Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державний виконавець Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ломп Юлія Станіславівна, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 45 777,47 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08 квітня 2020 року і до повноліття дитини. Проте, відповідач має заборгованість зі сплати аліментів станом на 11.10.2021 року у розмірі 51 492,00 грн. Таким чином вважає, що має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з квітня 2020 року по жовтень 2021 року у розмірі 45 777,47 грн., у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2022 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Не погодившись з позовом, у порядку ст. 178 ЦПК України, відповідачем було подано відзив на позовну заяву, до змісту якого позовні вимоги відповідач не визнає та просить відмовити у їх задоволенні у повному обсязі за безпідставністю. В обґрунтування такої позиції зазначає те, що заборгованість по аліментах виникла не з його вини та розмір заборгованості не підтверджений належними та допустимими доказами. [PERSON] 08.04.2020 року звернулася до суду з позовом до нього про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , а рішення суду було ухвалено тільки 15.03.2021 року. Фактично справа про стягнення аліментів перебувала в провадженні суду майже рік. Відповідно, після набрання законної сили рішення суду про стягнення аліментів і виникла велика сума заборгованості по аліментах. Його вини у виникненні заборгованості по аліментах судом не встановлено. Відсутні і інші докази про те, що він ухилявся від сплати аліментів. Позивачкою не надано суду доказів щодо вживання нею будь-яких заходів про стягнення з нього аліментів. Крім того, з 22.03.2021 року по 25.08.2021 року він перебував під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4». У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити на підставах, зазначених у позові. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні на доводах та підставах, зазначених у відзиві. Державний виконавець Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ломп Юлія Станіславівна у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Статтею 263 ЦПК України зазначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, судом по справі встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , яка у подальшому змінила прізвище на [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 квітня 2020 року та до досягнення дитиною віку повноліття. На виконання вищевказаного рішення суду Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 15.04.2021 року було видано виконавчий лист № 198/187/20, який було пред`явлено до примусового виконання. 06 травня 2021 року державним виконавцем Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ломп Ю.С. було відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 198/187/20, виданого 15.04.2021 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , яка у подальшому змінила прізвище на [PERSON] , аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 квітня 2020 року та до досягнення дитиною віку повноліття. Згідно зі ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого державним виконавцем Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ломп Ю.С. від 22.12.2021 року, станом на 21.12.2021 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за період з квітня 2020 року по грудень 2021 року у ВП № [NUMBER] становить 60 688,60 грн., у тому числі розмір заборгованості за період з квітня 2020 року по жовтень 2021 року становить 54 037,75 грн. 17 січня 2022 року державним виконавцем Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ломп Ю.С. було винесено постанову про передачу виконавчого провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 198/187/20, виданого 15.04.2021 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , яка у подальшому змінила прізвище на [PERSON] , аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 квітня 2020 року та до досягнення дитиною віку повноліття, за належністю (за місцем реєстрації боржника) до Васильківського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Заборгованість станом на 17.01.2022 року складає 64 166,59 грн. Постановою державного виконавця Васильківського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Джепки К.В. від 08.02.2022 року прийнято виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконачого листа № 198/187/20, виданого 15.04.2021 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , яка у подальшому змінила прізвище на [PERSON] , аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 квітня 2020 року та до досягнення дитиною віку повноліття. Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого Васильківським відділом державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.02.2023 року, станом на 31.01.2023 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за період з 08 квітня 2020 року по 31 січня 2023 року у ВП № [NUMBER] становить 106 433,59 грн., у тому числі розмір заборгованості за період з квітня 2020 року по жовтень 2021 року становить 54 037,75 грн. Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9 ст. 7 СК України). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Відповідно до вимог ст. ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Положеннями ст. 141СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками щодо цього обов`язку, кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом (ч. 3 ст. 195 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення обчислюється з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з квітня 2020 року по жовтень 2021 року станом на 01.11.2021 року у розмірі 45 777,47 грн. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що по виконавчому провадженню № [NUMBER] встановлена заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] за період з квітня 2020 року по жовтень 2021 року у розмірі 54 037,75 грн., як не оскаржена відповідачем. У відповідності до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Так, стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. У СК України не передбачено випадків, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, якою було уточнено висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц та зазначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У постанові від 18 січня 2023 року у справі № 161/5211/22 (провадження № 61-10676 св 22) Верховний Суд зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій, задовольняючи частково позовні вимоги та визначаючи відповідний розмір пені й період, за який вона підлягає стягненню з відповідача, врахувавши наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18, правила для обчислення пені за прострочення сплати аліментів, розрахунок заборгованості, а також часткову сплату відповідачем аліментів, правильно виходили з відсутності підстав для нарахування пені за прострочення сплати аліментів за період із 28 січня 2020 