Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 30 листопада 2002 року між нею і [PERSON] , який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м.Харкова, за актовим записом №487. Після розірвання шлюбу прізвище просить залишити без змін « [PERSON] ». В обґрунтування вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 30.11.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м.Харкова. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім. Сімейне життя не склалося, протягом останніх років сімейні стосунки між ними погіршилися, що призвело до втрати почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, шлюбні відносини припинені з 2017 року. 23.12.2022 року [PERSON] засуджено вироком Ленінського районного суду м.Харкова до 5 років 1 місяця позбавлення волі, який набрав законної сили. На даний час він відбуває покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія (№100). Подальше збереження шлюбу вважає неможливим і таким, що суперечить її інтересам. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 червня 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку окремого провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує. Від заінтересованої особи [PERSON] , який відбуває покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія (№100), надійшла до суду заява, в якій він погоджується на розірвання шлюбу з [PERSON] . Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 30.11.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м.Харкова, за актовим записом №487. Під час державної реєстрації шлюбу заявник змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 30.11.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м.Харкова). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 23.12.2022 року [PERSON] засуджений до 5 років 1 місяця позбавлення волі, вирок набрав законної сили. Як вбачається із повідомлення ДУ «Темнівська виправна колонія (№100) від 17.02.2023 року №22/7/12/1-476 [PERSON] прибув 17.02.2023 року для відбування строку покарання. Як вбачається із ч.3 ст.293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. За змістом положень ч. 1 ст.\~24\~СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з положеннями частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до статті 3\~СК України\~сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, почуття поваги та любові втрачені, тобто сім`я фактично розпалась. Згідно з пунктом 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21\~грудня 2007\~року №\~11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких заявник наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, фактично живуть окремо. Суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, а тому заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу заявниці слід залишити її прізвище [PERSON] », враховуючи її клопотання про це. На підставі викладеного і

Outcome: approved