Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ним, Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», та відповідачем, [PERSON] , підписана заява б/н від 14.08.2008 року, відповідно до договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, в зв`язку з чим станом на 14.02.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 37\~684,10 грн., яка складається з: 30\~228,53 грн. заборгованість за кредитом; 7\~455,57 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Тому просить суд стягнути заборгованість в розмірі 37\~684,10 грн. та судові витрати в розмірі 2\~684,00 грн.. Відповідач та її представник надали суду відзив та заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначили, що відповідач позовні вимоги визнає частково, а саме просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у частині суми заборгованості у розмірі 33\~451,13 грн., також зазначили, що відповідач визнає залишок суми заборгованості у розмірі 4\~232,95 грн.. Що стосується стягнення процентів за користування кредитом, [PERSON] зазначає, що вони стягненню не підлягають. Відповідач зазначає, що підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. У заяві позичальника від 14.08.2008 року процентна ставка не зазначена. Також представник відповідача надала суду клопотання про долучення доказів у справі, а саме долучила до матеріалів справи звіт аудиторської компанії ТОВ «АФ «Злагода» про фактичні результати незалежного аудитора щодо результатів погоджених аудиторських процедур від 28.08.2023 року №48/ПП. [PERSON] надав суду заяву, в якій просив суд застосувати позовну давність та заяву про стягнення судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позовної заяви надавав клопотання про розгляд справи за відсутністю представника позивача. Надав суду відповідь на відзив, пояснення, в яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Також надав відзив на заяву про компенсацію судових витрат, а також клопотання про зменшення судових витрат. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, представник відповідача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Відповідач надав суду відзив та заперечення на відповідь на відзив, в яких позовні вимоги позивача визнав частково. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 27 квітня 2023 року відкрито провадження по справі. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 14.08.2008 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. В даній заяві б/н від 14.08.2008 року зазначений розмір базової процентної ставки за кредитом 3% на місяць на залишок заборгованості. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Також в матеріалах справи міститься Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду, підписана відповідачем 14.08.2008 року. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредиту. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, в зв`язку з чим станом на 14.02.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 37\~684,10 грн., яка складається з: 30\~228,53 грн. заборгованість за кредитом; 7\~455,57 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно \~частини\~першої та\~другої статті\~1056-1\~ЦК України\~процентна ставка\~за кредитом\~може бути\~фіксованою або\~змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання маються виконуватися належним чином відповідно до умов договору та в встановлені строки. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до висновків зазначених у звіті аудиторської компанії ТОВ «АФ «Злагода» про фактичні результати незалежного аудитора щодо результатів погоджених аудиторських процедур від 28.08.2023 року №48/ПП, вбачається, що за кредитним договором від 14.08.2008 року у вигляді підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, укладеним [PERSON] із АТ КБ «ПриватБанк» за всіма кредитними картками станом на 01.02.2023 року загальний борг за споживчим кредитом склав 301,71 гривень та борг по відсоткам 106,91 гривень. Разом: 301,71 + 106,91 = 408,62 гривень. В тому числі по періодах: -І періоду з 14.08.2008 р. по 18.05.2016р. (минув термін загальної позовної давності): борг за тілом споживчого кредиту 2\~355,44 грн., борг по відсоткам 106,91 грн.; -ІІ періоду з 17.04.2019р. по 01.02.2023р. (термін позовної давності актуальний): переплата за тілом споживчого кредиту складає 2\~053,73 грн. При сумарному підрахунку по всім карткам без врахування ст. 257 ЦК України заборгованість становить 408,62 грн.. Відповідно до частини першої та другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, що відповідно до вимог статті 79 ЦПК України. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з цим позовом банк подав до суду анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, виписку по картковому рахунку. Виходячи з виписки по картковому рахунку позичальник користувався кредитними коштами та частково виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів. Виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, та підтверджує те, що відповідач користався кредитними коштами та частково здійснював повернення кредитних коштів позивачу. Отже, [PERSON] порушує строки повернення заборгованості за кредитом, та строки сплати нарахованих відсотків, таким чином порушення строків повернення кредиту за договором та відсотків за його користування є істотним порушенням договору. Щодо заявленої відповідачем вимоги про застосування до позовних вимог наслідків спливу строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Якщо повернення грошового зобов`язання здійснюється частинами, то строк позовної давності застосовується до кожної не повернутої частини грошового зобов`язання окремо. Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12 зроблено наступні висновки щодо застосування норм права: «Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.» Згідно розрахунків заборгованості\~за договором\~№ б/н\~від 14.08.2008\~року по\~клієнту [PERSON] ,останній платіж по погашенню заборгованості був сплачений 27.07.2022 року, тоді як позовна заява була подана 05 квітня 2023 року. З урахуванням наведеного, суд вважає, що Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», звертаючись до суду із вказаним позовом, не пропустило строк позовної давності. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, але з урахуванням висновків зазначених у звіті аудиторської компанії ТОВ «АФ «Злагода» про фактичні результати незалежного аудитора щодо результатів погоджених аудиторських процедур від 28.08.2023 року №48/ПП, тобто у розмірі 408,62 грн., що складається з загального боргу за споживчим кредитом у розмірі 301,71 грн. та боргу по відсоткам у розмірі 106,91 грн.. У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04). Згідно за ст.141 ЦПК України судовий збір покласти на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 29,10 грн. (2\~684,00*408,62:37 684,10). Відповідач також просить суд стягнути з позивача витрати пов`язані з наданням звіту аудиторської компанії ТОВ «АФ «Злагода» про фактичні результати незалежного аудитора щодо результатів погоджених аудиторських процедур від 28.08.2023 року №48/ПП та комісійного збору банку у загальному розмірі 7070,00 грн.. Відповідно ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3\~ст. 133 ЦПК України\~визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. В матеріалах справи міститься договір №48/ПП на узгоджені аудиторські процедури від 10 серпня 2023 року, рахунок на оплату №7 від 10 серпня 2023 року на суму 7000,00 грн., квитанція до платіжної інструкції та переказ готівки №10 від 18.08.2023 року на суму 7000,00 грн.. Зазначені оплати суд відносить на рахунок судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку із складенням звіту аудиторської компанії ТОВ «АФ «Злагода» про фактичні результати незалежного аудитора щодо результатів погоджених аудиторських процедур від 28.08.2023 року №48/ПП, оскільки при вирішенні спору суд враховував вказаний доказ. Згідно ч.ч.7,\~8,\~9\~ст.\~139\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~робіт залученого\~стороною експерта,\~спеціаліста,\~перекладача має\~бути співмірним\~зі складністю\~відповідної роботи,\~її обсягом\~та часом,\~витраченим ним\~на виконання\~робіт. У\~разі недотримання\~вимог щодо\~співмірності витрат\~суд може,\~за клопотанням\~іншої сторони,\~зменшити розмір\~витрат на\~оплату послуг\~експерта,\~спеціаліста,\~перекладача,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача\~надав суду\~клопотання про\~зменшення судових\~витрат,\~в якій\~просив суд\~зменшити судові\~витрати до\~мінімально розумної\~суми,\~що підлягає\~компенсації відповідно\~до діючого\~законодавства.Однак, у своєму клопотанні про зменшення судових витрат не довів суду неспівмірність витрат, а взагалі прирівняв витрати відповідача на складення звіту аудиторської компанії з витратами на правничу допомогу, що не відповідає дійсності. За правилами ч. ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем було заявлено до стягнення заборгованість на загальну суму 37\~684,10 грн., при цьому судом позовні вимоги задоволено частково у розмірі 408,62 грн., що становить 1,084% ціни позову. Отже, розподіл судових витрат між сторонами слід провести пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: з позивача на користь відповідача у відшкодування оплати вартості звіту аудиторської компанії слід стягнути кошти у розмірі 6\~924,12 грн. (7000,00 (7\~000,00 грн. : 100 х 1,084%). Ще відповідач просить стягнути з позивача сплачену ним комісію за платіж 70,00 грн. при оплаті послуг ТОВ «АФ «Злагода» за квитанцією АТ «Ощадбанк» до платіжної інструкції та переказ готівки №10 від 18.08.2023 року. Однак, такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вказана банківська установа відповідачем була обрана самостійно та комісія послуг банку не відноситься до судових витрат. Банківська комісія - це грошові суми, що списуються з рахунків клієнтів як плата за обслуговування рахунку або за надання спеціальних послуг. Банківська комісія береться також за оплату чеків, розміщення депозитів, виконання постійних доручень, пряме дебатування. Відповідно постанови Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 523/12032/18 (провадження № 61-6898св22), суд касаційної інстанції погодився з висновком суду апеляційної інстанції, що стягненню на користь позивачки підлягають виключно судові витрати без врахування комісії, оскільки банк було обрано нею самостійно, та банківська комісія за своєю суттю не є частиною судового збору чи судовими витратами, який встановлюється державою відповідним нормативно-правовим актом та є обов`язковим до сплати. Комісію за обслуговування було стягнуто обраним позивачем банком за надання йому банківської послуги. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial