Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

20.08.2020 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом в якому просили, з урахуванням остаточних позовних вимог, визнати недійсним Державний акт про право приватної власності [PERSON] на землю серія ЯА №059353 від 17.02.2005 року, кадастровий номер земельної ділянки 56:101:000:00:01:046:0093 площею 0,0632 га по [ADDRESS] ; визнати недійсним договір дарування від 01.08.2008 року земельної ділянки кадастровий номер 56:101:000:00:01:046:0093 площею 0,0632 га по [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Василютою Л.А. (реєстр №1273); скасувати рішення Рівненської міської ради від 24.12.2008 року №2120 в частині безоплатної передачі в приватну власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд площею 0,0406 га по [ADDRESS] ; витребувати на користь позивачів у відповідача земельну ділянку площею 0,1038 га кадастровий номер земельної ділянки 5610100000:01:046:0276 по [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно архівної довідки від 04.10.2019 року №592/04-01 у Погосподарській книзі по с.Басів-Кут за 1955-1957 року є відомості, що в особистому користування господарства [PERSON] , членами якого були її дочки - [PERSON] (позивач) та [PERSON] , знаходилася земельна ділянка 0,26 га. Рішенням загальних зборів колгоспу ім.Леніна [PERSON] 29 04.1963р. відведена присадибна ділянка з встановленням меж в натурі по [ADDRESS] площею 0,23га. На присадибній ділянці [PERSON] було побудовано другий будинок. Рішенням виконкому Рівненської міської ради від 09.08.1962 року№1508/108 підтверджено право власності колгоспного двору [PERSON] на будинковолодіння по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Згідно дублікату Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим Першою Ровенською державною нотаріальною конторою 18 жовтня 1989 року, реєстровий № 1-5612, [PERSON] та [PERSON] належить в рівних частках житловий будинок, що знаходиться за адресою в [ADDRESS] , належний померлій [PERSON] , розташований на земельній ділянці норма якого буде встановлена при обмірі земель і зареєстрованого в Рівненському обласному БТІ по кадастру №22-44-2831. Відповідно до Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом виданого державним нотаріусом Другої нотаріальної контори Степанюк Н.О. від 03 серпня 2001 року, [PERSON] успадкувала 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою в [ADDRESS] , належний померлій [PERSON] . Право власності зареєстроване в реєстрі за №3-805. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.12.2018 року рішенням Рівненської міської ради від 24.12.2008 року №2120 в приватну власність [PERSON] надана земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд площею 0,1038 га по [ADDRESS] , категорія земель землі житлової та громадської забудови. Надана відповідачу земельна ділянка площею 0,1038 га по [ADDRESS] утворена за рахунок площі присадибної земельної ділянки відведеної 29.04.1963 року по [ADDRESS] [PERSON] , яка після її смерті залишилася в користуванні позивачів, площею 0,23 га. та Рівненською міською радою не вилучалася. Відповідно до довідки №31-17-0.1702-5051/176-18 від 27.08.2019 р. відділу у м.Рівне ГУ Держгеокадастру у Рівненській області земельна ділянка загальною площею 0,20 га.на [ADDRESS] обліковується за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( [ADDRESS] ) (план розмежування у відділі відсутній) та розташована на землях забудови. Решта земельної ділянки частково обліковується землями загального користування ( [ADDRESS] ) та частково перебуває у приватній власності. Таким чином, частина відведеної 29.04.1963 року земельної ділянки Рішенням загальних зборів колгоспу ім.Леніна 29 04.1963р. колгоспному двору [PERSON] площею 0,23 га по [ADDRESS] без її вилучення Рівненською міською радою з користування у встановленому порядку, вилучена під землі загального користування ( [ADDRESS] ) та частково передана Рівненською міською радою у приватну власність відповідачу. Рішення Рівненської міської ради від 24.12.2008 року №2120 в частині безоплатної передачі в приватну власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд площею 0,0406 га по [ADDRESS] пілягає скасування, оскільки прийняте з порушенням прав співвласників будинку та співкористувачів присадибної ділянки за адресою [ADDRESS] . 04.02.2021 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом в якому просили, визнати незаконним рішення Рівненської міської ради від 11.04.1990 року №159 про відведення [PERSON] земельної ділянки площею 600 кв.м. по [ADDRESS] ; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на об"єкт незавершеного будівництва житловий будинок (процент готовності незавершеного будівництва житлового фонду 9%), розташованого на земельній ділянці кадастровий номер 56:101:000:00:01:046:0093, належній йому на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку №059353 від 17.02.2005 року, за адресою: [ADDRESS] , номер запису №165-69965 в книзі №245; визнати недійсним договір дарування [PERSON] [PERSON] від 01.08.2008року, незавершеного будівництвом житлового будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,0632га, яка належить дарувальнику на праві власності на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Рівненської міської ради від 02.12.1998 року №59 Рівненським міським управлінням земельних ресуврсів 17.02.2005 року, кадастровий номер 56:101:000:00:01:046:0093, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Василютою Л.А. (реєстр №1275). Позовні вимоги обґрунтовує тим, що станом на 1990 рік у [PERSON] та її сестри [PERSON] в постійному користуванні знаходилася присадибна земельна ділянка за адресою [ADDRESS] площею 0,1867 га. Право постійного користування земельною ділянкою набуто ними в 1955 році на підставі ЗК УРСР (1922р.) як членами колгоспного двору. Зазначене право в установленому законом порядку не припинялося, земельна ділянка не вилучалася. В серпні 2020 року з"ясовано, що рішенням Рівненської міської ради від 11.04.1990 року №159 [PERSON] відведено земельну ділянку площею 600 кв.м. по [ADDRESS] для будівництва житлового індивідуального будинку. Обставини справи та докази доводять, що вказана земельна ділянка відведена [PERSON] за рахунок земельної ділянки площею 0,1867 га. по [ADDRESS] , землекористувачами якої є позивачі на дату прийняття рішення №159 від 11.04.1990 року. Вподальшому, Рішенням №59 від 02.12.1998 року Рівненська міська рада передала відведену рішенням від 1190р. №159 земельну ділянку площею 600 кв.м. по [ADDRESS] [PERSON] у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку та споруд. 17.02.2005 року на підставі рішення Рівненської міської ради №59 від 02.12.1998 року [PERSON] видано Державний акт ЯА №059353 про право власності на земельну ділянку площею 0,0632 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 56:101:000:00:01:046:0093. 10.07.2008 року [PERSON] в КП "Рівненське МБТІ" зареєстровано право власності [PERSON] на об"єкт незавершеного будівництва житловий будинок (процент готовності незавершеного будівництва житлового фонду 9%), розташованого на земельній ділянці кадастровий номер 56:101:000:00:01:046:0093, належній йому на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку №059353 від 17.02.2005 року, за адресою: [ADDRESS] , номер запису №165-69965 в книзі №245. 01.08.2008 року [PERSON] подарував [PERSON] земельну ділянку площею 0,0632га, яка належить дарувальнику на праві власності на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Рівненської міської ради від 02.12.1998 року №59 Рівненським міським управлінням земельних ресурсів 17.02.2005 року, кадастровий номер 56:101:000:00:01:046:0093 та 01.08.2008 року [PERSON] подарував [PERSON] незавершений будівництвом житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,0632га, яка належить дарувальнику на праві власності на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Рівненської міської ради від 02.12.1998 року №59 Рівненським міським управлінням земельних ресурсів 17.02.2005 року, кадастровий номер 56:101:000:00:01:046:0093. Рішенням Рівненської міської ради від 24.12.2008 року №2120 в приватну власність [PERSON] надана земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд площею 0,1038 га по [ADDRESS] . Внаслідок прийняття вищевказаних рішень Рівненською міською радою площа присадибної земельної ділянки, яка була у користуванні позивачів зменшилася до 0,07218 га. та порушено право постійного користування земельною ділянкою позивачів. Згідно повідомлення від 09.10.2020 року №01-17/706 [PERSON] зареєстрував 10.07.2008 року право влдасності на об"єкт незавершеного будівництва житловий будинок (процент готовності незавершеного будівництва житлового фонду 9%), розташованого на земельній ділянці кадастровий номер 56:101:000:00:01:046:0093, належній йому на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку №059353 від 17.02.2005 року, за адресою: [ADDRESS] , номер запису №165-69965 в книзі №245, однак не отримував дозволу на виконання підготовчих та будівельних робіт, з порушенням законодавства. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. А тому така реєстрація права власності має бути скасована. Згідно Договору дарування від 01.08.2008 року [PERSON] подарував [PERSON] незавершений будівництвом житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,0632га, яка належить дарувальнику на праві власності на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Рівненської міської ради від 02.12.1998 року №59 Рівненським міським управлінням земельних ресурсів 17.02.2005 року, кадастровий номер 56:101:000:00:01:046:0093. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. На підставі ст.717 ЦК України, в редакції 12.04.2008 року майно (дарунок) яке передається безоплатно у власність обдарованому, є правомірною власністю дарувальника. На підставі ст.376 ЦК України [PERSON] не набув право власності на дарунок, об"єкт незавершеного будівництва житловий будинок (процент готовності незавершеного будівництва житлового фонду 9%), розташованого на земельній ділянці кадастровий номер 56:101:000:00:01:046:0093, а тому договір дарування містить дефект його предмету, та підлягає визнанню недійсним. 23.10.2020 року 18.03.2021 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву. Важає позов необгрунтованим, безпідставним, та таким, що містить ознаки зловживання правом. Згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно №19541143 від 15.07.2008 року [PERSON] належить об"єкт незавершеного будівництвом житлового будинку, вартістю 25357 грн, на земельній ділянці по [ADDRESS] , кадастровий номер 56:101:000:00:01:046:0093. Позивачі були власниками сусідньої земельної ділянки, бачили будівництво, яке проводилося ними по сусідству. Позивачі неодноразово наголошують, що їхнє право користування не припинилося, проте згідно ст.141 ЗК України підставими припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. В позові просить відмовити. 02.09.2021 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про застосування строків позовної давності. Зазначає, що позивачі свідомо уникають згадки, що про оскаржувані у позові рішення їм було відомо ще задовго до подання позову. З 1990 року спірну земельну ділянку законно та відкрито використовавув батько - [PERSON] , розпочав будівництво, завозив будівельні матеріали. З 01.08.2008 року отримавши від батька земельну ділянку він продовжив будівельні роботи, на той момент на ділянці розміщений був об"єкт незавершеного будівництва, а ділянка була обнесена парканом. Позивачі були власниками сусідньої земельної ділянки. Позивачі не могли не бачити будівництва, яке проводилося спочатку батьком, потім мною із ними по сусідству. Впродовж усього часу вони не вживали жодних заходів для набуття майна у власність, не висували претензій, не зверталися із жодними заявами. Просить відмовити повністю в задоволення позову. 22.09.2021 року позивачами подано до суду заперечення на заяву про застосування строків позовної давності. Надані відповідачем квитанції, вимоги про оплату, товарні чеки не містять інформацію про купівлю у 1990-1991 роках забудовником [PERSON] будівельних матеріалів для будівництва житлового будинку на [ADDRESS] , завезення їх на земельну ділянку за цією адресою і зберігання на ній, а тому є неналежними. На адвокатський запит від 20.10.2020 року №56/4/18 про надання рішення щодо вилучення близько 0,11 га частки присадибної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1867 га, Рівненська міська рада надала відповідь, що таке рішення не приймалося. Процедура погодження вилучення з позивачами не проводилася, рішення Рівненської міської ради №159 від 11.04.1990 року приймалося поза межами їхньої обізнаності, що позбавило можливості дізнатися про порушення цивільного права. В той час велася реконструкція будинку за адресою: [ADDRESS] , де жив [PERSON] з сім"єю. Натомість, відповідно до повідомлення Управління ДАБК №01-17/706 від 09.10.2020 року інспекцією лише 03.09.2012 року за №0622155461 зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об"єкті "Будівництво житлового будинку та гаража за адресою: [ADDRESS] " замовник [PERSON] 11.11.2020 року Рівненська міська рада подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Проект рішення Рівненської міської ради "Про передачу земельних ділянок у приватну власність, затвердження проектів землеустрою, внесення змігн до рішень Рівненської міської ради та скасування їх окремих пунктів" вносився на розгляд сесій Рівненської міської ради, що в свою чергу виключає існування протиправної бездіяльності з боку суб"єкта владних повноважень по відношенню до позивачів. Підпункт 34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає виключну компетенцію міських рад у вирішенні відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.\~ Дана норма закону є одним із засобів забезпечення провідної ролі міських рад як органів міського самоврядування, які покликані представляти відповідні територіальні громади та здійснювати від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування. Виключна компетенція місцевих рад означає, що ніякі інші органи чи посадові особи не мають права приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції рад.\~\~\~\~Ст.71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження. Крім того, представник вказує на пропуск строків позовної давності позивачами. Згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно №19541143 від 15.07.2008 року [PERSON] належить об"єкт незавершеного будівництвом житлового будинку, вартістю 25357 грн, на земельній ділянці по [ADDRESS] , кадастровий номер 56:101:000:00:01:046:0093. Позивачі були власниками сусідньої земельної ділянки, бачили будівництво, яке проводилося ними по сусідству. Позивачі неодноразово наголошують, що їхнє право користування не припинилося, проте згідно ст.141 ЗК України підставими припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. В позові просить відмовити. 02.09.2021 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про застосування строків позовної давності. Зазначає, що позивачі свідомо уникають згадки, що про оскаржувані у позові рішення їм було відомо ще задовго до подання позову. З 1990 року спірну земельну ділянку законно та відкрито використовавув батько - [PERSON] , розпочав будівництво, завозив будівельні матеріали. З 01.08.2008 року отримавши від батька земельну ділянку він продовжив будівельні роботи, на той момент на ділянці розміщений був об"єкт незавершеного будівництва, а ділянка була обнесена парканом. Позивачі були власниками сусідньої земельної ділянки. Позивачі не могли не бачити будівництва, яке проводилося спочатку батьком, потім мною із ними по сусідству. Впродовж усього часу вони не вживали жодних заходів для набуття майна у власність, не висували претензій, не зверталися із жодними заявами. Просить відмовити повністю в задоволення позову. Ухвалою суду від 18.09.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі №569/13445/20, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 24.02.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі №569/2585/21, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 13.05.2021 року справу №569/2585/21 об"єднано в одне провадження зі спрвою справі №569/13445/20. Ухвалою суду від 12.01.2022 року призначено судову будівельно-технічну експертизу. Ухвалою суду від 24.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. В судовому\~засіданні позивачі [PERSON] ,\~ [PERSON] та представник\~позивачів позовні\~вимоги підтримали\~в повному\~обсязі з\~підстав та\~мотивів,\~які наведені\~у позовних\~заявах,\~ з урахуванням заяви про зміну позовної вимоги від 22.03.2021 року, просили задоволити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] та представник відповідача в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у відзиві та запереченнях на позовні заяви. Представник відповідача Рівненської міської ради Мозоль Н.Р. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у відзиві. Треті особи [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні заперечили щодо позовних вимог, вважают позов безпідставним та просили в позовах відмовити. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області в судове засідання не з"явився, в заяві від 30.06.2023 року просив справу розглядати без участі представника. Заслухавши учасників справи, експерта, дослідивши матеріали справи і наявні у них докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом виданого державним нотаріусом Другої нотаріальної контори Степанюк Н.О. від 03 серпня 2001 року, [PERSON] успадкувала 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою в [ADDRESS] , належний померлій [PERSON] . Право власності зареєстроване в реєстрі за №3-805.(а.с.47) Згідно дублікату\~Свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом,\~виданим Першою\~Ровенською державною\~нотаріальною конторою\~18\~жовтня 1989\~року,\~реєстровий №\~1-5612,\~ [PERSON] \~належить 1/2\~частки житлового\~будиноку,\~що знаходиться\~за адресою\~в [ADDRESS] ,\~належний померлій\~ [PERSON] , розташований на земельній ділянці норма якого буде встановлена при обмірі земель і зареєстрованого в Рівненському обласному БТІ по кадастру №22-44-2831.(а.с.46) Згідно рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради народних депутатів від 11.04.1990 року №159 пункт 1.14 [PERSON] відведено земельну ділянку площею 600 кв.м. по [ADDRESS] для будівництва житлового індивідуального будинку і дозволено його газифікацію та водопостачання.(а.с.117 т.1) Рішенням Рівненської міської ради №59 від 02.12.1998 року Рівненська міська рада передала у приватну власність безоплатно у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку та споруд [PERSON] земельну ділянку площею 600 кв.м. по [ADDRESS] . (а.с.60 т.1) 17.02.2005 року на підставі рішення Рівненської міської ради №59 від 02.12.1998 року [PERSON] видано Державний акт ЯА №059353 про право власності на земельну ділянку площею 0,0632 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 56:101:000:00:01:046:0093.(а.с.126-127 т.1) Згідно Витягу про реєстрацію права власності №19480780 від 10.07.2008 року [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка кадастровий номер 56:101:000:00:01:046:0093, за адресою: [ADDRESS] (а.с.128 т.1) Згідно Витягу про реєстрацію права власності №19541143 від 15.07.2008 року [PERSON] належить на праві приватної власності об"єкт незавершеного будівництва, розташованого на земельній ділянці кадастровий номер 56:101:000:00:01:046:0093, за адресою: [ADDRESS] (процент готовності незавершеного будівництвом житлового будинку 9%) (а.с.129 т.1) \~ \~ \~ \~ Згідно договору дарування земельної ділянки від 01.08.2008 року [PERSON] ( [PERSON] ) передає безоплатно у власність [PERSON] (Обдаровуваний) земельну ділянку кадастровий номер 56:101:000:00:01:046:0093 площею 0,0632 га по [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Василютою Л.А. (реєстр №1273) (а.с.94) Згідно договору дарування від 01.08.2008 року [PERSON] ( [PERSON] ) передає безоплатно у власність [PERSON] (Обдаровуваний) незавершений будівництвом житловий будинок, що на [ADDRESS] , готовність якого складає 9%, розташований на земельній ділянці площею 0,0632 га, яка належить дарувальнику на праві власності на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Рівненської міської ради від 02.12.1998 року №59 Рівненським міським управлінням земельних ресурсів 17.02.2005 року, кадастровий номер 56:101:000:00:01:046:0093. Договір посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Василютою Л.А. (реєстр №1275) (а.с.95 т.1) Рішенням Рівненської міської ради від 24.12.2008 року №2120 в приватну власність [PERSON] надана земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд площею 0,406 га по [ADDRESS] (а.с.55 т.1). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.12.2018 року [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер 5610100000:01:046:0276, за адресою [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд, категорія земель землі житлової та громадської забудови, підстава винекнення права власності є рішенням Рівненської міської ради від 24.12.2008 року №2120, документ що посвідчує право Державний акт від 17.03.2009 року ЯЗ 235691 (а.с.50-51 т.1) Як зазначають самі позивачі в заявах поданих до суду, відповідно до повідомлення Управління ДАБК №01-17/706 від 09.10.2020 року інспекцією 03.09.2012 року за №0622155461 зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об"єкті "Будівництво житлового будинку та гаража за адресою: [ADDRESS] " замовник [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав №337433378 від 29.06.2023 року [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер 5610100000:01:046:0276, площею 0,1038 (а.с.179 т.4) Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав №337490721 від 29.06.2023 року [PERSON] на праві власності належить закінчений будівництвом об"єкт житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] земельна ділянка кадастровий номер 5610100000:01:046:0276 (а.с.180 т.4) Згідно висновку експерта №220404/1-ФМ від 17.10.2022 рокуРішенням Рівненської міської ради від 11.04.1990 року №159 [PERSON] земельна ділянка площею 600 кв.м. по [ADDRESS] відведена в межах і площі присадибної земельної ділянки [ADDRESS] площею 0,1867 га зазначеної на схематичному плані від 30.08.1976р.; передана Рішенням №59 від 02.12.1998р. у власність [PERSON] земельна ділянка площею 0,0632 га по [ADDRESS] кадастровий номер 56:101:000:00:01:046:0093 сформована в межах і площі присадибної земельної ділянки [ADDRESS] площею 0,1867 га зазначеної на схематичному плані від 30.08.1976р.; передана на підставі рішення Рівненської міської ради від 24.12.2008р. №2120 та договору дарування №1273 від 01.08.2008р. земельна ділянка кадастровий 5610100000:01:046:0276 площею 0,1038 га, сформована за рахунок площі присадибної земельної ділянки [ADDRESS] площею 0,1867 га зазначеної на схематичному плані від 30.08.1976р. Відповідно до Свідоцтва № [NUMBER] та витягу з державного реєстру атестованих судових експертів Фурсович М.О має кваліфікацію судового експерта за спеціальністю - 10.6 "Дослідження об"єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів". Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права,за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Звертаючись до суду з даним позовом позивачі вказували, що надана [PERSON] земельна ділянка площею 0,1038 га сформована за рахунок площі присадибної земельної ділянки [ADDRESS] площею 0,1867 га, право безстрокового користування якою їм перейшло в порядку спадкування від [PERSON] . Однак, спірна земельна ділянка позивачам не виділялася, границі користування не встановлювалися. Таких доказів суду надано не було. Разом з тим, як встановлено судом, рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради народних депутатів від 11.04.1990 року №159 пункт 1.14 [PERSON] відведено земельну ділянку площею 600 кв.м. по [ADDRESS] для будівництва житлового індивідуального будинку і дозволено його газифікацію та водопостачання. Рішенням Рівненської міської ради №59 від 02.12.1998 року Рівненська міська рада передала у приватну власність безоплатно у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку та споруд [PERSON] земельну ділянку площею 600 кв.м. по [ADDRESS] , дане рішення чинне. 17.02.2005 року на підставі рішення Рівненської міської ради №59 від 02.12.1998 року [PERSON] видано Державний акт ЯА №059353 про право власності на земельну ділянку площею 0,0632 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 56:101:000:00:01:046:0093. Відповідно до ст.23 ЗК України, в редакції від 22 червня 1993 року, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Відповідно до ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Визначення способу захисту, а саме визначення позовних вимог, обґрунтування позову певними правовими нормами, посилання на фактичні обставини справи та визначення предмету спору, процесуальним законом покладено саме на позивача. Реалізація прав відповідача на захист проти позову перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з правовими вимогами та підставами, викладеними позивачем. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч. 1 ст. 155 ЗК України). Право користування позивачів спірною земельною ділянкою площею 0,1038 кв.м. оформлено не було, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою вони не отримували. Доказів протилежного позивачами не подано, як і не подано доказів того, що спірна земельна ділянка необхідна для обслуговування належного їм на праві власності будинку. За таких обставин, позивачами не доведено, які її права та законні інтереси, як заінтересованих осіб, безпосередньо порушені оскаржуваними рішеннями Рівненської міської ради, тому в задоволенні позову в цій частині та в похідних вимогах слід відмовити. Натомість, як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав №337433378 від 29.06.2023 року [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер 5610100000:01:046:0276, площею 0,1038 та згідно Витягу з Державного реєстру речових прав №337490721 від 29.06.2023 року [PERSON] на праві власності належить закінчений будівництвом об"єкт житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] земельна ділянка кадастровий номер 5610100000:01:046:0276 . За змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенція) кожному гарантується право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цією статтею також визначено певні гарантії прав приватних осіб у випадку втручання держави у їхні права. Згідно зі статтями 13, 41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Позивачі просили суд скасувати рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на об"єкт незавершеного будівництва житловий будинок (процент готовності незавершеного будівництва житлового фонду 9%), розташованого на земельній ділянці кадастровий номер 56:101:000:00:01:046:0093, належній йому на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку №059353 від 17.02.2005 року, за адресою: [ADDRESS] , номер запису №165-69965 в книзі №245 та визнати недійсним договір дарування [PERSON] [PERSON] від 01.08.2008року, незавершеного будівництвом житлового будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,0632 га, яка належить дарувальнику на праві власності на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Рівненської міської ради від 02.12.1998 року №59 Рівненським міським управлінням земельних ресурсів 17.02.2005 року, кадастровий номер 56:101:000:00:01:046:0093, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Василютою Л.А. (реєстр №1275). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Оскільки відповідачу [PERSON] на праві власності належить закінчений будівництвом об"єкт житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці кадастровий номер 5610100000:01:046:0276, набуття ним права власності на вказане нерухоме майно у незаконний спосіб судом не встановлено, тому позовна вимога про скасування рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на об"єкт незавершеного будівництва житловий будинок (процент готовності незавершеного будівництва житлового фонду 9%), розташованого на земельній ділянці кадастровий номер 56:101:000:00:01:046:0093, за адресою: [ADDRESS] задоволенню не підлягає. Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За змістом статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. В матеріалах справи відсутні належні допустимі докази, що оспорюваний договір дарування від 01.08.2008 року було укладено з порушенням вимог закону, що діяв на час його укладення. Позивачі не довели наявності підстав для визнання оспорюваного договору дарування недійсним, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Щодо позовної вимоги витребувати на користь позивачів у відповідача земельну ділянку площею 0,1038 га кадастровий номер земельної ділянки 5610100000:01:046:0276 по [ADDRESS] . Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це право, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Оскільки не доведено незаконність набуття [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку площею 0,1038 га кадастровий номер земельної ділянки 5610100000:01:046:0276 по [ADDRESS] ., то відсутні правові підстави й для витребування її з володіння відповідача [PERSON] . За таких обставин, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позивачами [PERSON] та [PERSON] не доведено обставин на які позивачі посилалась при зверненні до суду з позовом, а відтак вимоги позивача є необґрунтованими, тому відсутні підстави для задоволення позову. На підставі ст.141 ЦПК України, понесені позивачами судові витрати, покладаються на позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed