Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів, пояснень третьої особи. У серпні\~2019\~року [PERSON] \~ звернувся до суду з позовом до пайовиків колишнього реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Галичина» ( далі КСП «Галичина»), правонаступником якого був сільськогосподарський кооператив «Княгиничі» ( далі СК «Княгиничі» ), який в подальшому уточнив та збільшив позовні вимоги, де просить: - припинити право відповідачів на частку у спільному майні, яка складає 5,48 % у нежитловій будівлі - будинку контори, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - виділити йому з пайового фонду майна колишнього реорганізованого КСП «Галичина», правонаступником якого був СК «Княгиничі», нежитлову будівлю - будинок контори, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за ним право власності на вказану нежитлову будівлю . Заявлені вимоги [PERSON] мотивував тим, що протягом жовтня-листопада 2010 року він на підставі договорів купівлі-продажу придбав 101 сертифікат про право власності на майновий пай в СК «Княгиничі» на загальну суму 102 429,00 грн. У подальшому він звернувся до сільського голови Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області з заявою про проведення реєстрації даних договорів та про видачу нового свідоцтва на загальну кількість придбаних паїв на його ім`я, однак отримав відмову. Такі дії органу місцевого самоврядування [PERSON] оскаржив до суду, де постановою Франківського районного суду м. Львова від 31 травня 2016 року зобов`язано Княгиницьку сільську раду Рогатинського району Івано-Франківськоі області провести реєстрацію 101 договору купівлі-продажу майнових паїв СК «Княгиничі» та видати [PERSON] одне свідоцтво про право власності на майновий пай. Однак Княгиницька сільська ради Рогатинського району Івано-Франківської області в особі сільського голови Байди Л.Ф. рішення суду в добровільному порядку не виконала, а тому державним виконавцем було розпочате примусове виконання постанови суду та направлено подання про внесення відомостей в ЄРДР щодо вчинення сільським головою [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України (умисне невиконання судового рішення). Вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2018 року, який залишений без змін ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України. Лише у листопаді 2021 року Рогатинською міською радою Івано-Франківської області, як правонаступником Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, на виконання постанови Франківського районного суду м. Львова від 31 травня 2016 року було видано позивачу свідоцтва про право власності на майновий пай СК «Княгиничі» на загальну суму 58 966, 00 грн. Зазначає, що таким чином [PERSON] став співвласником на правах спільної часткової власності майна пайового фонду СК «Княгиничі» без виділення його в натурі. Перелік майна, що входить до пайового фонду СК «Княгиничі», визначено уточненим актом від 15 квітня 2001 року, який є додатком до договору про спільне володіння та користування від 12 квітня 2001 року. В даному переліку є будинок контори, який оцінений на суму 62 381,00 грн. З метою вирішення питання щодо розподілу пайового фонду СК «Княгиничі» ним було ініційовано проведення загальних зборів власників майнових паїв, де 19 грудня 2017 року було направлено на адресу кожного пайовика повідомлення про те, що 29 грудня 2017 року о 12 год 00 хв., за адресою: Івано-Франківська область, Рогатинський район, с. Помонята, у приміщенні клубу відбудуться загальні збори власників майнових паїв, з розгляду його заяви про вихід з членів спілки (об`єднання) громадян-співвласників пайового фонду колишнього КСП «Галичина» - СК «Княгиничі» села Княгиничі Рогатинського району Івано-Франківської області та виділення йому майна в натурі. Згідно протоколу проведення загальних зборів власників майнових паїв від 29 грудня 2017 року та Додатку до Протоколу від 29 грудня 2017 року було зареєстровано одного пайовика (власника майнового паю) [PERSON] , таким чином, загальні збори не відбулися. Крім цього\~зазначає,\~що 11\~липня 2006\~року \~СК \~«Княгиничі» ліквідовано,\~ що робить неможливим виконання вимог п. 51 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - про здійснення відмітки про виділення майна в натурі. Зазначає, що оскільки загальні збори пайовиків неможливо провести у зв`язку із відсутністю пайовиків (більшість осіб померли) та з ліквідацією управителя майнових паїв, він через дані обставини змушений звернутися до суду за ефективним захистом свого права про виділення частки майна з пайового фонду та визнання права власності. Окрім цього позивач вважає, що оскільки ніхто з пайовиків не виявляв наміру виділити будинок контори з пайового фонду, всі вони мають доволі незначні частки майна в пайовому фонді, що не дозволяє їм претендувати на виділ всього будинку контори у власність, спадкоємці пайовиків взагалі не оформили право на майнові сертифікати , а він має свідоцтва про право власності на майновий пай на загальну суму 58 966,00 грн, що становить 94,52% в частці будинку контори , вніс на депозитний рахунок суду вартість частки будинку контори в розмірі 3 415,00 грн, а тому припинення відповідачів частки у праві власності в будинку контори не порушить їх майнових прав, що є визначальним в аспекті дотримання конвенційних прав кожної особи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подали відзив на позовну заяву, де просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Інші відповідачі не подали відзиву на позовну заяву. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Рогатинська міська рада Івано-Франківської області подала письмові пояснення щодо позову, де заперечила щодо заявлених позивачем позовних вимог. Заперечення обгрунтовано тим, що згідно рішення виконавчого комітету Рогатинської районної ради депутатів трудящих №82 від 09 квітня 1971 року було вирішено побудувати приміщення виконкомів сільських рад в тому числі в с.Княгиничі, де визначено джерелами фінансування будівництва адміністративного будинку , як дольова участь колгоспу та місцевого бюджету. У подальшому постановою бюро Рогатинського райкому та виконкому районної ради депутатів трудящих від 06 серпня 1971 року №210 затверджено перелік об`єктів будівництва , в тому числі передбачено було побудову приміщення виконкому сільської ради у с.Княгиничі, з площею забудови 165 кв.м, кошторисною вартістю 10 тис. карбованців з місцевого бюджету. Оскільки в уточненому акті від 12 квітня 2001 року об`єктом майна зазначено будинок контори, а в плані забудови будинок контори колгоспу значиться лише складовою частиною адміністративного будинку, але не зазначена площа забудови , яка була на балансі колгоспу, тому органу місцевого самоврядування належить частина адміністративного будинку, площею 165 кв.м. Крім цього представник третьої особи зазначає, що виділення майнових паїв в натурі врегульовано Законом України « Про колективне сільськогосподарське підприємство» та підзаконними нормативними актами, де передбачено вирішення такого питання виключно загальними зборами власників майнових паїв. Оскільки загальними зборами власників майнових паїв не розглядалось таке питання та не приймалось жодного рішення, а тому відсутні правові підстави для виділення позивачу зазначеного будинку контори. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 12 серпня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. 28 серпня 2019 року надійшла заява Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про вступ у справу як третьої особи на стороні відповідачів. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22 січня 2020 року Княгиницьку сільську раду Рогатинського району Івано-Франківської області залучено до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2020 року витребувано з Рогатинської районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області, Здолбунівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області, Пустомитівської державної нотаріальної контори Львівської області, Галицької районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області, Третьої Львівської державної нотаріальної контори, Жидачівської державної нотаріальної контори Львівської області, Кам`янко-Бузької державної нотаріальної контори Львівської області, інформацію про заведення спадкових справ щодо окремих відповідачів, які померли. 30 червня 2020 року надійшло клопотання позивача про залучення до участі у справі правонаступників. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 15 липня 2020 року залучено до участі у справі правонаступників. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2020 року витребувано у Рогатинського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Івано-Франківськ) копії актових записів про смерть окремих відповідачів. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 13 січня 2021 року витребувано у Рогатинської районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області, Третьої Львівської державної нотаріальної контори інформацію про заведення спадкових справ щодо окремих відповідачів, які померли. 17 лютого 2021 року надійшла заява представника позивача адвоката Репака В.В. про забезпечення позову. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2021 року у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю - адміністративний будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та заборони будь-яким особам та органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які дії щодо відчуження вказаної нежитлової будівлі, відмовлено. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2021 року залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів правонаступника Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області - Рогатинську міську раду Івано-Франківської області. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 24 листопада 2021 року представник позивача адвокат Репак В.В. подав заяву про уточнення позовних вимог. 14 січня 2022 року представник позивача адвокат Репак В.В. подав заяву про збільшення позовних вимог. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24 січня 2022 року відмовлено представнику позивача у прийняті заяви про збільшення позовних вимог та заяву повернуто. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 11 травня 2022 року ухвалу Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24 січня 2022 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 28 серпня 2023 року представник позивача адвокат Репак В.В. подав заяву про уточнення збільшених позовних вимог. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Репак В.В. позовні вимоги\~підтримали з\~підстав наведених\~в позовній\~заяві,\~в заяві про збільшення позовних вимог та в заяві про уточнення збільшених позовних вимог, просили задовольнити повністю. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, інші відповідачі таких заяв не подавали. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Рогатинська міська рада Івано-Франківської області в особі її представника Джури Н.І. подала заяву про подальший розгляд справи за відсутності представника міської ради, надала суду письмові пояснення, в яких просить у позові відмовити в повному обсязі, з підстав наведених у пояснені. Фактичні обставини, встановлені судом. Згідно вимог частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 31 травня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року визнано протиправною бездіяльність Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області щодо відмови [PERSON] у проведенні реєстрації 101 договору купівлі-продажу майнових паїв СК «Княгиничі», видачі одного свідоцтва про право власності на майновий пай та анулювання 101 свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства по особах відповідно до переданих договорів. Зобов`язано Княгиницьку сільську раду Рогатинського району Івано-Франківської області провести реєстрацію 101 договору купівлі-продажу майнових паїв СК «Княгиничі» і анулювання 101 свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства по особах відповідно до переданих договорів, а також видати [PERSON] одне свідоцтво про право власності на майновий пай ( а.с.13-14 т.1, а.с.128-129 т.11 ). Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2018 року , який залишений без змін ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року та постановою Верховного Суду від 02 квітня 2020 року та набрав законної сили за яким сільського голову Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області [PERSON] визнано винуватим у тому, що він, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, умисно не виконав постанову Франківського районного суду м. Львова від 31 травня 2016 року ( а.с.21-24 т.1, а.с.130-139 т.11 ). У ході розгляду даної цивільної справи Рогатинською міською радою Івано-Франківської області, як правонаступником Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, на виконання постанови Франківського районного суду м. Львова від 31 травня 2016 року, [PERSON] видано свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ( майновий сертифікат ) . Згідно копії свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ІВ-Х №019780 , виданого Рогатинською міською радою 11 жовтня 2021 року , [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства «Галичина», яке було реорганізовано на СК »Княгиничі», відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників від 12 квітня 2001 року, де загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 01 травня 2001 року становить 202\~918 грн, де його частка визначена в розмірі 57\~744 грн або 28,46 % ( а.с.82 т.8 ). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія [NUMBER] , виданого Рогатинською міською радою 11 жовтня 2021 року , [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства «Галичина», яке було реорганізовано на СК »Княгиничі», відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників від 12 квітня 2001 року, де загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 01 травня 2001 року становить 202\~918 грн, де його частка визначена в розмірі 1 222 грн або 0,60 % ( а.с.83 т.8 ). Отже, відповідно до цих свідоцтв [PERSON] має право власності на майновий пай у СК «Княгиничі» на загальну суму 58 966, 00 грн. Згідно п.37 копії уточненого акта від 15 квітня 2001 року, який є додатком до договору про спільне володіння та користування від 12 квітня 2001 року, будинок контори оцінено в суму 62\~381,00 грн, без зазначення площі та включено до пайового фонду СК «Княгиничі», який є предметом спору у даній справі ( а.с.27-31 т.1) \~ \~ \~ \~Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2017 року, визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Княгиницької сільської ради №44 від 13 вересня 2010 року про оформлення права власності на адміністративний будинок. Також визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 08 грудня 2010 року Княгиницькою сільською радою, згідно з яким власником нежитлової будівлі - адмінбудинку [ADDRESS] є територіальна громада сіл Княгиничі та Загір`я в особі Княгиницької сільської ради ( а.с.15-24 т.1 ). \~ \~ \~ \~Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року встановлено, що рішення виконавчого комітету Княгиницької сільської ради №44 від 13 вересня 2010 року про оформлення права власності на адміністративний будинок [ADDRESS] порушує права [PERSON] як власника майнового паю СК «Княгиничі». Вказаним рішенням суду також встановлено та додатково підтверджується матеріалами цієї справи, що участь у будівництві приміщення спірної адміністративної будівлі брали Княгиницька сільська рада і колективне господарство, а в подальшому сільська рада проводила ремонтні роботи для підтримання адмінбудинку в належному стані ( а.с.15-24, 127-131 т.1, а.с.218-241 т.2, а.с.77-79, 95-104 т.8 ). Зокрема з копії постанови бюро Рогатинського райкому та виконкому районної ради депутатів трудящих від 06 серпня 1971 року №210 та додатку до нього вбачається, що на 1971-1975 роки було затверджено перелік об`єктів будівництва, в тому числі передбачено побудову приміщення виконкому сільської ради у с.Княгиничі, з площою забудови 165 кв.м, кошторисною вартістю 10 тис. карбованців з місцевого бюджету ( а.с. 95-104 т.8). Також даним рішенням суду встановлено, що юридична особа - сільськогосподарський виробничий кооператив «Княгиничі» припинена за судовим рішенням з 11 липня 2006 року. За матеріалами цієї справи судом встановлено, що [PERSON] було ініційовано проведення загальних зборів власників майнових паїв, де 19 грудня 2017 року було направлено на адресу кожного пайовика повідомлення про те, що 29 грудня 2017 року о 12 год 00 хв., за адресою: Івано-Франківська область, Рогатинський район, с. Помонята, у приміщенні клубу відбудуться загальні збори власників майнових паїв, з розгляду його заяви про вихід з членів спілки (об`єднання) громадян-співвласників пайового фонду колишнього КСП «Галичина» - СК «Княгиничі» села Княгиничі Рогатинського району Івано-Франківської області та виділення йому майна в натурі, але було зареєстровано одного пайовика [PERSON] , таким чином, загальні збори не відбулися ( а.с.26, 37-44 т.1). 25\~серпня 2019\~року зборами\~жителів сіл\~Княгиничі та\~ Загір`я\~ було\~вирішено не\~продавати спірний\~адміністративний \~будинок та\~ залишити\~його на\~ балансі\~Княгиницької \~сільської ради,\~використовувати для потреб громади, що підтверджується копією протоколу зборів від 25 серпня 2019 року та списками і підписами жителів даних сіл ( а.с.1-23 т.3 ). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, яка сформована станом на 14 серпня 2023 року вбачається, що нежитлове приміщення, адмінбудинок, загальною площею 388,8 кв.м. знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відомості про право власності та реєстрацію речового права відсутні ( а.с.110 т.11). Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Щодо позовної вимоги про виділення [PERSON] з пайового фонду майна колишнього реорганізованого КСП «Галичина», правонаступником якого був СК «Княгиничі», нежитлової будівлі - будинку контори, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , суд застосовує такі норми права та мотиви їх застосування. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004). Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені \~\~в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Стаття 55 Конституції України гарантує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частин першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано, зокрема Законом України від 14 лютого 1992 року «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62/2009 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62 (далі Порядок), який втратив чинність 24 травня 2013 року на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 11 квітня 2013 року № 253, та Рекомендаціями щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженими наказом Міністерства аграрної політики України від 20 травня 2008 року № 315 (далі Рекомендації). \~Порядком (пункти 15, 16) передбачалося, що виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводилося підприємством-користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі. При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна мало зробити відмітку про виділення майна в натурі у свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчувалося підписом керівника підприємства та печаткою. Вказане свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна могло бути підставою для оформлення права власності на виділене майно у встановленому порядку. \~\~Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 було затверджено Типове положення про комісію з вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки (далі Типове положення). \~У пункті 3 Типового положення зазначено, що основним завданням комісії є уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів підприємства, зокрема реорганізованих, де не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства. Пунктами 4, 5 Типового положення визначені права комісії, які зводяться до проведення розрахунків щодо пайового майна, визначення структури пайового фонду тощо. \~Згідно з підпунктом 10 пункту 4 Типового положення комісія вносить пропозиції щодо виділення групі осіб (окремим особам), які є власниками паїв, індивідуально визначених об`єктів із складу майна реорганізованого підприємства та передачі їх у спільну власність. \~Відповідно до пункту 10 Порядку комісія готує для розгляду на загальних зборах перелік майна для виділення його у натурі окремо для кожної групи осіб у спільну часткову власність єдиним комплексом, та список осіб, які виявили бажання отримати свої майнові паї в натурі. \~Порядок виділення частки майна також визначено пунктами 4.1, 4.2, 4.3 Рекомендацій, згідно з якими, зокрема: співвласник, який виявив бажання отримати в натурі належну йому частку майна подає уповноваженій особі, а у разі її відсутності зборам співвласників відповідну заяву; частка з майна, що перебуває у спільній частковій власності, виділяється її співвласнику в натурі; для виділення спільної частки в натурі співвласник може об`єднати свою частку з частками інших співвласників, які виявили бажання отримати їх у натурі; якщо виділення в натурі частки з майна, що перебуває у спільній часткові власності, є неможливе (неподільна річ), співвласник, який виявив бажання отримати її в натурі, має право на одержання від інших співвласників матеріальної, в тому числі грошової компенсації вартості його частки. \~Таким чином, співвласники розпайованого майна колективного сільськогосподарського підприємства мають право отримати свій майновий пай лише у вигляді та розмірі, визначеному рішенням зборів співвласників паїв або в порядку виділу своєї частки із спільного майна шляхом пред`явлення позову до всіх інших співвласників на підставі положень ЦК України та інших норм законодавства, які регулюють відносини між учасниками спільної часткової власності. Вказаний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 447/2434/16-ц, від 05 жовтня 2022 року у справі №683/220/21. Враховуючи викладений правовий висновок, суд вважає, що оскільки позивач 29 грудня 2017 року в порядку передбаченому законом мав намір провести загальні збори власників майнових паїв, які не відбулися через неявку пайовиків, а також більшість з них померли, тому позивач обрав ефективний спосіб захисту свого права, звернувшись з позовною вимогою до пайовиків колишнього реорганізованого КСП "Галичина", правонаступником якого був СК "Княгиничі», про виділ частки майна з пайового фонду на підставі положень ЦК України , які регулюють відносини між учасниками спільної часткової власності. Так, частинами першою та другою статті 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У відповідності до ч. 1 ст. 361 ЦК \~ \~ \~ \~України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно частин першої та другої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17 зазначено, що спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. На підставі\~наведеного,\~суд \~дійшов \~висновку,\~що оскільки\~ніхто з\~пайовиків (\~відповідачів по\~справі )\~ не\~виявили наміру\~виділити з\~пайового фонду\~в натурі\~частку у\~спірному будинку\~контори,\~третя особа\~ Рогатинська\~міська рада\~Івано-Франківської\~ області,\~як правонаступник\~Княгиницької \~сільської ради\~в ході\~тривалого судового\~розгляду цієї\~справи не\~ заявили\~ самостійних\~ вимог\~щодо предмета\~ спору,\~враховуючи,\~що \~позивач має\~два свідоцтва\~про право\~власності \~на майновий\~пай на\~загальну суму\~58\~966,00\~грн,\~що становить\~94,52%\~в частці\~будинку контори\~(\~згідно уточненого\~акта від 15 квітня 2001 року будинок контори оцінено в суму 62\~381,00 грн ) , тому [PERSON] необхідно виділити з пайового фонду майна колишнього реорганізованого КСП "Галичина", правонаступником якого був СК "Княгиничі" - 0,9452 частки ( 94,52%) будинку контори, площею 211,5 кв.м. ( 388,8 кв.м. - 165 кв.м. х 94,52% : 100 % ), у нежитловій будівлі - адміністративному будинку, загальною площею 388,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Щодо позовної вимоги про визнання за [PERSON] права власності на нежитлову будівлю - будинок контори, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , суд застосовує такі норми права та мотиви їх застосування. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша, друга статті 319 ЦК України). Згідно з частиною четвертою статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року \~державна реєстрація\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень\~(далі\~-\~державна реєстрація\~прав)\~-\~офіційне визнання\~і підтвердження\~державою фактів\~набуття,\~зміни або\~припинення речових\~прав на\~нерухоме майно,\~обтяжень таких\~прав шляхом\~внесення відповідних\~відомостей до\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 27 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі Порядок № 1127). Відповідно до пункту 40 Порядку № 1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком. Згідно пункту 51 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності у зв`язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються: 1) свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою; 2) акт приймання-передачі нерухомого майна. Судом встановлено, що на свідоцтвах про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ІВ-Х №019781, серії [NUMBER] , які видані [PERSON] . Рогатинською міською радою 11 жовтня 2021 року, неможливо проставити відмітку підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, та засвідчити підписом керівника такого підприємства та печаткою, а також скласти акт приймання-передачі нерухомого майна, як передбачає п.51 Порядку № 1127, оскільки управитель майнових паїв СК «Княгиничі», як юридична особа припинена за судовим рішенням з 11 липня 2006 року. Згідно зі статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності,\~по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачено лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо це право не визнається іншою собою, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Отже,\~обраний позивачем\~ спосіб\~захисту свого\~права в\~спосіб,\~який \~не суперечить\~ст.392\~ЦК України\~шляхом визнання\~права власності\~на нежитлову\~будівлю -\~будинок контори,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] є ефективним\~ способом\~захисту,\~а тому\~з \~врахуванням часткового\~ задоволення\~попередньої \~позовної \~вимоги,\~суд визнає\~ за [PERSON] право власності на 0,9452 частки ( 94,52%) будинку контори, площею 211,5 кв.м у нежитловій будівлі - адміністративному будинку, загальною площею 388,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Щодо позовної вимоги про припинення права відповідачів на частку у спільному майні, яка складає 5,48 % у нежитловій будівлі - будинку контори, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , то суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку\~у спільному майні\~може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Отже, для вирішення питання про можливість застосування зазначених норм матеріального права до спірних правовідносин необхідно встановити\~наявність права власності\~відповідачів на спірне майно,\~а не наявність майнового права на нього. При цьому майнові права\~це будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (ч.3 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна»). Оскільки жодному з відповідачів не виділялась частка у спільному майні, у нежитловій будівлі - будинку контори, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тому ст. 365 ЦК України не підлягає до застосування, оскільки вона регулює примусове припинення права власності, а не майнового права, отже, позовна вимога не підлягає до задоволення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення\~\~\~від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» ).

Outcome: partial