Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

Направленим і не змінюваним позовом заявник просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача борг. У обґрунтування заявленого суду повідомив наступне. Відповідач взяв у борг грошові кошти у розмірі 49 542,50 гривень і не повернув у обумовлений строк. У зв`язку із цим позивач просить стягнути з відповідача борг і 100 тисяч моральної шкоди. Відповідач, будучи належним чином та завчасно проінформованим про існування даного судового спору, відзиву на позов не подавав і свого ставлення до заявлених вимог не висловив. Враховуючи такі фактичні обставини справи та приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом вирішено проводити розгляд справи у заочному порядку. Дослідив матеріали надані позивачем, судом встановлено наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. Сторони у справі є громадянами України, мають зареєстровані місця проживання, отримували коди платника податків та при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір. 4 жовтня 2022 року складена розписка про отримання відповідачем від позивача у борг грошових коштів у розмірі 1 200 доларів США до 8 жовтня 2022 року. Позивачем, на підтвердження виконання ним зобов`язання, щодо надання коштів, надано два платіжних доручення про перерахування 6 жовтня 2022 року 41 тисячі гривень, а 21 жовтня 2023 року 8 500 гривень відповідачеві. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю досліджена судом розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми. До такого висновку суд дійшов враховуючи зміст відображеної у ній інформації. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, судом встановлено справжню правову природу укладеного договору позики, за якою відповідач реально отримав грошові кошти. Дані висновки судом зроблено в тому числі з урахуванням пояснень позичальника. Жодних доказів, які б спростовували такі висновку відповідач суду не надав. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. За змістом статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина перша та друга статті 23 ЦК України). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац 2 частини третьої статті 23 ЦК України). Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні "трансформують" шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування "обчислює" шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 3 серпня 2022 року в справі № 607/11755/20 (провадження № 61-13672св21)). Проаналізувавши фактичні обставини справи, вимоги законодавства й усталена судова практика у даних правовідносинах, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Стосовно боргу. У ході розгляду справи встановлено, що відповідач отримав грошові кошти позивача і не повернув їх у повному обсязі, чим порушив права останнього. Звідси, заявлений позов про стягнення не повернутої заборгованості підлягає до задоволення. Матеріалів, які б спростовували зазначені раніше докази позивача і висновки суду на дослідження надано не було і відсутні підстави для їх витребування за власною ініціативою. Стосовно моральної шкоди. Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, суд вважає грошової компенсації у розмірі 1 тисячі гривень буде достатньо для усунення негативних наслідків. Результати вирішення спору дають підстави стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial