщини пов`язана з тим, що із наданих позивачем документів не підтверджується факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З урахуванням встановлених судом обставин у справі та проаналізованих правових норм та правових висновків Верховного Суду суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Так як щодо заявлених вимог відсутні заперечення з боку заінтересованих та інших осіб, матеріали спадкової справи не містять доказів того, що інші особи, ніж ті, які беруть участь у справі, висувають претензію на право спадкування після смерті батька заявниці або щодо його майна, суд вважає, що у цій справі відсутній спір. Матеріали справи містять докази на підтвердження факту, про встановлення якого просить заявник. Оскільки заявник [PERSON] є спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину, у її померлого батька на час відкриття спадщини було майно, встановлення заявленого у цій справі факту має для неї юридичне значення. Оцінивши належність, достатність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд дійшов до висновку, що факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] адресою: [ADDRESS] , станом на 29 листопада 2021 року, є доведеним. З метою оформлення права на спадщину на частку квартири, виникла необхідність встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останнього у судовому порядку, оскільки іншим шляхом довести цей факт заявник не має можливості. Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника і необхідно для оформлення спадкових прав після смерті батька [PERSON] . Таким чином, вимоги заявника про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, підтверджується дослідженими матеріалами справи, а тому вказані вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved