Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить визнати дійсним договору купівлі-продажу автомобіля. В обґрунтування вимог вказано, що наприкінці лютого місяця 2022 року сторони достягли згоди з усіх істотних умов щодо купівлі-продажу позивачеві [PERSON] відповідачем [PERSON] належного останньому на праві власності автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER, VIN-код (номер кузова) « [NUMBER] », 2006 року випуску, реєстраційний номер « [NUMBER] », належний відповідачеві на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] . Укладаючи угоду позивач стверджував, що тимчасово не має паспорта, бо лишив його комусь як заставу, а тому не має змоги здійснити переоформлення в територіальному реєстраційному центрі МВС України. Разом з тим, оскільки сторони знайомі між собою та угода супроводжувалась неодноразовими зустрічами у присутності свідків, які також знайомі між собою, позивач сплатив, а відповідач отримав узгоджену плату за автомобіль у розмірі 3000 (три тисячі) Євро. Одночасно відповідач передав позивачеві, а останній прийняв вищевказаний автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію та обидва комплекти ключів від автомобіля. Оскільки автомобіль до того ж перебував у несправному стані (чим також була обумовлена неможливість його слідування до реєстраційного підрозділу МВС України), позивач власними силами транспортував придбаний автомобіль до станції технічного обслуговування та за власний рахунок здійснив ремонт автомобіля. 10.05.2022 сторони уклали простий письмовий договір купівлі-продажу автомобіля у вигляді власноруч складеної відповідачем та переданої позивачеві розписки, якою він засвідчив, що дійсно продав позивачеві вищевказаний автомобіль та отримав 3000 Євро. На час передачі автомобіля позивачеві, у подальшому на час складення розписки, відповідач запевняв позивача, що тимчасово не може здійснити переоформлення автомобіля у сервісному центрі МВС України через тимчасову відсутність власного паспорта, однак у подальшому, намагаючись шахрайським шляхом привласнити і отриману від позивача плату за автомобіль, і відібрати у покупця придбаний автомобіль (бо він не переоформлений у встановленому законодавством порядку), письмово звернувся до національної поліції з заявою, що нібито автомобіль у нього було відібрано силою, примусом тощо, що повністю не відповідає дійсності. За зверненням відповідача відкрито кримінальне провадження №12022250370000793 від 14.09.2022, деякі з матеріалів якого додаються до цього позову. Таким чином, позивач відкрито і вільно користувався придбаним у відповідача автомобілем аж поки у межах вищевказаного кримінального провадження автомобіль не було вилучено у позивача 12.10.2022 поліцією як нібито такий, яким «незаконно заволоділи». За даних обставин складення відповідачем письмової розписки про продаж автомобіля за визначену ціну і письмове підтвердження отримання оплати разом з передачею позивачеві автомобіля, свідоцтва про реєстрацію, обох комплектів ключів від автомобіля свідчить, що сторони вчинили саме договір купівлі-продажу автомобіля, оскільки вони фактично вчинили достатні і необхідні дії з виконання умов договору купівлі-продажу автомобіля, що призводять до правових наслідків, які настають за договором купівлі-продажу. З даного приводу просить врахувати висновки Верховного Суду наведені у постанові 30 січня 2019 року у справі № 444/848/16-ц (провадження № 61-33882св18), де Верховний Суд, скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції та залишаючи в силі як законне рішення суду першої інстанції про задоволення позову, у т.ч. щодо визнання простого письмового договору купівлі-продажу автомобіля без реєстрації в реєстраційних підрозділах МВС України відзначив, що судами встановлено наявність правовідносин саме щодо договору купівлі-продажу транспортного засобу. Одночасно Верховний Суд, залишаючи в силі рішення суду першої інстанції щодо визнання договору дійсним та відкидаючи мотиви його скасування апеляційним судом щодо не набуття покупцем права власності на автомобіль у встановленому законодавством порядку, відзначив, що спір вирішується не про визнання права власності (оскільки воно за законодавством пов`язане саме зі здійсненням реєстрації реєстраційним підрозділом МВС України), а про реалізацію законного інтересу особи про визнання договору дійсним. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середи Л.В. від 21.10.2022 заяву про самовідвід судді Золотоніського міськрайонного суду Ватажок-Сташинської А.В. у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобіля задоволено. Передано вищезазначену цивільну справу до канцелярії суду для здійснення повторного розподілу відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.11.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.02.2023 клопотання представника позивача адвоката Федини О.В. задоволено: допитати у судовому засіданні в якості свідка позивача по справі [PERSON] ; викликати у судове засідання в якості свідків: [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.04.2023 закрито підготовче засідання у справі тапризначено до судового розгляду у порядку загального позовного провадження. У судовому засіданні 26.07.2023 позивач [PERSON] та його представник адвокат Федина О.В. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Не заперечували щодо проведення заочного розгляду справи. У судовому засіданні 24.10.2023 представник позивача відмовився від клопотання про допит позивача у якості свідка. У судовому засіданні 26.07.2023 свідок [PERSON] надав пояснення про те, що дійсно у його присутності позивач купив за 3000 євро у відповідача несправний автомобіль «MITSUBISHI OUTLANDER», про що [PERSON] написав розписку, передав техпаспорт і ключі від автомобіля і пообіцяв що на наступному тижні здійснить перереєстрацію транспортного засобу. Вподальшому відповідач поїхав у невідомому напрямку і не повернувся. У судовому засіданні 26.07.2023 свідок [PERSON] надав пояснення про те, що позивач є його батьком. Позивач купив за 3000 євро у відповідача несправний автомобіль «MITSUBISHI OUTLANDER», про що [PERSON] написав розписку, передав техпаспорт і ключі від автомобіля і пообіцяв, що здійснить перереєстрацію транспортного засобу. Вподальшому відповідач втік. В автомобілі був несправний мотор, а тому його було відправлено на СТО. Потім вказаний автомобіль був вилучений працівниками поліції, так як відповідач подав заяву про вчинене кримінальне правопорушення. Відповідач у судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті та направлення судової кореспонденції на його адреси місць проживання, яка повернулася на адресу суду не врученою. Згідно з ч.1\~ст.174 ЦПК України\~при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України\~у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не подано. Згідноз\~ст.280 ЦПКУкраїни\~суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, з урахуванням наявності усіх умов, за яких можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст.211,\~280 ЦПК України\~суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Заслухавши позивача, його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. Відповідно до копії технічного паспорту серії [NUMBER] власником автомобіля марки «MITSUBISHI» номерні знаки [NUMBER] є [PERSON] . До позовної заяви приєднана копія розписки, оригінал якої був досліджений у судовому засіданні, про те що, як вважає позивач, відповідач йому продав вказаний вище автомобіль за 3000 євро. Вказана розписка написана з помилками, нерозбірливим почерком, без дати складення. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.09.2022 зареєстровано кримінальне провадження № 12022250370000793 за заявою [PERSON] . Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинене крмінальне правопорушення: 13.05.2022 [PERSON] та [PERSON] , перебуваючи за місцем проживання [PERSON] за адресою по [ADDRESS] незаконно заволоділи його автомобілем «MITSUBISHI» номерні знаки [NUMBER] . Частиною 1, 2\~статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як зазначено у ч. 2\~ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. В силу ч.1\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.235 ЦК України\~удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до\~ст.655 ЦК України\~за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні покупцеві, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до ч.5\~ст.656 ЦК України\~особливості договору купівлі - продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом. Частиною 1\~ст.210 ЦК України\~визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно із\~ст.19 Закону України «Про автомобільний транспорт»\~транспортні засоби, в тому числі легкові автомобілі, підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється\~ЦК України\~з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200\~та «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно з Порядком № 1200 оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг Міністерством внутрішніх справ і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб`єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта). Договір купівлі-продажу\~- це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що розписка про передачу автомобіля за грошові кошти без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобіля. Подібний висновок викладений у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 22 січня 2019 року в справі № 145/145/17. Звертаючись до суду із позовом позивач, як на підставу своїх вимог, посилався на те, що між сторонами був укладений договір купівлі-продажу автомобіля «MITSUBISHI» номерні знаки [NUMBER] та написана відповідачем розписка підтверджує факт укладення договору купівлі-продажу автомобіля. Із змісту розписки не вбачається, що сторони уклали договір купівлі-продажу автомобіля «MITSUBISHI» номерні знаки [NUMBER] . У розписці відсутні усі істотні умови даного договору купівлі-продажу, а тому вказана розписка не є належним та допустимим доказом укладання договору купівлі-продажу транспортного засобу між сторонами. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що надання відповідачем позивачу розписки без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором. У відповідності до ст.ст.12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.2\~ст.78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.2\~ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, позивачем не доведено, а судом не встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу, оскільки сторони не досягли домовленості щодо істотних умов договору, а також, укладення та оформлення вказаного договору підлягає державній реєстрації та здійснюється безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів, а тому позовні вимоги задволенню не підлягають. З приводу застосування правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові у справі № 444/848/16 суд зазначає, що встановлені обставини даної справи не є подібними, тому суд не застосував до спірних правовідносин висновки, викладені у вказаній вище справі. Суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed