Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Позов обґрунтовано тим, що позивачка [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] та від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якого позивачка записана матір`ю, а відповідач - батьком. Вказує, що вони не змогли дійти згоди у вирішенні важливих сімейних питань та виховання дитини. На даний момент вони хоча і перебувають у шлюбі та проживають разом, однак саме вона відповідає за своє та дитини матеріальне утримання. Зазначає, що між ними відсутня згода про спосіб та розмір забезпечення дитини та її забезпечення, як матері дитини. Позивачка зазначає, що вихованням та матеріальним утриманням малолітнього сина займається вона. На даний час вона тимчасово не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Вказала, що невизначеність між нею та відповідачем щодо способу та розміру надання ним матеріальної допомоги, відсутність з його боку дій, спрямованих на її утримання та дитини ставлять її та сина у скрутне матеріальне становище. Вказала, що відповідач за віком та станом здоров`я є працездатним, отримує регулярний дохід, оскільки офіційно працює на посаді водія ТрЦ ВП «Хмельницька АЕС». Має добрий стан здоров`я, має одну неповнолітню дитину від попереднього шлюбу, відтак вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Посилаючись на те, що їхній малолітній син [PERSON] проживає з нею і догляд за ним здійснює вона, та враховуючи те, що син не досяг трирічного віку, а вона забезпечити своє належне утримання самостійно не має змоги, тоді як відповідач має можливість надавати кошти на її утримання до досягнення сином трирічного віку, але від добровільного виконання свого обов`язку по наданню коштів на її утримання ухиляється, вважає за необхідне стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Вказала, що загальний розмір аліментів про стягнення яких вона просить становить 1/3 частки заробітку відповідача. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 30.08.2023 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, визначено учасникам справи строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та право подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України. В поданій до суду до початку розгляду справи по суті заяві відповідач позовні вимоги про стягнення з нього аліментів визнав повністю, просив розгляд справи здійснювати у його відсутності. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу відповідно до ст.ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.4 ЦПК України та ст.184 СК України право звернення до суду про стягнення аліментів має той із батьків, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Позивачка, звертаючись до суду, на власний розсуд обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинна переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених нею вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно повторно виданого свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.12.20211 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 21.12.2021 року Нетішинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області (актовий запис № 170) (а.с.8). Під час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.01.2023 року (актовий запис № 6) (а.с.9). \~ \~ \~ \~У встановленому\~законом порядку\~відповідач своє\~батьківство не\~оспорював та\~в матеріалах\~справи відсутні\~докази про\~існування на\~даний час\~спору щодо\~батьківства відповідача\~відносно малолітнього\~ [PERSON] .\~ Згідно довідки\~про реєстрацію\~місця проживання\~особи №\~139/07-18\~від 22.02.2022\~року позивачка\~ [PERSON] \~зареєстрована за\~адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Згідно адресної довідки виконкому Острозької міської ради Рівненської області від 28.08.2023 року відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] (а.с.14). Згідно довідки ВП «Хмельницької АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» № 316 від 18.08.2023 року [PERSON] працює у ВП «Хмельницька АЕС» ДП «НАЕК» «Енергоатом» на посаді водія автотранспортних засобів ТрЦ та його дохід за шість місяців складає 165 097,74 грн. (а.с.10). Таким чином, середньомісячний дохід відповідача складає 27 516,29 грн. З матеріалів справи та доводів позивачки судом встановлено, що малолітній син проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні та повному матеріальному забезпеченні, відповідач регулярної участі в утриманні дитини не приймає, та наведені обставини відповідачем не заперечуються. Отже, з доводів позивачки та досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що між батьками дитини не було досягнуто домовленості щодо порядку, способу, форми та розміру участі відповідача в утриманні сина. Відповідно до ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (надалі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180\~СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. У відповідності до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до Закону України №2475-VIII від 03.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» внесені зміни до ст.182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини та розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено у 2023 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у розмірі 2 272 грн. Отже, мінімальний розмір аліментів на дитину віком до 6 років на даний час становить 1136 грн. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] , будучи батьком малолітнього сина, належним чином участі в його утриманні не приймає, доводів які б спростовували зазначені обставини суду не навів та відповідні докази відсутні і в матеріалах справи, що свідчить про неналежну участь відповідача у його матеріальному забезпеченні. При цьому суд виходить з того, що відповідач не надав доказів, які б спростовували доводи позивачки, якими вона обґрунтовує заявлені позовні вимоги, та які б водночас підтверджували, що він належним чином приймає участь в утриманні свого сина, а відтак існують фактичні та правові підстави для стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує, що відповідач має працездатний вік, офіційно працює та отримує заробітну плату, має на утриманні одну неповнолітню дитину від попереднього шлюбу, а також бере до уваги матеріальне становище позивачки. При вирішенні спору суд приймає до уваги, що відповідач не заперечує доводів, наведених позивачкою та не надав доказів на спростування позовних вимог у заявленому позивачкою розмірі. Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму, та враховуючи зростаючі потреби дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.08.2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його малолітнього сина, а також визначеному законодавцем способу, який обрала позивачка. При вирішенні позовної вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1, 2 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Оскільки малолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачкою та не досяг трирічного віку, а сама позивачка самостійно забезпечити в повній мірі свої щоденні життєві та побутові потреби не має можливості, оскільки щодня виховує та здійснює догляд за малолітньою дитиною, та відповідач добровільно коштів на утримання дружини не надає, хоча на переконання суду має таку можливість, оскільки працює і отримує стабільний дохід та не обтяжений щоденним вихованням та доглядом за малолітнім сином, а відтак суд вбачає фактичні та правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.08.2023 року. Позов про стягнення аліментів був поданий 22.08.2023р., а відтак за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, відтак відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи вимоги ч.1 ст.142 ЦПК України з огляду на визнання відповідачем позову та задоволення позову у повному обсязі з відповідача на користь держави слід стягнути 50 відсотків судового збору, а тому з [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved