Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеса звернувся [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , з позовною заявою до [PERSON] в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП у розмірі 23\~200,00 грн. та 5\~000,00 грн моральної шкоди. Позов мотивований тим, що 27 жовтня 2022 року о 18.35 годині в м. Одесі, по вул. Героїв оборони Одеси, 98Б, відповідач, керуючи транспортним засобом «Mercedes Benz E270 CDI», номерний знак [NUMBER] , під час руху заднім ходом не впевнився у безпеці маневру та не скористався допомогою сторонніх осіб, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Nissan», номерний знак [NUMBER] , чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Суворовського районного суду м. Одеса від 22.11.2022 року у справі 523/14757/22 [PERSON] притягнуто адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27 жовтня 2022 року о 18.35 годині в м. Одесі по вул. Героїв оборони Одеси, 98Б, автомобілю «Nissan», номерний знак [NUMBER] , було завдано механічних пошкоджень. Вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу внаслідок його пошкодження 27.10.2022 року в результаті ДТП становить 23\~200,00 грн. В зв`язку з відсутністю у винної особи страхового договору цивільної відповідальності, позивач звернувся до Моторно-транспортного страхового бюро, де йому відмовили у виплаті страхового відшкодування, так як транспортний засіб «NISSAN», д.н.з. [NUMBER] , не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 Закону України \~"Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" , та не є забезпеченим. Посилаючись на вищевикладене, позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою в якій, крім іншого, просив стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінив у 5\~000,00 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Рева С.Л. в судове засідання не з`явилася, при цьому подала заяву в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відзиву на позовну заяву не подав. За таких обставин, враховуючи, що судом судова повістка про виклик відповідача в судове засідання направлялася за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, однак на адресу суду повернувся поштовий конверт, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до\~статті 280 ЦПК України. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 жовтня 2022 року о 18.35 годині в м. Одесі, по вул. Гер. оборони Одеси, 98Б, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz E270 CDI», номерний знак [NUMBER] , під час руху заднім ходом не впевнився у безпеці маневру та не скористався допомогою сторонніх осіб, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Nissan», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП до [PERSON] застосовано адміністративне стягнення, що підтверджується постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 28.11.2022 року ( а.с.7). Відповідно до частини третьої\~ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Згідно наряду-замовлення № 0016 від 07.02.2023 року, вартість виконаних робіт по ремонту транспортного засобу марки «Nissan», номерний знак [NUMBER] , та використаних запчастин, разом складає 23\~200,00 грн. ( а.с.24) Також судом встановлено, що на час ДТП транспортні засоби «Nissan», номерний знак [NUMBER] , та «Mercedes-Benz E270 CDI», номерний знак [NUMBER] , не були застраховані та сторони не мали полісу цивільно-правової відповідальності. Відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] позивач є учасником бойових дій (а.с.15). Згідно повідомлення МТСБУ транспортний засіб «NISSAN» з номерним знаком [NUMBER] не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та не є забезпеченим, отже МТСБУ не має правових підстав для здійснення відшкодування з фонду захисту потерпілих. ( а.с.13-14) Отже, між сторонами виникли зобов`язання у зв`язку із завданням майнової шкоди, які регулюються главою 82 ЦК України. Положеннями статті 22\~ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зміст норм ст.ст. 11, 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення деліктного зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування майнової шкоди виникає за таких умов: наявність майнової шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала майнової шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала майнової шкоди, та її результатом майновою шкодою; вина особи, яка завдала майнової шкоди. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Наявність усіх зазначених умов є обов`язковою для ухвалення судом рішення про відшкодування майнової шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за завдану майнову шкоду. При цьому цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях із відшкодування майнової шкоди передбачає презумпцію вини заподіювача майнової шкоди, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача майнової шкоди. Позивач не зобов`язаний доводити вину відповідача у заподіянні майнової шкоди, натомість зобов`язаний подати докази, що підтверджують факт завдання такої шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої майнової шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати таку шкоду. Водночас саме на відповідача законом покладається обов`язок зі спростування презумпції вини заподіювача шкоди. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Аналогічні правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного суду від 26 листопада 2019 року по справі №910/20261/16, а також у постановах Верховного Суду від 10 лютого 2021 року по справі №199/6521/19, від 23 вересня 2021 року по справі №199/3654/18, від 02 лютого 2022 року по справі №447/938/14-ц, від 23 лютого 2022 року по справі №473/468/17, від 03 травня 2022 року по справі №450/4163/18. Крім того, пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено судам, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно з ч. 1 ст.\~1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Таким чином, відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки, яким заподіяна шкода позивачу, несе відповідальність по відшкодуванню такої шкоди. При цьому, підстави звільнення відповідача щодо відшкодування шкоди, які передбачені ч.5\~ст.1187 ЦК України\~у судовому засіданні не встановлені. Згідно ч.1 ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно наряду-замовлення № 0016 від 07.02.2023 року, вартість виконаних робіт по ремонту транспортного засобу марки «Nissan», номерний знак [NUMBER] , та використаних запчастин, разом складає 23\~200,00 грн. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Зобов`язання із заподіяння шкоди (деліктні зобов`язання) це зобов`язання, які виникають внаслідок порушення майнових чи особистих немайнових прав абсолютного характеру і мета яких забезпечити поновлення прав потерпілого за рахунок заподіювача шкоди або особи, відповідальної за шкоду. Законодавство в деліктних правовідносинах передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди. Щодо стягнення моральної шкоди в розмір 5\~000,00 грн. Відповідно до Постановипід моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до положень ст.ст.23,України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Враховуючи те, що позивачу крім матеріальної шкоди також було завдано і моральної шкоди, що проявлялася в його емоційних та моральних стражданнях, які довелося перенести йому, зокрема у зв`язку з пошкодженням автомобіля в ДТП, враховуючи принципи розумності і справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 5000,00 гривень. Відповідно до ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно із ст.141\~ЦПК України із відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений при подачі позовної заяви позивачем.

Outcome: approved