Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

У серпні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням уточнених вимог просить постановити рішення, яким розтлумачити зміст заповіту [PERSON] , посвідченого 09.12.2009 секретарем виконкому Косяківської сільської ради Таращанського району Київської області Костенко Г.Г., реєстровий № 161, як такий, що містить особисте розпорядження спадкодавця, згідно з яким [PERSON] заповіла: 1) квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, тобто по 1/2 частині; 2) 1/2 житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , - [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, тобто по 1/4 частині; 3) право на земельні частки (пай), що підтверджується державним актом серії КВ № 016240, виданим Таращанською райдержадміністрацією 10.09.2004 та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії ВСР № 113833 від 02.03.2006, - [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, тобто по 1/2 частині. В обґрунтування позовних вимог вказано, що [INFO] померла сестра позивача [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, до складу якого входить: 1) квартира в [ADDRESS] ; 2) 1/2 житлового будинку в [ADDRESS] ; 3) мікроавтобус Д /Мерседес-бенц/ 1992 року випуску; 4) право на земельні частки (пай); 5) грошові вклади згідно рахунків № [NUMBER] , № [NUMBER] , № 91551/74551; 6) сертифікати на суму компенсації грошових заощаджень серії АБ 4021133 та серії АД 569371. Померла Євфросинія залишила заповідальне розпорядження на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в якому не вказала конкретний розмір часток у розділеному майні, тому з тексту заповіту неможливо встановити справжню волю заповідача. Позивач є спадкоємцем померлої за вказаним заповітом та бажає прийняти спадщину. Звернувшись до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину отримав відмову в оформленні спадкових прав, оскільки виникло нечітке виявлення волі особи та необхідно розтлумачити заповіт. 25.08.2022 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 08.11.2022 ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовчий розгляд у відкритому судовому засіданні, витребувано від Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області копію спадкової справи, що відкрилась після [PERSON] . 21.12.2022 на адресу суду надійшли витребувані судом документи. 14.02.2023 ухвалою суду витребувано від Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори копії спадкових справ, що відкрились після смерті: померлого [PERSON] та померлого [PERSON] . 15.05.2023 ухвалою суду витребувано від приватного нотаріуса Шепетівського району Хмельницької області Артемової Л.Я. копію спадкової справи № 178/2021 після померлого [PERSON] . На адресу суду надійшли витребувані докази. 27.06.2023 ухвалою суду залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] , закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі, надали пояснення, зокрема зазначили, що Євфросинія - це рідна сестра позивача, наразі наявні перешкоди в оформленні спадщини, у зв`язку з тим, що сільська рада невірно оформила заповіт, що вбачається з постанови нотаріуса, в цій справі не відбувається поділ спадкового майна, а розтлумаченням змісту заповіту не будуть порушені права інших спадкоємців. Також зазначили, що тлумачення заповіту необхідно лише в частині нерухомого майна. Позивач хоч і не є спадкоємцем за заповітом нерухомого майна, однак є спадкоємцем за законом, враховуючи, що свідоцтва про право на спадщину ще не видані після смерті сестри. Представник відповідачів-1,-4 в судовому засіданні заперечував відносно позову, зазначивши, що за змістом заповіту все зрозуміло, а позивач за цим заповітом претендує лише на грошові вклади, [PERSON] звернулась до нотаріуса для отримання спадщини, однак свідоцтва чи постанови ще не отримала. Якщо виникне необхідність у тлумаченні заповіту, то спадкоємці звернуться з відповідним позовом. Інші сторони в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про час і місце розгляду справи, будь-яких документів до суду не направили. Вислухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] , [INFO] є рідним братом [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 07.04.1950, серії [NUMBER] від 17.01.2006 та довідки № 118-3.60 від 10.11.2004. [INFO] [PERSON] , [INFO] померла, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.04.2010, актовий запис № 106. Після її смерті залишилось спадкове майно: 1) квартира в [ADDRESS] (право власності зареєстровано на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 27.09.1994, реєстрова книга № 110, реєстровий № 12666); 2) 1/2 житлового будинку в [ADDRESS] ; 3) мікроавтобус Д /Мерседес-бенц/ 1992 року випуску; 4) право на земельні частки (пай); 5) грошові вклади згідно рахунків № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] ; 6) сертифікати на суму компенсації грошових заощаджень серії АБ 4021133 та серії АД 569371. Судом досліджено копію спадкової справи № 289/2010 до майна померлої [PERSON] , яка розпочата Першою Білоцерківською державною нотаріальною конторою 13.04.2010. З матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що померла залишила після себе заповіт, посвідчений 09.12.2009 секретарем виконавчого комітету Косяківської сільської ради Таращанського району Київської області Костенко Г.Г., реєстровий № 161, номер у спадковому реєстрі № 48626385. Відповідно до вказаного заповіту [PERSON] зробила розпорядження, за яким заповіла: 1) квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON] ; 2) 1/2 житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , - [PERSON] та [PERSON] ; 3) мікроавтобус Д /Мерседес-бенц/ 1992 року випуску - [PERSON] ; 4) право на земельні частки (пай), що підтверджується державним актом серії КВ № 016240, виданим Таращанською райдержадміністрацією 10.09.2004 та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії ВСР № 113833 від 02.03.2006, - [PERSON] та [PERSON] ; 5) грошові вклади згідно рахунків № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] - [PERSON] ; 6) сертифікати на суму компенсації грошових заощаджень серії АБ 4021133 і серії [NUMBER] - [PERSON] . Особами, що подали заяви про прийняття спадщини після померлої є [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.07.2018, актовий запис № 1139. Судом досліджено копію спадкової справи № 412/2016 до майна померлого [PERSON] , яка розпочата Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою 17.12.2018. З матеріалів спадкової справи № 412/2016 вбачається, що особами, які подали заяви про прийняття спадщини після померлого є його онука [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , в інтересах якого діє [PERSON] . Дружина померлого [PERSON] 17.12.2018 подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] . В матеріалах спадкової справи містяться свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] , виданих [PERSON] та [PERSON] на частку квартири [ADDRESS] та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] з кадастровим номером 3220455500:04:007:0002. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.04.2021, актовий запис № 190. Судом досліджено копію спадкової справи № 178/2021 (номер у спадковому реєстрі 68304251) після померлого [PERSON] , розпочатої приватним нотаріусом Шепетівського району Хмельницької області Артемовою Л.Я. 15.09.2021. З матеріалів спадкової справи № 178/2021 вбачається, що спадкоємцем після [PERSON] є його донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . 15.06.2021 постановою Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області № 752/02-31 від 15.06.2021 відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину. Вказана відмова нотаріуса мотивована тим, що [PERSON] не вказала конкретний розмір часток у розділеному заповідальному майні, з заповіту неможливо встановити справжню волю заповідача, а двоє спадкоємців ( [PERSON] та [PERSON] ) померли, тому необхідно розтлумачити заповіт в суді. В матеріалах справи міститься рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2019 у справі № 357/11438/18, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: виконавчий комітет Косяківської сільської ради Таращанського району Київської області про визнання заповіту недійсним. [PERSON] звертався до суду з вказаним позовом про визнання заповіту недійсним, оскільки вважав, що даний заповіт був вчинений в момент, коли сестра через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ним. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень статті 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом ст. 317 ЦК України право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо заповіт містить суперечливі положення, за вимогою заінтересованих осіб застосовується тлумачення заповіту (ст. 1256 ЦК) за умови, якщо відсутні підстави визнання заповіту недійсним, тобто тлумаченню підлягає лише дійсний заповіт. Для тлумачення змісту заповіту застосовуються також загальні правила тлумачення змісту правочинів встановлені ст. 213 ЦК. Згідно ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Відповідно до ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з пп. 2.1, 2.2 Глави 3 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Нотаріус має перевірити, чи не містить заповіт розпоряджень, що суперечать вимогам законодавства. Аналогічні правила містяться і в п. 1.6 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5. Виходячи із зазначених правових норм, тлумачення заповіту судом здійснюється за наявності таких правових умов: зміст заповіту містить суперечності, неточності, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача та наявність спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту. Об`єктом тлумачення заповіту судом є виключно сам заповіт, складений із слів та сполучень слів, які утворюють його текст. Оскільки правочином відповідно до українського законодавства є дія особи, що спрямовується на придбання, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, необхідність тлумачення змісту правочинів виникає у випадках нечіткого виявлення волі сторонами. У таких випадках необхідно встановити дійсні наміри сторін. Це означає, що суб`єкт тлумачення повинен встановити загальне для усіх сторін значення слів і понять (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2019 року у справі №755/7730/16-ц). Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Тлумачення заповіту являє собою інтелектуально-розумовий процес, спрямований на з`ясування змісту заповіту як одностороннього правочину, з тексту якого неможливо встановити справжню волю заповідача. Тлумачення полягає в усуненні нечітких, подвійних формулювань у заповіті і подоланні таким чином прогалин у реалізації волі заповідача. Неточне відтворення у заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту у цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини. Отже, судом встановлено, що [PERSON] , складаючи заповіт, самостійно та вільно виявила волю щодо настання реальних наслідків вчиненого нею правочину, що в разі її смерті: 1) квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON] ; 2) 1/2 житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , - [PERSON] та [PERSON] ; 3) мікроавтобус Д /Мерседес-бенц/ 1992 року випуску - [PERSON] ; 4) право на земельні частки (пай), що підтверджується державним актом серії КВ № 016240, виданим Таращанською райдержадміністрацією 10.09.2004 та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії ВСР № 113833 від 02.03.2006, - [PERSON] та [PERSON] ; 5) грошові вклади згідно рахунків № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] - [PERSON] ; 6) сертифікати на суму компенсації грошових заощаджень серії АБ 4021133 і серії [NUMBER] - [PERSON] . Проте, [PERSON] не орієнтуючись в чинному законодавстві не вказала конкретний розмір часток у розділеному заповідальному майні, тому нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема позивачу. Наявність вказаної відмови підтверджує перешкоду в оформленні спадщини з незалежних від позивача обставин. Суд зауважує, що в цій справі не відбувається поділ спадкового майна, а тлумаченням змісту заповіту не будуть порушені права інших спадкоємців, тому суд вважає за необхідне розтлумачити заповіт з метою реалізації спадкових прав спадкоємцями. Суд звертає увагу, що видача свідоцтв про право на спадщину (за заповітом чи за законом) здійснюється нотаріусом у встановленому законом порядку, при цьому згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідачі та представник відповідачів жодним чином не довели та навіть не обґрунтували, чим саме порушуються їх права та інтереси даним тлумаченням заповіту.

Outcome: approved