Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

21.03.2023 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати договір довічного утримання, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , укладений 13 березня 2017 року, завірений нотаріально, повернути сторони в первісний стан. Ухвалою суду від 16.06.2023 року відкрито провадження по справі та визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.07.2023 позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 27.07.2023 позивач [PERSON] звернулася до суду з уточненою позовною заявою до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Милиця М.Л., в якому просить розірвати договір довічного утримання, укладений між нею, [PERSON] та відповідачем [PERSON] , укладений 13 березня 2017 року, і завірений нотаріально; ухвалити рішення про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , за позивачем [PERSON] . В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 13 березня 2017 року між нею і відповідачем [PERSON] було укладено договір довічного утримання, який був завірений нотаріально приватним нотаріусом Милиця М.Л. Згідно з вказаним договором відповідач взяв на себе зобов`язання довічно утримувати позивача, доглядати, забезпечувати усім необхідним. Вартість матеріального забезпечення визначено у розмірі 500 грн. на місяць. Натомість позивач передала відповідачу у власність однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 32,4 кв.м, житловою площею 16,7 кв.м. Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, які передбачені договором між ними, не звертає уваги на потреби позивача, стан здоров`я, не забезпечує усім необхідним (продуктами харчування, медикаментами), не надає необхідних побутових послуг, матеріальну допомогу. Позивач [PERSON] направила суду заяву, в якій просила її позовну заяву задовольнити, Договір довічного утримання розірвати, оскільки місцезнаходження відповідача [PERSON] їй не відомо, умови зазначеного договору нею не виконуються. Просила розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] та третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Милиця М.Л. про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, зокрема розміщенням оголошення на офіційному сайті Судової влади України, на неодноразові виклики в судове засідання не з`явилися, відповідно відзив на позов та пояснення не надали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 13 березня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладений Договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним\~нотаріусом Харківського\~міського нотаріального\~округу Милицею\~М.Л.\~13\~березня 2017\~року за\~реєстровим номером\~115,\~за умовами\~якого позивач,\~ [PERSON] .\~передала відповідачу,\~ [PERSON] ,\~у власність\~однокімнатну квартиру за [ADDRESS] . Відчужувана квартира складається з однієї кімнати: житловою площею 16.7 кв.м., загальною площею 32,4 кв.м. Відчужувана квартира оцінена сторонами в суму 249789 гривень. Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. вказаного Договору довічного утримання (догляду) (далі за текстом - Договір), [PERSON] зобов`язується матеріально забезпечувати з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватися [PERSON] оцінюється сторонами у суму 500 грн., надати [PERSON] довічне безоплатне користування всією вищевказаною квартирою без права постановки на реєстраційний облік та проживання в ній сторонніх осіб; за рахунок суми матеріального забезпечення, за замовленням [PERSON] , [PERSON] зобов`язана придбати і безоплатно доставити до місця її проживання продукти харчування, медикаменти, забезпечити надання побутових послуг (прання постільної білизни один раз на 10 днів, ремонтом побутової, а також аудіо-, відеотехніки тощо) (а.с. 3-4). 13 березня 2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Милицею М.Л., за реєстровим № 116, в зв`язку з посвідченням Договору довічного утримання (догляду) від 13 березня 2017 року, накладено заборону відчуження зазначеного в договорі майна квартири під [ADDRESS] . Відповідно до положень ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з п.1 ч.1 ст. 755 ЦК України, Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Як вбачається із змісту позовної заяви та пояснень позивача, викладених в заяві на ім`я суду, відповідач неналежним чином виконує обов`язки, покладені на неї відповідно до Договору довічного утримання (догляду), укладеного 13 березня 2017 року. Позивач бажає розірвати вказаний договір довічного утримання, оскільки відповідач не провідує її за місцем проживання, не забезпечує матеріально, як передбачено договором, не забезпечує продуктами харчування, лікарськими засобами, не оплачує комунальні послуги за квартиру та не виконує ряд інших обов`язків, вказаних в Договорі. Крім того, місцезнаходження відповідача [PERSON] на цей час не відоме. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували наведені позивачем обставини невиконання Договору довічного утримання (догляду) від 13 березня 2017 р. за реєстровим № 115 відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання обов`язків за вказаним договором належним чином та у встановлені строки. При цьому, cуд звертає увагу на те, що норма статті 755 ЦК України не пов`язує можливість припинення договору довічного утримання (догляду) на вимогу відчужувача наявністю вини набувача у невиконанні обов`язків за даним договором. Іншими словами, вина набувача у невиконанні обов`язків за договором довічного утримання (догляду) не є підставою припинення договору довічного утримання (догляду) на вимогу відчужувача. Крім того, чинним цивільним законодавством не передбачено конкретного періоду часу, невиконання протягом якого набувачем обов`язків за договором довічного утримання (догляду) є підставою для розірвання цього договору на вимогу відчужувача. Цивільний кодекс України не містить легального визначення понять «утримання» та «догляд». В той же час, за змістом положень Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», під утриманням можна розуміти повне забезпечення матеріальними та грошовими ресурсами особи для задоволення її життєво необхідних потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності. Головною ознакою утримання є забезпечення утриманця (відчужувача) грошовими коштами та (або) іншими матеріальними цінностями. Поняття «догляд» національним законодавством не визначено і означає, в широкому розумінні, нагляд за відчужувачем, станом його здоров`я, умовами побуту тощо. Догляд не обов`язково пов`язаний з наданням матеріальної допомоги і опосередковується своєрідною трудовою участю набувача в житті відчужувача, наданням відчужувачу послуг, обсяг яких передбачається договором. При цьому, межі поняття «догляд» охоплюють також морально-емоційні відносини між набувачем та відчужувачем. Зважаючи на вищевикладене, судом встановлено, що характер відносин, які склалися між сторонами Договору довічного утримання (догляду) від 13 березня 2017 року ( [PERSON] та [PERSON] ), унеможливлює подальше виконання умов договору довічного утримання. При цьому, у разі відмови в задоволенні вимоги про розірвання договору довічного утримання, його виконання буде мати примусовий характер (щодо позивача), що суперечить загальним цивільно-правовим засадам, а, зокрема, свободі договору, як засаді цивільного законодавства. Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи, в тому числі, з вимог принципів справедливості, добросовісності та розумності, як загальних засад цивільного законодавства, суд приходить до висновку про те, що вимога [PERSON] про розірвання договору довічного утримання (догляду), укладеного 13 березня 2017 року між нею та [PERSON] , підлягає задоволенню. Частиною першою статті 756 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що належним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах буде визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 32,4 кв.м та скасовує заборону відчуження квартири [ADDRESS] , загальною площею 32,4 кв.м, накладену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Милицею М.Л. 13 березня 2017 року, за реєстровим № 116, в зв`язку з посвідченням Договору довічного утримання (догляду) від 13 березня 2017 року. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп., що підтверджується платіжним документом від 12 червня 2023 р. (а.с.17).

Outcome: approved