Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Позивач 12.10.2021 звернувся до суду з вищевказаним позовом, просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані комунальні послуги, та в обґрунтування заявлених вимог зазначав наступне. Концерн «Міські теплові мережі» у період з 01.09.2014 року по 31.05.2021 року надав послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води на суму 48328,63 грн. у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані відповідачі, якими за вказаний період сплачено 4990,08 грн. за надані послуги, тому станом на день подачі позову до суду сума заборгованості за вказаний період складає 41338,55 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів у судовому порядку, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у зв`язку зі зверненням із позовом до суду в розмірі 2270,00 грн. Заочним рішенням від 09.12.2021 позовні вимоги були задоволені, стягнуто в солідарному порядку з відповідачів заборгованість в розмірі 41338,55 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 08.08.2023 заочне рішення від 09.12.2021 було скасовано за заявою відповідача [PERSON] та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Представник позивача в судове засідання не з`явився, заяву про розгляд справи без його участі не надав суду. Відповідачі в судове засідання не з`явились, представник відповідачів подала заяву про слухання справи за відсутності відповідачів та їх представника, при розгляді справи просить у задоволенні позову стосовно [PERSON] відмовити, у зв`язку з тим, що до неї не пред`явлено позовних вимог. Просить застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. У порядку ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню частково на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.ст.67,68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Статтею 64\~ЖК України визначено, що члени сім`ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з договору найму житлового приміщення. За правилами ст.\~19\~Закону України\~«Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Споживач згідно ч. 3ст.\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За нормами ст. 32 Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. За змістом ч. 3 ст.\~24\~Закону України\~«Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Судом встановлено наступне. Концерн «Міські теплові мережі» у період з 01.09.2014 року по 31.05.2021 року надав послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води на суму 48328,63 грн. у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані відповідачі, якими за вказаний період сплачено 4990,08 грн. за надані послуги, тому станом на день подачі позову до суду сума заборгованості за вказаний період складає 41338,55 грн. Позивачем подано позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , однак позовні вимоги щодо [PERSON] відсутні. Концерн «Міські теплові мережі» просить стягнути заборгованість солідарно з [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновків, що позовні вимоги щодо відповідача [PERSON] відсутні. Щодо заяви відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності та застосування наслідків такого пропуску, слід зазначити наступне. Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції (далі Конвенція), яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше регулятивне, друге охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду. Ураховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, необхідно дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Відповідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). З матеріалів справи вбачається, що позивач просив стягнути заборгованість, яка виникла з 01.09.2014. До суду позивач звернувся 12.10.2021, тобто з пропуском строку позовної давності щодо платежів, які мали сплачувати відповідачі. З урахуванням зазначеного, застосуванню підлягає строк позовної давності, щодо платежів, які мали бути сплачені до 12.10.2018. Із наданих розрахунків по особовому рахунку № [NUMBER] слідує, що з 12.10.2018 по 31.05.2021 нараховано 24212,74 грн., сплачено 0,00 грн. Відтак, застосування строку позовної давності, про яке просив відповідач підлягає задоволенню, а саме виключення із загального розміру заборгованості стягнення якої знаходиться поза межами строку позовної давності. Згідно ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими. В порядку ст. 141 ЦПК України, при задоволені позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідачів сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial