Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

У у серпні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання жінки до досягнення дитиною трирічного віку. Посилаючись на те, що з 2016 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем. Під час фактичних шлюбних відносин у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що стосунки між ними почали псуватись тому вони проживають окремо. Малолітня донька проживає з нею, відповідач до грудня 2020 року надавав допомогу на її утримання у розмірі 4000 грн., щомісячно. Оскільки [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, вона не має можливості самостійно забезпечувати доньку і себе всім необхідним. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. щомісячно, до досягнення [PERSON] трьох років. Ухвалою від 11 вересня 2023 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилася, з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи. Відповідач до суду не з`явився, заяв або клопотань від нього не надходило, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав. Згідно\~ ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;\~ відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;\~\~ відповідач не подав відзив;\~ позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони спільно проживали без реєстрацію шлюбу та від спільних відносин мають малолітню доньку. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] народилася [PERSON] , [INFO] , її батьками є позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.6). На даний час дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою №18/07/23 від 18.07.2023 року (а.с. 8). Судом також встановлено, що відповідно до довідки, виданої Богодухівським старостинським округом №386 від 20.07.2023 р. [PERSON] , 1996 р.н. дійсно проживала без реєстрації з листопада 2016 р. по червень 2023 р. в с. Богодухівка, Золотоніського р-ну, Черкаської області разом зі співмешканцем [PERSON] , 1997 р.н. За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 75 СК України дружина, чоловік, наразі повинні матеріально підтримувати один одного до досягнення дитиною трирічного віку. У відповідності до статті 80 СК України у разі визначення розміру аліментів одному із подружжя за рішенням суду, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу ) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статті 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до частини другої статті 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання у разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19). Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині -матері незалежно від цієї обставини. Як встановлено судом, відповідач є батьком малолітньої дитини, дитина мешкає разом з матір`ю, позивач потребує матеріальної допомоги, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України. Відповідач є працездатною особою і спроможній платити аліменти. При цьому суд враховує і те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що відповідач має незадовільний стан здоров`я. Отже, оцінивши в сукупності надані докази, суд виходить з того, що позивач має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трьох років, а відповідач може надавати таке утримання. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на її утримання, суд з урахуванням конкретних наведених вище обставин справи, в тому числі розміру аліментів, які відповідач повинен сплачувати на утримання жінки, з якою проживає малолітня дитина, виходить з принципу справедливості та розумності та вважає, що виправданий дійсними потребами з урахуванням матеріального становища сторін, розмір аліментів має становити у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. щомісячно. Крім цього, суд звертає увагу на те, що розмір стягнутих аліментів на утримання дружини та дитини не перевищуватиме 50% розміру усіх доходів відповідача та не порушуватиме вимог закону. Необхідно зазначити, що стягнення аліментів на утримання дружини є тимчасовим та таке припиниться, коли дитина досягне трьохрічного віку. Крім того, суд звертає увагу на те, що сторони не позбавлені можливості згодом, після визначення розміру аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (стаття 192 СК України). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial