Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить: В порядку\~поділу спільного\~сумісного майна\~подружжя \~автомобіля марки\~«RENAULT»,\~модель «KANGOO»,\~2011\~року випуску,\~стягнути з\~ [PERSON] , [INFO] ,РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , компенсацію вартості частки у праві спільної сумісної власності в розмірі 101\~480 гривень. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя автомобіля марки «RENAULT», модель «DUSTER»,\~2012\~року випуску,\~стягнути з\~ [PERSON] , [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , компенсацію вартості частки у праві спільної сумісної власності в розмірі 171\~875, 00 гривень. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Мотивує вимоги тим, що під час перебування у шлюбі ними було придбано майно, а саме: автомобіль марки «RENAULT», модель «KANGOO», 2011 року випуску, який зареєстрований за відповідачем та перебуває у його користуванні, є неподільною річчю, позивачкою, як іншим з подружжя, не використовуються, і підлягає поділу між сторонами шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки вартості належної їй частці у спільному майні подружжя. автомобіль марки «RENAULT», модель «DUSTER», 2012 року випуску, який було відчужено відповідачем після припинення фактичних шлюбних відносин без згоди позивачки, у зв`язку з чим позивачка має\~право на\~отримання грошової\~компенсації вартості\~1/2\~частини спірного\~транспортного засобу. Зазначає, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися ще в січні 2017 року. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.07.2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді\~Приморського районного\~суду м.\~Одеси від\~13.12.2021\~року витребувано\~від Територіального\~сервісного центру\~№ 5141\~РСЦ ГСЦ\~МВС в\~Одеській області\~(\~ТСЦ №\~5141),\~належним чином\~завірену копію\~договору купівлі-продажу\~та інших\~документів,\~на підставі\~яких [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] , відчужив 08.07.2021 року в ТСЦ № 5141 автомобіль марки « Renault» модель « Kangoo», 2011 року випуску. Ухвалою судді\~Приморського районного\~суду м.\~Одеси від\~20.07.2021\~року витребувано\~від Територіального\~сервісного центру\~№5142\~РСЦ ГСЦ\~МВС в\~Одеській області\~(\~ТСЦ №\~5142),\~належним чином\~завірену копію\~договору купівлі-продажу\~та інших\~документів,\~на підставі\~яких [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] ,\~придбав автомобіль\~марки «Renault»,\~модель «Kangoo»\~2011\~року випуску,\~належним чином\~завірену копію\~договору купівлі-продажу\~та інших\~документів,\~на підставі\~яких [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] ,\~придбав автомобіль\~марки «Renault»,\~модель «Duster»,\~2012\~року випуску,\~належним чином\~завірену копію\~договору купівлі-продажу\~та інших\~документів,\~на підставі\~яких [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] відчужив автомобіль марки «Renault», модель «Duster», 2012 року випуску. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2021 відмовлено в об`єднанні в одне провадження цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя (№522/10540/21) та справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. 22.11.2022 року до суду надійшли письмові пояснення адвоката Попової О.А., яка представляє інтереси відповідача [PERSON] 29.03.2023 року до суду надійшов відзив на заяву про збільшення позовних вимог адвоката Попової О.А., яка представляє інтереси відповідача [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Ніц А.С. підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Представник відповідача адвокат Попова О.А. заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників справи, встановлені наступні обставини справи. Судом встановлено, що 20 липня 2022 року відділом реєстрації актів громадянського стану Центрального районного управління юстиції м. Одеси зареєстровано шлюб між\~ [PERSON] та [PERSON] , про що складно актовий запис №238. Від шлюбу були народженні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.10.2019 року по справі №522/13746/19 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яке набрало законної сили. В рішенні зазначено, що сімейні відносини припинені остаточно. Отже, під час перебування в шлюбі, сторонами було набуте майно, а саме: Автомобіль марки «RENAULT», модель «KANGOO», 2011 року випуску, державний номер [NUMBER] , який було зареєстровано за [PERSON] , 09.03.2016 року. Автомобіль марки «RENAULT», модель «DUSTER», 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] , який було зареєстровано за [PERSON] , [INFO] . Згідно відомостей, які надійшли в матеріали справи від ТСЦ 5141 РСЦ МВС в Одеській області, автомобіль марки «RENAULT», модель «KANGOO, 2011 року випуску, було відчужено [PERSON] на користь ТОВ «Олівія-Юг» за 16\~900,00 грн., на підставі договору комісії №4588/21/002334 від 07.07.2021. В матеріалах справи наявний висновок судового експерта Крутих Євгена Олександровича №73-22 судової транспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу RENAULT KANGOO, номер кузова [NUMBER] , відповідно до якого середньо ринкова вартість автомобіля, станом на 23.08.2022 визначається рівною 202\~960,00 грн. Автомобіль марки «RENAULT», модель «DUSTER», 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] , було відчужено відповідачем [PERSON] без згоди позивачки 25.10.2017 року. Відповідно до висновку експерта Крутих Євгена Олександровича №72-22 судової транспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу RENAULT DUSTER, номер кузова [NUMBER] , середньо ринкова вартість автомобіля, станом на 23.08.2022 визначається рівною 343\~750,00 грн. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарств догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута залає шлюбу, крім релей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Отже, за загальним правилом, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 СК України, враховуючи, що автомобілі були зареєстровані за відповідачем, тобто набуті за час шлюбу, вони є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідач стверджує, що автомобіль марки «RENAULT», модель «KANGOO, 2011 року випуску, був придбаний ним у період коли сторони припинили проживати разом та вести спільне домашнє господарство, а тому таке майно є його особистою власністю. Суд не приймає до уваги доводи відповідача, що фактичні шлюбні відносини були припинені у жовтні 2015 року, адже в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вказаних обставин. Згідно вимог ст.ст.\~76,\~77,\~79,\~80ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з вимогами ч. 2 ст.77ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до\~ст.80ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1,6\~ст.81 ЦПК України). Докази у справі відповідно до положень ст.89ЦПК України\~оцінюються, окрім іншого, за принципом їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка відповідач [PERSON] повідомив, що восени 2015 року він повернувся з рейсу та поїхав до іншої жінки, вказану дату і вважає датою припинення фактичних шлюбних відносин з позивачкою. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що [PERSON] не повернувся з рейсу до дому у жовтні 2015 року проте надав свідчення, що навесні 2016 року, позивачка та відповідач разом як одна сім`я приїжджали до нього додому у місто Херсон, та разом проводили час. Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивачка [PERSON] , повідомила, що фактичні шлюбні відносини припинилися 06 січня 2017 року, коли сторони разом всією сім`єю зустріли Різдво Христове, та на наступний день відповідач пішов з дому разом зі всіма речами. Отже, суду не надані належні та допустимі докази, що подружні стосунки припинені з жовтня 2015 року, адже в показаннях відповідача та свідка [PERSON] наявні протиріччя та невідповідності. В матеріалах справи наявна копія позовної заяви [PERSON] по справі №522/13746/19 про розірвання шлюбу, в якій зазначено, що сторони припинили вести спільне господарство з січня 2017 року. Окрім того, в матеріалах справи наявна копія заяви [PERSON] від 03.10.2019 по справі №522/13746/19 про розірвання шлюбу, відповідно до якої позовні вимоги ним було визнано повністю (а.с.). Таким чином, з огляду на пояснення сторін та наявні у справі докази, суд погоджується з доводами позивачки про дату припинення фактичних шлюбних відносин саме у січні 2017 року. Відповідач стверджує, що він придбав автомобіль марки «RENAULT», модель «DUSTER», 2012 року випуску, за власні кошти, які були отримані за рахунок продажу автомобіля марки «TOYOTA», модель «CARINA», державний номер [NUMBER] , який належав йому на праві особистої приватної власності та був відчужений у 2012 році. Суд, оцінивши у сукупності надані докази, критично ставиться до твердження відповідача, що він придбав автомобіль за кошти, які він отримав від продажу марки «TOYOTA», модель «CARINA», оскільки договір купівлі-продажу, якій би свідчив сам факт відчуження та суму відчуження вказаного автомобіля відповідачем наданий не був. На підставі викладеного, суд вважає, що автомобіль марки «RENAULT», модель «DUSTER», 2012 року випуску, та автомобіль марки «RENAULT», модель «KANGOO», 2011 року випуску, є об`єктами спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 3 ст. 368 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи із положення ч.1 та 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними і у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, та за змістом ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, законом. Згідно ст. 71 ч. 1 СК України майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Крім того відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. У відповідності до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Згідно 2 ст. 187 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Автомобіль є річчю неподільною, що є загальновизнаним фактом, а тому не потребує додаткового доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч. 2,3 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо річ є неподільною. Згідно абзацу 1 п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - «Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи». На підставі викладеного, суд вважає, що позивачка має право на поділ спільного сумісного майна подружжя, а саме автомобіля марки «RENAULT», модель «DUSTER», 2012 року випуску, та автомобіля марки «RENAULT», модель «KANGOO», 2011 року випуску. В судовому засіданні встановлено, позивачка не надавала згоду відповідачу та будь-якій іншій особі відчужувати автомобіль марки «RENAULT», модель «DUSTER», 2012 року випуску, та автомобіль марки «RENAULT», модель «KANGOO», 2011 року випуску, оскільки доказів протилежного відповідач не надав. Згідно ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Частиною 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до ч. 2 п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Згідно абзацу 1 п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - «Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.». У постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц та від 05 жовтня 2020 року у справі №537/78/19 наданий правовий висновок, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 201/14044/16-ц, провадження № 61-189ск17, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Доводи касаційної скарги про те, що дійсна вартість транспортних засобів встановлена довідками-рахунками, а не висновками автотоварознавчих досліджень, не заслуговують на увагу, оскільки вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним із подружжя проти волі іншого. На підставі викладеного, суд вважає, що необхідно прийняти до уваги, як дійсну ринкову вартість спірних автомобілів на час розгляду справи, а саме: - висновок судового експерта Крутих Євгена Олександровича №73-22 судової транспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу RENAULT KANGOO, номер кузова [NUMBER] , відповідно до якого середньо ринкова вартість автомобіля, станом на 23.08.2022 визначається рівною 202 960,00 грн.; - висновок судового експерта Крутих Євгена Олександровича №72-22 судової транспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу RENAULT DUSTER, номер кузова [NUMBER] , відповідно до якого середньо ринкова вартість автомобіля, станом на 23.08.2022 визначається рівною 343 750,00 грн. Суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню компенсація 1/2 частки середньої ринкової вартості автомобіля марки «RENAULT», модель «KANGOO», тобто 101\~480,00 гривень, та автомобіля марки «RENAULT», модель «DUSTER», тобто 171\~875, 00 гривень. Статтею 264 ЦПК України\~передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання зокрема як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 141 ЦПК України\~встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачка сплатила судовий збір за звернення до суду з позовом в розмірі 2733,55 гривень та судовий збір за звернення з заявою про забезпечення позову у розмірі 420,40 гривень, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями на зазначені суми. Отже, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Окрім того, оцінивши складність справи, процесуальну поведінку сторін, ціну позову, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 3\~000,00 гривень.

Outcome: approved