Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

у червні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «УТСК «Ютіко» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 67 152,40 грн і 4 800,00 грн витрат, понесених на залучення експерта. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначає, що 28.02.2023 року о 14 год. 35 хв. на перехресті вул. Карпатської та вул. Стоїще в с. Поляниця Івано-Франківської обл., сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Cadillac Escalade», д.н.з. [NUMBER] , під його керуванням та транспортного засобу марки «Toyota Celica», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] зазначає, що одразу після дорожньо-транспортної пригоди, викликано поліцію, які відібрали пояснення, зроблено фотознімки місця аварії, а також кожен з водіїв повідомив свого страховика, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності про дорожньо-транспортну пригоду, після чого прийнято спільне рішення про складання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу), в якому водій [PERSON] визнав себе винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді. Позивач, зауважує, що 01.03.2023 року ним подано до страховика водія [PERSON] - ПАТ «УТСК «Ютіко» заяву про отримання страхового відшкодування, а 03.03.2023 року надано свій транспортний засіб для огляду спеціалісту-автотоварознавцю відповідача. При цьому, [PERSON] вказує, що листом від 29.03.2023 року ПАТ «УТСК «Ютіко» відмовило у виплаті страхового відшкодування, з посиланням на те, що дорожньо-транспортна пригоди сталася з його вини, а також відповідачем не надано звіт про визначену вартість відновлювального ремонту, в зв`язку із чим, ним самостійно замовлено відповідний висновок № 9563 від 16.05.2023 року, де визначено, що вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля марки «Cadillac Escalade», д.н.з. [NUMBER] , становить 67 152,40 грн. Позивач, вважає відмову страховика незаконною, оскільки така не ґрунтується на положеннях ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при цьому, відповідачем не враховано оформлення учасниками дорожньо-транспортної пригоди спільного повідомлення про аварію та її фактичні обставини. В зв`язку з викладеним, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.06.2023 року вищезазначену справу передано на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва (а.с. 72, 72 зворот). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 14.08.2023 року, відкрито провадження в указаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, призначено судовий розгляд на 16.10.2023 року (а.с. 87-88). 25.09.2023 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому [PERSON] просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що страховиком під час розгляду матеріалів страхової справи за вказаним страховим випадком встановлено несумісні, суперечливі факти щодо обставин настання дорожньо-транспортної пригоди та визначення вини осіб у її скоєнні, в зв`язку із чим, замовлено аварійний сертифікат щодо дослідження вказаних обставин; за результатами дослідження, крім іншого, встановлено, що в цій дорожній ситуації дії [PERSON] , з технічної точки зору не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, та знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди; оскільки за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується, відсутні правові підстави для визнання вказаного випадку страховим і виплати позивачу страхового відшкодування. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу) 28.02.2023 року о 14 год. 35 хв. в с. Поляниця Івано-Франківської обл. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Cadillac Escalade», д.н.з. [NUMBER] , під його керуванням та транспортного засобу марки «Toyota Celica», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який визнав себе винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як водія автомобіля марки «Toyota Celica», д.н.з. [NUMBER] , на момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «УТСК «Ютіко» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 208438939 від 28.03.2022 року. Також з`ясовано, що 01.03.2023 року позивач звернувся до ПАТ «УТСК «Ютіко» із заявою на виплату страхового відшкодування. В повідомленні ПАТ «УТСК «Ютіко» за вих. № е-2402-314-В від 29.03.2022 року зазначено, що під час розгляду матеріалів страхової справи, дослідивши в бланках повідомлення (Європротоколах) факти, та в поясненнях, наданих водіями, страховиком встановлено, що учасниками дорожньо-транспортної пригоди від 28.02.2023 року всупереч вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Інструкції щодо заповнення Європротоколу, вказано несумісні, суперечливі факти щодо обставин настання дорожньо-транспортної пригоди та визначення вини осіб у скоєнні даної аварії, в зв`язку із чим, відмовлено у здійсненні страхового відшкодування відповідно до пп. 32.1. ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно висновку експерта-автотоварознавця № 9563 від 16.05.2023 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «марки «Cadillac Escalade», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на дату оцінки складає 67 152,40 грн. За проведене експертне дослідження позивачем сплачено 4 800,00 грн. Поряд із цим, згідно аварійного сертифікату від 27.03.2023 року, виконаного на замовлення відповідача, аварійним комісаром Дубовиком Е.В. зроблено висновки, згідно яких в даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, дії водія автомобіля «марки «Cadillac Escalade», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] не відповідали п.п. 1.3.,1.4.,1.5.,2.3.(б), 2.10., 8.1.:12.1., 12.3., 16.12.,16.15 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди, водій [PERSON] при виконанні яких мав технічну можливість своїми односторонніми діями попередити зіткнення з автомобілем марки «Toyota Celica», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Взявши до уваги такий висновок аварійного комісара, відповідач прийняв рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Вказані обставини, на думку позивача, призвели до порушення його прав у виплаті повної суми страхового відшкодування, завдали моральної шкоди внаслідок неправомірних дій страховика, в зв`язку з чим, він звернувся до суду. Відповідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому ним Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пункт 34.3. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає саме дії страховика та МТСБУ після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), а не потерпілого, а саме: для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники; страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи. Відповідно п.п. 9.1., 9.2. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року в справі № 308/3162/15-ц зроблено висновок, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого. Згідно до примітки ст. 124 КУпАП особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За п. 33.2. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол). У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. Європротокол - спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та стає підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим. Європротокол може заповнюватися як в паперовому вигляді, на спеціальному бланку, так і в електронній формі, з використанням системи «Електронний Європротокол», що доступна за посиланням https://dtp.mtsbu.ua. Бланк Європротоколу видається автовласнику безкоштовно під час укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У разі втрати або використання бланку Європротоколу, новий бланк видається страховиком безоплатно на підставі письмової заяви. Якщо водії скористались Європротоколом, то вони: мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди; звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції України про настання дорожньо-транспортної пригоди; звільняються від адміністративної відповідальності, передбаченої за спричинення дорожньо-транспортної пригоди. При складанні Європротоколу в письмовій формі водії повинні не пізніше трьох робочих днів з дати дорожньо-транспортної пригоди звернутись зі своїм примірником заповненого Європротоколу до страховика, з яким укладали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Якщо Європротокол укладався в електронному вигляді через систему «Електронний європротокол», повідомлення страховим компаніям учасників дорожньо-транспортної пригоди відправляються автоматично. Інструкція щодо заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) затверджена протоколом Президії Моторно (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) від 11.08.2011 року №274/2011, погоджена начальником управління державної автомобільної інспекції МВС України 31.08.2011 року і загальнодоступна за посиланням: https://mtsbu.ua/ua/for_consumers/europrotocol/96561/. Як вбачається з наявного в матеріалах справи повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу), воно складено обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб В, не містить виправлень, у відповідних пунктах зазначено дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема дорожньо-транспортної пригоди, визначені її обставини, а також відсутні будь-які відмітки про наявність з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені у даному повідомленні. Крім того, сам лише факт складання та підписання обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин участі у ній. Відповідно п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже, Великою Палатою Верховного Суду вже сформульовано висновки щодо відшкодування страховиком шкоди, завданої особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Разом з тим, як зазначено у п. 33.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. Таким чином, при оформленні Європротоколу страхове відшкодування є додатково лімітованим та станом на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди відповідно до Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг від 29.12.2015 року № 3471, такий ліміт складав 50 000,00 грн. Разом з тим, оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Toyota Celica», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у відповідача, за кермом забезпеченого транспортного засобу була особа, яка визнала свою вину у вказаній дорожньо-транспортній пригоді, тому ПАТ «УТСК «Ютіко» повинен виконати свій обов`язок та сплатити на користь потерпілої особи страхове відшкодування. Тому, зважаючи на те, що максимальний розмір страхового відшкодування, який може бути стягнений за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яку було оформлено без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України складає 50 000,00 грн, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь [PERSON] страхового відшкодування за спричинену йому майнову шкоду саме в розмірі 50 000,00 грн. Визначена згідно висновку експерта-автотоварознавця № 9563 від 16.05.2023 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «марки «Cadillac Escalade», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на дату оцінки в розмірі 67 152,40 грн відповідачем не спростована. Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у відповідача не було підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування позивачу. При цьому, суд, відхиляє як доказ вини позивача у вчинені вказаної дорожньо-транспортної пригоди аварійний сертифікат від 27.03.2023 року, з наступних підстав. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 77 ЦК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1-3 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Викладені в повідомленні обставини щодо причин зіткнення транспортних засобів узгоджуються як з поясненнями самих водіїв, так і з вказаними ними в Європротоколі порушеннями в діях водія [PERSON] Правил дорожнього руху України, який, виїжджаючи з прилеглої території, не надав переваги в русі транспортному засобу під керуванням позивача, який рухався по головній дорозі. В даному випадку внесені до Євопротоколу обставини не викликають жодних обґрунтованих сумнівів та не потребують спеціальних знань для проведення експертизи з метою з`ясування причин скоєння дорожньої транспортної пригоди. За вказаних обставин, суд, не може прийняти до уваги як належний доказ по справі аварійний сертифікат, складений аварійним комісаром Дубовиком Е.В. , який діяв по замовленню самого страховика. Суд, зауважує, що вказане дослідження проводилося дистанційно, без виїзду на місце дорожньо-транспортної пригоди, а лише по фотокартках. При цьому, із доданої до Європротоколу схеми та пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди, вбачається, що позивач рухався автомобільною дорогою Яремче-Буковель в с. Поляниця по вул. Карпатській, на яку мав намір виїхати із прилеглої до неї вул. Стоїще, в районі будинку 128, [PERSON] . При цьому, аварійній комісар з огляду на наявні фото, робить висновок, що вказане перехрестя значиться як перехрестя рівнозначних доріг, в зв`язку із чим, вказує, що позивач зобов`язаний був надати дорогу транспортному засобу, що наближався до перехрестя праворуч, тобто [PERSON] . Вбачаючи наявність невиконання водієм [PERSON] вимог п. 16.12. Правил дорожнього руху України, аварійним комісаром не зроблено належного аналізу того факту, про який стверджують обидва учасника пригоди, а саме те, що водій [PERSON] виїжджав з прилеглої території і, здійснюючи поворот ліворуч не пропустив інший автомобіль, який рухався по центральній (головній) дорозі Яремче-Буковель. При цьому, самим аварійним комісаром у сертифікаті зазначено, що для подальшого дослідження потрібна додаткова перевірка обставин дорожньо-транспортної пригоди та детальне встановлення всіх обставин аварії. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що такі дії вчинялися. За вказаних обставин, суд відхиляє як доказ вини позивача зазначений аварійний сертифікат, а відтак вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування (регламентної виплати) в межах встановленого ліміту (50 000,00 грн), а також, з огляду на те, що відповідач не вчиняв дій по визначенню вартості матеріального збитку, та саме за замовленням [PERSON] проведено експертну оцінку, понесені останнім в зв`язку із цим витрати в розмірі 4 800,00 грн також підлягають стягненню з ПАТ «УТСК «Ютіко» на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь [PERSON] підлягає компенсації сплачена суму судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 815,94 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial