Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що її син - [PERSON] та [PERSON] спільно проживали без реєстрації шлюбу з 2011 року. Від спільного проживання в них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідачі покинули дитину у віці двох років та жодного разу більше його не бачили. Вихованням дитини займається позивач, яка є його бабусею, та чоловік позивача [PERSON] . Відповідачі ніяким чином не піклуються про дитину, не проявляють заінтересованості в його подальшій долі, не цікавляться успіхами [PERSON] , станом здоров`я, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідачі покладених законом на батьків обов`язків, не виконують, не беруть педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються самостійно позивачем та третьою особою без участі та підтримки з боку відповідачів. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача та третьої особи. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьками, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачів до своїх батьківських обов`язків. За такого, позивач переконана, що наявність у відповідачів батьківських прав відносно [PERSON] повністю суперечить інтересам дитини. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 07.11.2022 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 11.10.2023, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надала до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи провести за її відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачі причин своєї неявки суду не повідомили та правом на подання відзиву не скористались. Направлена на їхні адреси судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Треті особи своїх представників у судове засідання не направили, причини їх неявки не повідомили. Представник Служби у справах дітей Адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради надала до суду письмову заяву в якій просила розгляд справи провести за її відсутності. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, позивач записана матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №629. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №4272, [PERSON] та [PERSON] записані батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Вказані відомості також підтверджуються повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00037566789 від 18.11.2022. Зі змісту характеристики [PERSON] наданої Миколаївською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №46 вбачається, що [PERSON] навчається в Миколаївській загальноосвітній школі №46 з 01.09.2020, вихованням дитини займаються бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] . Мати хлопчика проживає окремо, батько працював та проживав в іншому місті. Батьки не цікавились навчанням [PERSON] , до школи не приходили. Натомість, бабусі та дідусь створили всі належні умови для виховання та навчання [PERSON] . Хлопчик має завжди охайний вигляд, все необхідне для навчання приладдя, одяг та взуття. Бабуся та дідусь [PERSON] беруть активну участь у житті класу, завжди надають допомогу в проведенні заходів, ремонті та обладнанні класної кімнати. Згідно довідки сімейного лікаря Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Курило Д.В. від 02.08.2022 [PERSON] знаходиться під амбулаторним спостереженням у сімейного лікаря з червня 2021 року. При неодноразовому зверненні в кабінеті сімейного лікаря дитина був у супроводі дідуся [PERSON] . Згідно висновку органу опіки і піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №3542/02.02.01-22/04/14/23 від 05.09.2023, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Зі змісту вказаного висновку вбачається, що малолітній [PERSON] з народження проживає разом з бабою в будинку [ADDRESS] , разом із чоловіком баби [PERSON] , які самостійно виховують та утримують дитину. Дитина проживає в належних умовах, батьки не спілкуються з дитиною, місце їх проживання не відоме, не цікавляться навчанням та не ходять до школи, матеріальної допомоги не надають. [PERSON] є особою, яка притягалась до кримінальної відповідальності та вчиняла домашнє насильство. [PERSON] дитиною не займалась від народження, після засудження чоловіка остаточно залишила сина на утримання його баби, про місце проживання не повідомила. Стосунки дитини з батьками є невизначеними, оскільки дитина тривалий час з ними не спілкується, не має психоемоційного зв`язку. По відношенню до батьків відчуває злість, образу та розчарування, що біологічні батьки його покинули, не спілкуються, не граються, не знають особливості його життя. Дитина з боку батьків не відчуває любові, захисту, підтримку та бажання з ним проводити час хоч інколи. Статтею 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно частини четвертої статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частина перша стаття 164 СК України). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. За положеннями статей 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з правилами статей 79, 80 ЦПК України достовірними та достатніми є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність тих обставин, які входять до предмета доказування. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, не здійснюють належного догляду за дитиною, не цікавляться його долею, не приймають участі в процесі його виховання, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved