Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-13 00:00:00

06 жовтня 2021 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулася позивачка [PERSON] з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просить встановити факт постійного проживання однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , без реєстрації шлюбу в період часу з 2004 року до 16 березня 2021 року, та визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог позивачка [PERSON] зазначила, що вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] , з 1984 року по день його смерті, [INFO] . Вони мешкали разом в її квартирі за адресою: [ADDRESS] . У період часу з 2014 року по 16 березня 2021 року мешкали за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] та відповідачці по справі, по частині кожному. Жили вони дружно, були пов`язані спільним побутом, разом вели спільне домогосподарство, мали єдиний сімейний бюджет, взаємні права та обов`язки, відпочивали разом, проводили витрати в інтересах сім`ї. На підтвердження надала світлин (фото) за різний період часу, тощо. Під час сумісного мешкання вони придбали майно на загальну суму 19 930 грн., а саме: - кухню «Стиль» ольха, куплену 15.08.2019 року за 16000 грн., стіл «Студент», куплений 20.08.2019 року за 2250 грн., крісло «Школяр», куплений 20.08.2019 року за 1680 грн.. Усі доходи, які вони отримували з [PERSON] та вкладали на депозитні вклади АТ КБ "Приватбанк, вважає об`єктом спільної сумісної власності. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті, відповідачка по справі [PERSON] забрала ключі від квартири, та наполягала, щоб вона залишила житло. [PERSON] не визнає права власності на частку її майна, яке набуте нею і її рідним братом [PERSON] за час їх спільного проживання. Просить встановити факт сумісного проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з 2004 року до [INFO] . Визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] спільно нажите майно. 02 грудня 2022 року позивачка [PERSON] , представник позивачки [PERSON] надали заяву про зміну предмету позову та зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просила: встановити факт сумісного проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з 2004 року до 16 березня 2021 року; визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] : - грошові кошти, які знаходяться на вкладному рахунку АТ КБ «ПриватБанк»: вклад «Стандарт» строковий на 12 міс. [NUMBER], оформлений 12.03.2020 року, кошти при оформлені внесені з рахунку [NUMBER] , поточна суму вкладу 142 000.12 грн., ідентифікатор рахунку, на який зараховується вклад: [NUMBER], на суму вкладу нараховуються процента за ставкою 12,5 % річних, які зараховуються на вклад/картку [NUMBER] ; - грошові кошти, які знаходяться на вкладному рахунку АТ КБ «ПриватБанк»: вклад «Стандарт» строковий на 12 міс. [NUMBER],оформлений 02.04.2020 року, кошти при оформлені внесені з рахунку [NUMBER] , поточна суму вкладу 6 0843, 07 грн., ідентифікатор рахунку, на який зараховується вклад: [NUMBER], на суму вкладу нараховуються процента за ставкою 12,5 % річних, які зараховуються на вклад/картку [NUMBER] ; - кухню «Стиль» ольха, куплену 15.08.2019 року за 16000 грн.; - стіл «Студент», куплений 20.08.2019 року за 2250 грн.; - крісло «Школяр», куплений 20.08.2019 року за 1680 грн.. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину депозитних коштів разом з процентами, які знаходяться на вкладних рахунках в АТ КБ «ПриватБанк»: - за договором [NUMBER], вклад «Стандарт» строковий на 12 міс. від 12.03.2020 року у розмірі - 71 000,06 грн.; - за договором [NUMBER], вклад «Стандарт» строковий на 12 міс. від 02.04.2020 року у розмірі - 30 421, 50 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за 1/2 частку вартості меблів, яка залишилася в натурі у відповідача: кухня «Стиль» ольха - 8000 грн., стіл «Студент» 1125 грн., крісло «Школяр»- 840 грн., усього на загальну уму - 9 965 грн., а також судові витрати (а.с. 144-146). Позивачка та її представник надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі (а.с. 227-228). Відповідачка у судове засідання не з`явилася, за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином за місцем реєстрації. Відповідно до раніше наданого відзиву на позовну заяву повідомила, що вона є рідною сестрою померлого [PERSON] , 1948 р.н.. Позовні вимоги позивачки не визнає в повному обсязі, заперечує, що її брат [PERSON] проживав разом з позивачкою [PERSON] за вказаними адресами. Повідомила, що в 2014 році померла їх мати, після її смерті вона стала власником частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Її брат [PERSON] мешкав у зазначеній квартирі, та попросив у неї згоду на проживання в зазначеній квартирі позивачки [PERSON] на підставі договору піднайма. Відповідачка [PERSON] неодноразово відвідувала брата за вказаною адресою, але не бачила, що вони з позивачкою [PERSON] мешкали разом, як сім`я. У зв`язку з чим, просила повністю відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] (а.с. 70-71). Свідок [PERSON] , суду пояснила, вона є рідною донькою [PERSON] .. Починаючи з літка 1984 року з ними разом проживав [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З 2014 року її мати [PERSON] разом з [PERSON] переїхала на його квартиру за адресою: [ADDRESS] , де вони мешкали разом як чоловік та дружина. У 2018 року вона зі своїми внуками переїхала жити до [PERSON] та [PERSON] , за вказаною раніше адресою. [PERSON] вважає своїм відчимом, оскільки останній виховував її з 10 років. Повідомила суду також, що [PERSON] вважав її внуків своїми правнуками, допомагав їм матеріально (а.с 215-216). Свідок [PERSON] суду пояснила, що 2 2007 року по теперішній час мешкає за адресою: [ADDRESS] . Починаючи з 2014 року у квартирі [ADDRESS] почали мешкати [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] , а з 2018 року з ними разом також почали проживати рідна донька [PERSON] , зі своїми малолітніми внуками. У неї з цією сім`єю склалися добросусідські стосунки. З приводу того, що [PERSON] та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі дізналася нещодавно, оскільки у неї ніколи не виникало сумнівів, що вони чоловік та дружина (а.с 217-220). Свідок [PERSON] суду пояснив, що з 2001 року по теперішній час мешкає за адресою: [ADDRESS] . Починаючи з 2014 року у квартирі [ADDRESS] почали мешкати [PERSON] разом з [PERSON] , а з 2018 року з ними разом також почали проживати рідна донька [PERSON] , зі своїми малолітніми внуками. У нього з цією сім`єю склалися добросусідські стосунки. У нього не виникало сумнівів з приводу того, що [PERSON] та [PERSON] є чоловіком та дружиною, оскільки вони завжди піклувались один про одного, він бачив їх разом в магазині, аптеці, тим паче, при спілкуванні [PERSON] завжди представляв [PERSON] , як свою дружину (а.с. 221/224). Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с. 82,83), довідкою КП СЕЗ № 1 про склад родини (а.с. 62). В ході перевірки у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян стосовно [PERSON] , [INFO] , актового запису про реєстрацію шлюбу за період з 1984 року по 16 березня 2021 року не виявлено (а.с. 85). Згідно листа директора Костянтинівського міського центру соціальних служб повідомлено, що у листопаді 2018 року фахівець з соціальної роботи здійснював інспектування за адресою: [ADDRESS] , з метою перевірки цільового використання коштів державної допомоги на дітей та підтвердження факту проживання дітей з матір`ю. Під час інспектування було з`ясовано, що даною адресою на той час мешкали малолітні діти: [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO], прабабусею [PERSON] .. Зі слів [PERSON] вона мешкає у квартирі цивільного чоловіка гр. [PERSON] (а.с. 12). Згідно листа директора КНП «БЛІЛ КМР» повідомлено, що 15.03.2021 хворий [PERSON] був доставлений вкрай тяжкому стані бригадою швидкої допомоги до кардіологічного відділення КНП «БЛІЛ КМР» у супроводі [PERSON] . Лікуючий лікар-кардіолог [PERSON] , повідомила, що [PERSON] постійно знаходилася біля чоловіка, надавала потрібну допомогу, виконувала усі рекомендації, купували ліки (а.с. 13). Звертаючись з цим позовом до суду, на підтвердження факту спільного проживання з [PERSON] позивачка надала фотокартки (а.с. 34-39) та посилалась на те, що [PERSON] надавав їй свої грошові кошти, якими вона користувалась, а також вони сумісно придбали меблі: кухня «Стиль» ольха, стіл «Студент», крісло «Школьник», що підтверджується наданими копіями товарних чеків, в яких вказано ім`я [PERSON] , адреса доставки: [ADDRESS] (а.с. 30-32). Довідка про доходи [PERSON] (а.с. 18-20), копія трудової книжки [PERSON] (а.с. 21-23), копії договорів КБ «»Приватбанк» на ім`я [PERSON] (а.с. 24-29). Згідно ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Статтею 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Членів сім`ї пов`язують взаємні права та обов`язки. Ця ознака є найбільш вагомою для юридичного визначення поняття сім`ї. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Також Верховний Суд України у своєму листі від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначив, що доводити такий факт слід документами та доказами того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні відносини - свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного з «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Таким чином, суд вважає , що позивачкою [PERSON] доведено факт проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, та можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. За наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, наявні і підстави, передбачені ст. 74 СК вважати майно таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постановах від 25.12.2013 року (справа №6-135цс13) та від 11.03.2015 року (справа №6-211цс14), судам під час вирішення спору щодо поділу майна осіб, які проживали однією сім`єю, але не перебували в зареєстрованому шлюбі, необхідно встановити не лише обставини щодо спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно придбавалось сторонами внаслідок спільної праці. Факт перебування у фактичних шлюбних відносинах, установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Суд оцінюючи підстави заявленого позивачкою [PERSON] позову та зібраним у справі доказам, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу та засад змагальності сторін, дійшов висновку про доведеність факту спільно проживання однією сім`єю сторін без реєстрації шлюбу та набуття спірного майна під час ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, внаслідок спільної праці або за спільні кошти, та з цих підстав вважає за необхідне задовольнити позов позивачки [PERSON] .. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. ч.4 ст.41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування та не є членами його сім`ї, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, не ведуть спільне господарство та таке інше. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. П. 6 Рішення КСУ від 3.06.1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла. Згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 364 ЦК України: 1.Співласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності; 2. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Пунктом 1 частини 1 статті 365 ЦК України передбачено, право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі. Оскільки учасники спільної часткової власності мають права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, визначаючи розмір компенсації враховує розмір і вартість його частки. Враховуючи викладене, суд вважає доцільним встановити факт проживання позивачки [PERSON] з гр. [PERSON] однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] : грошові кошти, які знаходяться на вкладному рахунку АТ КБ «ПриватБанк»: вклад «Стандарт» строковий на 12 міс. [NUMBER], оформлений 12.03.2020 року, кошти при оформлені внесені з рахунку [NUMBER] , поточна суму вкладу 142 000.12 грн., ідентифікатор рахунку, на який зараховується вклад: [NUMBER] , на суму вкладу нараховуються процента за ставкою 12,5 % річних, які зараховуються на вклад/картку [NUMBER] ; грошові кошти, які знаходяться на вкладному рахунку АТ КБ «ПриватБанк»: вклад «Стандарт» строковий на 12 міс. [NUMBER],оформлений 02.04.2020 року, кошти при оформлені внесені з рахунку [NUMBER] , поточна суму вкладу 6 0843, 07 грн., ідентифікатор рахунку, на який зараховується вклад: [NUMBER], на суму вкладу нараховуються процента за ставкою 12,5 % річних, які зараховуються на вклад/картку [NUMBER] ; кухню «Стиль» ольха, куплену 15.08.2019 року за 16000 грн.; стіл «Студент», куплений 20.08.2019 року за 2250 грн.; крісло «Школяр», куплений 20.08.2019 року за 1680 грн..

Outcome: approved