Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

10 березня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просить змінити розмір аліментів, які стягуються за рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі, на стягнення аліментів на одну дитину у розмірі 30% заробітку (доходу) платника аліментів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 15 червня 2012 року. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2014 року з відповідача на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] стягнено аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. 00 коп., але не менше 30% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач сплачує аліменти, заборгованість відсутня. У позивача на утриманні також є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з покращенням матеріального становища відповідача та зростання цін, потреб дитини, позивач вважає наявними підстави для збільшення розміру аліментів. Ухвалою суду від 28 березня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. 01 травня 2023 року від представника відповідача адвоката Демяносової О.А. до суду надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач не погоджується з обґрунтуванням позову та просить відмовити у його задоволенні посилаючись на те, що відповідач завжди сплачує аліменти, навіть у більшому розмірі чим визначено рішенням суду. Крім того, відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та має на утриманні неповнолітню дитину дружини [PERSON] , [INFO] . Доказів, які б свідчили про те, що матеріальне становище платника аліментів поліпшилося до суду позивачкою [PERSON] не надано, а також позивач не надала доказів того, що її матеріальний стан, як одержувача аліментів, змінився, та її доходи є значно нижчими від тих, які були на час ухвалення рішення про стягнення аліментів. Представник [PERSON] вважає, що оскільки позивачем не доведено, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1000 грн. 00 коп. на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , виникли обставини які слугували б підставою для їх збільшення, а тому відсутні підстави для задоволення позову. 17 травня 2023 року позивач [PERSON] подала до суду відповідь на відзив. В якому вказала, що щомісяця витрачає на потреби сина [PERSON] близько 7000 грн. 00 коп. В дану суму входить харчування, одяг, взуття, лікування, витрати на транспорт, кишенькові гроші. Позивачка вважає, що має право на збільшення аліментів оскільки ціни зросли, а тому збільшились витрати на утримання сім`ї, а також у зв`язку із значним покращенням матеріального стану платника аліментів. Ухвалою суду від 13 вересня 2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено її до розгляду по суті з викликом і повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість позивач направила до суду заяву, якою просила розгляд справи проводити у її відсутність, на позові наполягає та просить задовольнити. Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала частково, а саме не заперечувала щодо збільшення розміру аліментів до 3500 грн. 00 коп. на місяць. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши заяви позивача та представника відповідача, а також докази, наявні в матеріалах справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2\~передбачено, що відповідно ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ ч.\~1\~ст.\~4,\~ч.\~1\~ст.\~5\~ ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встанов-леному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.\~12,\~81,\~89\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що сторони з 25 жовтня 2003 року по 15 червня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Наведене визнається і не заперечується сторонами. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 27 лютого 2006 року виконкомом Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 9). Рішенням Бориспільським міськрайонним судом Київської області від 05 березня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 11). Судове рішення набрало законної сили 18 березня 2014 року. Відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 51 Конституції України\~та\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно вимог ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно положень ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно роз`яснення, наведеного Пленумом Верховного Суду України в п. 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 5 від 15 травня 2006 року, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка отримує аліменти, вправі звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі у в/ч [NUMBER] з 06 квітня 2022 року, що підтверджується Довідкою №780 виданої командиром в/ч [NUMBER] [PERSON] (а.с. 52). Неповнолітній [PERSON] навчається у ДПТНЗ «Броварський професійний ліцей» з 01 вересня 2021 року, що підтверджується довідкою № 309 виданою Професійно-технічним навчальним закладом «Броварський професійний ліцей» Київської обласної державної адміністрації Департаменту освіти і науки до 09 травня 2023 року (а.с. 51). [PERSON] проживає та знаходиться на утриманні позивача [PERSON] , вказане підтверджується довідкою за № 338 виданої 10 березня 2023 року Пристоличною сільською радою Бориспільського району Київської області (а.с. 5). Разом з цим, вказані докази не свідчать про погіршення матеріального становища, сімейного стану чи стану здоров`я отримувача аліментів або ж про покращення матеріального становища, сімейного стану чи стану здоров`я платника аліментів. Інших доказів на обґрунтування вказаних доводів позивачем до суду не надано та клопотання про їх витребування з місця роботи чи податкових органів щодо платника та отримувача аліментів не заявлено. Крім того, суд звертає увагу на те, що додаткові витрати (на розвиток здібностей, лікування, тощо) не входять до складу аліментів, які вже стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] , та можуть бути стягнені з батька дитини на підставі ст. 185 СК України у разі подання відповідного позову до суду тим з батьків, з ким проживає дитина. Однак, [PERSON] визнав пред`явлений до нього позов частково, що свідчить про його готовність та матеріальну спроможність сплачувати аліменти в більшому розмірі, а саме в розмірі 3500 грн. 00 коп. З огляду на це, суд приходить переконання про допустимість зміни розміру аліментів, які вже стягуються з [PERSON] на користь\~\~ [PERSON] та визначити аліменти у розмірі 3500 грн. 00 коп. щомісячно. З урахуванням роз`яснення, викладеного Пленумом Верховного Суду України в п.23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 5 від 15 травня 2006 року, розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, який визначений даним судовим рішенням, підлягає стягненню з [PERSON] , починаючи з дня набранням даним рішенням законної сили.

Outcome: partial