року (день звернення до суду з позовом про стягнення аліментів) по 23 вересня 2020 року (день ухвалення судового рішення про стягнення аліментів), оскільки до ухвалення рішення про стягнення аліментів у платника аліментів відсутня вина, що є обов`язковим елементом для стягнення неустойки. Колегія суддів Верховного Суду у названій постанові погодилася з такими висновками судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині і зазначила, що правовідносини щодо утримання батьками дитини або дітей до їх повноліття регулюються главою 15 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у визначений за домовленістю між ними спосіб або ж за рішенням суду з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України (ст. 180, 181, 183, 184, 189 СК України). Так, ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Тлумачення ст. 191 СК України дає підстави для висновку, що юридичне значення для визначення часу, з якого присуджуються аліменти на дитину, має час звернення до суду іншого з батьків з позовом або заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Виключення із цього правила стосуються стягнення аліментів за минулий час (до пред`явлення позову). Судовим рішення, яким стягнуто аліменти, визначено, що аліменти стягуються з 28 січня 2020 року, тобто з дня пред`явлення позову до суду. Разом із цим, для застосування зазначеної вище санкції (стягнення неустойки) до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, правильно виходив із відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів до 23 вересня 2020 року (день проголошення судового рішення про стягнення аліментів), оскільки відповідачеві стало відомо про необхідність негайної сплати аліментів на користь позивача лише цього самого дня. При цьому вірно, що розмір заборгованості обчислено з дня подачі позову про стягнення аліментів до суду (січень 2020 рік). Як встановлено судом, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , яка у подальшому змінила прізвище на [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 квітня 2020 року та до досягнення дитиною віку повноліття. Таким чином, саме з 15 квітня 2021 року, дня набрання законної сили рішення суду, у відповідача виник обов`язок сплати аліментних платежів у визначеному судом розмірі та йому стало відомо про необхідність негайної сплати аліментів (періодичних платежів) на користь позивача і терміни такої сплати. При цьому, матеріалами справи підтверджується, що виконавчий лист, на підставі якого 06.05.2021 року відкрито виконавче провадження та здійснено розрахунок зі сплати аліментів, видано Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 15.04.2021 року. Тому, суд дійшов висновку про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів за період з 08.04.2020 року по 31.03.2021 року і за цей період не підлягає стягненню з відповідача неустойка (пеня), передбачена ст. 196 СК України. Разом з тим, загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з квітня 2021 року по жовтень 2021 року станом на 01 листопада 2021 року, виходячи із розрахунку, складає: - за квітень 2021 року: 2 784,00 грн. х 184 дні х 1% = 5 122,00 грн. (з 01.05.2021 року по 01.11.2021 року); - за травень 2021 року: 2 784,00 грн. х 153 дні х 1% = 4 259,00 грн. (з 01.06.2021 року по 01.11.2021 року); - за червень 2021 року: 3 625,00 грн. х 123 дні х 1% = 4 458,00 грн. (з 01.07.2021 року по 01.11.2021 року); - за липень 2021 року: 3 625,00 грн. х 92 дні х 1% = 3 335,00 грн. (з 01.08.2021 року по 01.11.2021 року); - за серпень 2021 року: 3 625,00 грн. х 61 день х 1% = 2 211,00 грн. (з 01.09.2021 року по 01.11.2021 року); - за вересень 2021 року: 3 946,00 грн. х 31 день х 1% = 1 223,00 грн. (з 01.10.2021 року по 01.11.2021 року); - за жовтень 2021 року: 3 945,75 грн. х 1 день х 1% = 39,00 грн. (з 01.11.2021 року по 01.11.2021 року). Загальна сума неустойки (пені) становить: 20 647,00 грн., що не перевищує 100% розміру заборгованості за вказаний період. Відповідач був обізнаний про рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, знав про свій обов`язок сплати аліментів, належних та допустимих доказів того, що відповідач не міг сплачувати аліменти та те, що заборгованість по аліментам за вказаний період утворилася з неналежних від нього причин, суду не надано. Відповідачем не зазначено та не надано доказів того, що він як батько надавав або пропонував допомогу на утримання дитини у вигляді грошової і (або) натуральної форми, що могло б бути враховано під час вирішення питання про підставність нарахування неустойки. Так само не зазначено і не надано доказів неспроможності сплачувати аліменти своєчасно та з поважних причин. Відповідно до частини другої статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Наведена норма узгоджується з положеннями частини третьої статті 551 ЦК України, згідно із якими розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Аналіз вказаних положень законодавства дає підстави для висновку, що зменшення розміру неустойки є правом суду, яке він може реалізувати за результатами дослідження обставин матеріального та сімейного стану платника аліментів, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, і які підтверджено відповідними доказами, та за умови дотримання, у разі зменшення неустойки, інтересів дитини, яка і є власником несплачених аліментів, враховуючи при цьому завдання СК України та ЦК України. Необхідно враховувати, що для наявності підстав для зменшення неустойки достатньо встановити одну з перелічених вище обставин: (1) матеріальний стан платника аліментів; (2) сімейний стан платника аліментів; (3) інші обставини, які мають істотне значення При вирішенні цього питання також необхідно враховувати, що неустойка не повинна бути надмірним тягарем, яка би спотворювала її розумне стимулююче призначення у відповідних відносинах, та не стати джерелом збагачення її отримувача. При цьому при реалізації судом свого права зменшити розмір неустойки, зменшується не визначений законом її розмір, а сама сума неустойки, визначена виходячи з цього розміру. Враховуючи наведені вимоги закону та обставини справи, щодо майнового стану боржника (відсутність доходу та майна, на яке може бути звернуто стягнення, згідно матеріалів ВП №65324793), з урахуванням того, що з 22.03.2021 року по 25.08.2021 року відповідач перебував під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4», у відповідача не було на меті злісно та цілеспрямовано ухилятись від виконання рішення суду, а також враховуючи загальні засади цивільного судочинства, суд вважає, що справедливим буде зменшення розміру неустойки за прострочення сплати аліментів з квітня 2021 року по жовтень 2021 року станом на 01 листопада 2021 року з 20 647,00 грн. до 10 000,00 грн., і такий розмір відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскільки позивач відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при пред`явленні позову, з відповідача у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial