Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені якого діє представник [PERSON] , звернувся з позовом до суду до [PERSON] про повернення боргу, пені, трьох відсотків штрафних санкцій та інфляційних втрат та звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. В обґрунтування заявлених позовних вимог, вказує, що 02.02.2022 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, за яким він передав, а [PERSON] прийняв позику в розмірі 17943 дол. США, що на момент одержання становило 508145 гривень з терміном повернення до 01.02.2023 року, які він зобов`язався повертати згідно встановленого графіку: 1702 дол. США до 02 березня 2022 року; 1664 дол. США до 02 квітня 2022 року; 1627 дол. США до 02 травня 2022 року; 1589 дол. США до 02 червня 2022 року; 1552 дол. США до 02 липня 2022 року; 1514 дол. США до 02 серпня 2022 року; 1476 дол. США до 02 вересня 2022 року; 1439 дол. США до 02 жовтня 2022 року; 1401 дол. США до 02 листопада 2022 року; 1364 дол. США до 02 грудня 2022 року; 1326 дол. США до 02 січня 2023 року; 1289 дол. США до 01 лютого 2023 року. Договір позики укладено в письмовій формі та факт отримання грошей підтверджено відповідачем [PERSON] , про що складено відповідну розписку. Відповідач свої боргові зобов`язання у повному обсязі не виконав, сплативши лише 1126 дол. США: 441 дол. США в березні 2022 року; 197 дол. США у травні 2022 року, 244 дол. США у серпні 2022 року, 244 дол. США у грудні 2022 року. Залишок боргу становить 16817 дол. США, що на даний час становить 672680 гривень. За умовами договору позики (п.4.2)\~за користування позики позичальник зобов`язується щомісячно сплатити позикодавцю 2,5% від суми тіла позики. На підтвердження укладання договору позики та його умов з метою забезпечення його виконання, [PERSON] 02 лютого 2022 року, укладено Договір застави транспортного засобу легкового автомобіля марки AUDI моделі Q7, 2014 року випуску, кузов\~№ [NUMBER] ,\~д.н.з. [NUMBER] , якій належить відповідачу на праві приватної власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Заставна вартість предмету застави за згодою сторін складає 17943 дол. США. Відповідно до ст..549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові в разі порушення зобов`язання. Згідно п.6.1 договору позики позичальник сплачує пеню в розмірі 1% від суми за кожен день такого прострочення. На даний час останній внесок прострочено 120 днів з 29 грудня 2022 року, і за весь період прострочення боргу в розмірі 16817 дол. США пеня складає 20180,40 дол. США. Крім того,\~відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник має сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Для визначення 3% річних визначається коефіцієнт за 1 день за формулою К = (сума основного боргу) х 3% / 365 днів. Надані коефіцієнт множиться на кількість днів за період з моменту виникнення заборгованості до подачі позовної заяви. Згідно розрахунку сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 01.03.2022 року по 10.04.2023 року складає 22447,24 гривень. Зважаючи на те, що борг на даний час не повернуто позивач просить зобов`язати відповідача повернути йому позику в розмірі 16817 дол. США шляхом звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження - автомобіль марки AUDI моделі Q7, 2014 року випуску кузов\~№ [NUMBER] ,\~д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , зобов`язати [PERSON] передати йому зазначений вище автомобіль, стягнути з [PERSON] пеню в розмірі 1% від суми за кожен день такого прострочення в сумі 20180,40 дол. США або 807216,40 грн. та 3% річних інфляційних витрат в сумі 22447,24 грн. Також просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 10250 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Калмиков С.В. надав суду заяву, в якій просив цивільну справу розглянути у його відсутності та у відсутності позивача, позивні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити та не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. Відповідно до ст.280 ЦПК України в зв`язку з неявкою належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання відповідача, який не повідомив причин неявки, не подав відзиву на позов, проведено заочний розгляд справи, проти чого не заперечував представник позивача. 24 жовтня 2023 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, згідно з ч.2\~статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Згідно з частинами першою, другою статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Вимоги до форми договору позики встановлені ст.1047 ЦК України, відповідно до яких договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Судом встановлено, що відповідно до договору позики від 02 лютого 2022 року [PERSON] (Позикодавець) передав, а [PERSON] (Позичальник) отримав 17943 дол. США, що на момент укладення даного договору за офіційним курсом НБУ становить 508145,00 грн., які Позичальник зобов`язався повернути до 01 лютого 2023\~року шляхом сплати щомісячних платежів зокрема: 1702 дол. США до 02 березня 2022 року; 1664 дол. США до 02 квітня 2022 року; 1627 дол. США до 02 травня 2022 року; 1589 дол. США до 02 червня 2022 року; 1552 дол. США до 02 липня 2022 року; 1514 дол. США до 02 серпня 2022 року; 1476 дол. США до 02 вересня 2022 року; 1439 дол. США до 02 жовтня 2022 року; 1401 дол. США до 02 листопада 2022 року; 1364 дол. США до 02 грудня 2022 року; 1326 дол. США до 02 січня 2023 року; 1289 дол. США до 01 лютого 2023 року, всього 17943 дол США. (а.с.8-9) Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За умовами договору у випадку прострочення сплати чергового платежу позичальник має право вимагати достроково повернути позику у всій сумі, шляхом направлення відповідної вимоги із зазначенням нового терміну на власний розсуд. (п.4.2 договору) З розписок, наявних в матеріалах справи вбачається, що [PERSON] який діє від імені [PERSON] , 02.03.2021 року отримав від [PERSON] щомісячний внесок в розмірі 15000 грн., що еквівалентно 441,17 дол. США, 24.05.2022 року отриав щомісячний внесок в розмірі 7200 гривень, що еквівалентно 195,12 дол. США, 30.08.2022 року отримав щомісячний внесок в розмірі 10000 гривень, що еквівалентно 244,49 дол. США, 20.12.2022 року отримав щомісячний внесок в розмірі 10000 гривень, що еквівалентно 249,37 дол. США (а.с.28, 29). 04.11.2022 року позивачем було направлено відповідачу претензію з вимогою повернути борг за договором позики в сумі 17061 дол. США. (а.с.33) Відповідно до п.6.1 договору при простроченні повернення позики (її частини) позичальник сплачує пеню в розмірі 1% від суми за кожен день такого прострочення. Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. Зокрема, частиною другою вказаної статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наведених норм права судом встановлено, що між сторонами наявні правовідносини з договору позики, відповідач не виконав у визначений договором строк зобов`язання, взяті на себе, як позичальником, внаслідок чого на день звернення до суду з позовом 10.04.2023 року, з врахуванням повернутої суми, сума боргу за договором позики становить\~16817 дол. США. Згідно ч. 1 ст. 546, ст. 572 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч.1, 2 ст.4 Закону України «Про заставу», предметом застави можуть бути майно та майнові права. Предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. На підтвердження укладання договору позики та його умов з метою забезпечення його виконання, між [PERSON] та [PERSON] 02 лютого 2022 року укладено Договір застави транспортного засобу легкового автомобіля марки AUDI моделі Q7, 2014 року випуску, білого кольору, шасі (кузов) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Заставна вартість предмету застави за згодою сторін складає 17943 дол. США., що на момент укладення договору за офіційним курсом НБУ становить 508145 грн. (а.с.10-16) Відповідно до п.6.1 договору застави сторони домовились, що\~заставодержатель набуває право на звернення стягнення на\~предмет застави, його реалізацію та одержання задоволення своїх вимог за рахунок предмета заставі на свій розсуд (з урахуванням умов цього договору), в день настання будь-якого або всіх наступних випадків: невиконання або неналежне виконання будь-якого із зобов`язань, умов, що випливають з основного договору; невиконання або неналежне виконання будь-якого із зобов`язань, умов, що випливають з цього договору, настання обставин, передбачених цим договором, незалежно від настання строку(ів) виконання позичальником зобов`язань за основним договором; виникнення обставин, що можуть призвести до загибелі, втрати або пошкодження предмета застави; припинення правоздатності заставодавця та/або позичальника - фізичної особи або визнання його недієздатним або обмежено дієздатним; у випадку, якщо до настання терміну або закінчення строку виконання будь-якого із обов`язків, перелічених у підпункті 2.1. пункту 2 цього договору, заставодавець надасть заставодержателю письмову заяву про неможливість своєчасно виконати його згідно з основним договором; в інших випадках, передбачених законодавством України. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] [PERSON] є власником автомобіля марки AUDI моделі Q7, 2014 року випуску, білого кольору, шасі (кузов) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . (а.с.20). З повідомлення від 22.01.2023 року приватному нотаріусу Дулик М.Б. вбачається, що [PERSON] , який діє від імені [PERSON] , просить у зв`язку із невиконанням [PERSON] умов договору позики від 22.02.2022 року, провести реєстрацію в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме: автомобіль AUDI моделі Q7, 2014 року випуску, білого кольору, шасі (кузов) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.32). В Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №78305590 від 23.03.2022 року зареєстровано обтяження рухомого майна, відповідно до договору застави від 02.02.2022 року укладеним між [PERSON] та [PERSON] , для виконання основного зобов`язання в розмірі 17943 дол. США. (а.с.21) Оскільки судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору позики, заборгованість за договором залишилась непогашена, а тому суд вважає обгрунтованими вимоги позивача про покладення на [PERSON] обов`язку передати [PERSON] автомобіль марки AUDI моделі Q7, 2014 року випуску, кузов № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , який належить йому на праві приватної власності згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , в порядку звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, на погашення боргу в сумі 16817 доларів США. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, то суд зазначає наступне. З положень ст.549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Сторонами в договорі обумовлено, що при простроченні повернення позики (її частини) позичальник сплачує пеню в розмірі 1% від суми за кожен день прострочення. Розрахунок пені здійснюється з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на процентну ставку (1%), поділеної на 100%, помноженої на кількість днів прострочення. Згідно розрахунку позивача розмір пені в розмірі 1% від суми позики за кожен день прострочення за період з 29 грудня 2022 року по день звернення до суду 10 квітня 2023 року складає 20180,40 дол США (16817 х 1% /100 х 120 днів прострочення). Суд не погоджується із наданим позивачем розрахунком з огляду на наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду\~\~ від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18),\~\~зроблено висновок про те, що якщо договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати чергового за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути виконано зобов`язання із повернення чергового платежу, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1%. Перевіривши розрахунок пені, судом встановлено його неналежність та недостовірність, враховуючи, що розмір пені щодо всієї суми наявної заборгованості розраховано із суми 16817 дол. США станом на 29 грудня 2022 року, тобто через дев`ять місяців місяць після прострочення боржником сплати першого обов`язкового платежу. Натомість розмір пені повинен бути розрахований у кожному конкретному випадку прострочення чергового платежу у відповідності до кількості днів такого прострочення, при цьому кількість днів, у такому випадку, не може бути однаковою. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову в частині стягнення із відповідача пені за прострочене зобов`язання. Щодо вимоги позивача про стягнення із відповідача в порядку\~ст. 625 ЦК України\~3% річних у розмірі 22447,24 грн., то суд не може погодитися із зазначеним у позові розрахунком, виходячи з наступного. В силу ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч.1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок 3% річних здійснюється з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на процентну ставку (3 %), поділеної на 100 %, поділеної на 365 днів (у році), помноженої на кількість днів прострочення. Згідно розрахунку позивача 3% річних розраховано за формулою: визначено коефіцієнт за 1 день за формулою К = (сума основного боргу) х 3% /365 днів. Надалі коефіцієнт множиться на кількість днів за період з моменту виникнення заборгованості до подачі позовної заяви. (16817 дол. США х 40 = 672680 грн. х 3% = 20180,4 грн.: 365 дн. = 55,29 грн. х 406 днів (період з 01.03.2022 року по 10.04.2023 року). Договором позики, укладеним між [PERSON] та [PERSON] встановлено валюту зобов`язання долари США. Згідно із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного суду від 23 жовтня 2019 року у справі №723/304/16-ц,\~статтею 524 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Сума заборгованості основного зобов`язання [PERSON] за договором позики визначено позивачем в розмірі 16817 доларів США, а її гривневий еквівалент в розмірі 672680 гривень. Згідно офіційного курсу НБУ, встановленим для відповідної валюти на 10 квітня 2023 року (день звернення до суду) курс гривні до долара США встановлено в розмірі 36,5686 гривень за 1 долар США. Відповідно сума боргу за договором позики дорівнює 614974,15 гривень. Провівши розрахунки за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році] та врахувавши, що грошове зобов`язання, яке виникло у відповідача на підставі договору позики від 02.02.2022 року залишається невиконаним за період з 03 березня 2022 року (наступний день після сплати щомісячного платежу) по 10.04.2023 року (дату подання позовної заяви), відтак за вказаний період позивач має право на стягнення 3% річних від простроченої суми в розмірі 20420,51 гривень. (614974,15 гривень х 3% / 100% х 404 днів прострочення виконання зобов`язання / 365 днів). Разом з тим, Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України,\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~постановлено ввести в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який згодом був неодноразово продовжений, та який триває і на даний час. За положеннями п.18 розділу\~Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, виходячи з вимог чинного законодавства, в порядку\~ст. 625\~ЦК України\~із урахуванням п.18 розділу\~Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, відповідач звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. За встановлених обставин, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.\~За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:\~1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;\~2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що 06.04.2022 року між [PERSON] , який діє від імені позивача [PERSON] та адвокатом Калмиковим С.В. укладено договір №21/С про надання правничої допомоги, предметом якого є, зокрема, представництво інтересів клієнта у судах всіх інстанцій на території України, зокрема, у цивільній справі щодо повернення боргу-позики. (а.с.35) З додатку до акту прийому-передачі наданих юридичних послуг за вказаним договором від 10.04.2023 року вбачається, що адвокат Калмиков С.В. виконав роботи на замовлення клієнта [PERSON] на загальну суму 10000 грн. (аналіз матеріалів та підготовка копій матеріалів цивільної справи 5000 грн., підготовка та скерування адвокатських запитів, підготовка претензій, позовних заяв, письмових обґрунтувань позову, уточнень до позовної заяви 5000 грн.), яку останнім перераховано на рахунок адвоката, що підтверджується квитанцією до касового ордера №14 від 10.04.2023 р. (а.с.36, 37) Отже, суд вважає, що з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. Згідно ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог майнового характеру у розмірі 5493,38 грн. (614974,15 грн. х 13420 грн. /1502344 грн.) та за позовну вимогу немайнового характеру в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial