Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позивач [PERSON] зазначила, що 12 жовтня 2019 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який був зареєстрований Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції Київській області. Від цього шлюбу позивач має сина [PERSON] [INFO] , який проживає разом з нею. На даний час, вона з відповідачем проживаємо окремо, починаючи з 13.03.2022 року шлюбне життя не склалося. Усі обов`язки, щодо утримання та виховання дитини позивач несе самостійно. Повідомляє, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги, а вона не може працювати, так як доглядає за дитину. Джерел доходу, крім соціальних виплат, по догляду за дитиною, до досягнення ним трирічного віку позивач не має. Відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього обов`язку, згідно ст. 180 сімейного кодексу України, щодо утримання дитини. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку не було досягнуто. Зазначає, що стан здоров`я та матеріальний дохід відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на дружину та неповнолітню дитину. Від іншого шлюбу у відповідача є неповнолітній син [PERSON] [INFO] , на якого нього він сплачує аліменти. В позові просить стягнути з відповідача кошти на своє утримання щомісячно до досягнення дитини [PERSON] [INFO] трирічного віку у розмірі 1/6 від заробітку доходу та аліменти на дитину [PERSON] [INFO] щомісячно в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача, починаючи із дня пред`явлення позову і до повноліття [PERSON] [INFO] . Також просить стягнути з відповідача судовий збір та рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. Позивач до судового засідання не з`явився, про дату та час був належним чином повідомлений. До суду надав заяву де підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного рішення не заперечує, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату та час був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, своїм правом на подання відзиву не скористався, а тому суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який був зареєстрований Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції Київській області 12 жовтня 2019. Від цього шлюбу позивач має сина [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження № [NUMBER] від 10.03.2021. Згідно довідки від УСЗН Вишгородської райдержадміністрації від 14.09.2023року джерел доходу, крім соціальних виплат, по догляду за дитиною, до досягнення ним трирічного віку позивач не має. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що усі обов`язки, щодо утримання та виховання дитини він несе самостійно. Повідомляє, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги, а вона не може працювати, так як доглядає за дитину. Відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього обов`язку, згідно ст. 180 сімейного кодексу України, щодо утримання дитини. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку не було досягнуто. Зазначає, що стан здоров`я та матеріальний дохід відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на дружину та неповнолітню дитину. Від іншого шлюбу у відповідача є неповнолітній син [PERSON] [INFO] , на якого нього він сплачує аліменти. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексуУкраїни батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 Сімейного кодексуУкраїни визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини, підлягає задоволенню частково в частині стягнення аліментів на дитину та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та досягнення дитиною повноліття. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, суд приходить до наступного висновку. Положеннями статті 84 СК України передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, а саме: ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Так, враховуючи надані позивачем докази, беручи до уваги відсутність заперечень відповідача стосовно його стану здоров`я та матеріального становища, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст .430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на рахунок держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60грн.

Outcome: approved