Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

08.05.2023 до Ленінського районного суду м. Полтави надійшов позов [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Кучерява Тетяна Володимирівна до [PERSON] , в якому завлено вимоги про припинення стягнення аліментів шляхом звільнення [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на підставі судового наказу, який виданий Ленінським районним судом м. Полтави у справі № 553/49/18 (провадження № 2-н/553/53/2018). В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем від якого сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 08.10.2015 шлюб розірвано. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 26.07.2017 затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до умов якої старший син [PERSON] , [INFO] , залишається проживати з матір`ю - [PERSON] , а молодший син [PERSON] , [INFO] , буде проживати з батьком - [PERSON] . Судовим наказом Ленінського районного суду м. Полтави від 22.01.2018 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.01.2018 до досягнення дитиною повноліття. У липні 2021, за згодою батьків, спільний син [PERSON] змінив фактичне місце проживання із проживання з батьком на місце проживання з матір`ю, виїхавши до Польщі, де проживає та навчається. Неповнолітня дитина з липня 2021 року проживає разом з позивачем у Польщі, навчається у школі в Кракові та знаходиться на її повному утриманні, відповідно змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів з позивача на утримання сина на користь відповідача. Хоча відповідач має право на аліменти за рішенням суду на утримання сина [PERSON] , однак дитина із липня 2021 року проживає разом із матір`ю, при цьому батько втратив будь-який зв`язок із сином, припинивши його матеріальне забезпечення, у зв`язку з чим наявні підстави для припинення стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за судовим наказом Ленінського районного суду м. Полтави від 22.01.2018. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 19.05.2023 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідач заперечує проти позову, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що 22.06.2021 [PERSON] надав письмову нотаріально засвідчену згоду на тимчасовий виїзд малолітнього сина [PERSON] , за кордон на відпочинок до Республіки Польща з 25.06.2021 по 29.08.2021 включно, у супроводі матері [PERSON] . Відповідно до вказаної заяви [PERSON] взяла на себе зобов`язання повернути сина [PERSON] в Україну по закінченню зазначеного строку. Однак, [PERSON] разом із малолітнім сином [PERSON] станом на сьогодні не повернулася до України. На телефонні дзвінки не відповідала, про об`єктивні причини не повернення дитини до батька не повідомляла. 02.09.2021 року [PERSON] був змушений звернутися до ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області з заявою про скоєння злочину. Таким чином, [PERSON] порушила умови тимчасового виїзду малолітнього [PERSON] , а також свідомо не виконує мирову угоду затверджену ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 26.07.2017 року, відповідно до якої місцем проживання малолітнього [PERSON] визначено з батьком [PERSON] . Твердження позивача про те, що [PERSON] втратив будь-який зв`язок з сином та припинив його матеріальне забезпечення, не відповідає дійсності. Відповідач намагався отримати реквізити банківського рахунку позивачки для переказу коштів на утримання [PERSON] , однак позивачем реквізити не було надано. Син [PERSON] надав [PERSON] номер картки рідного дядька, брата позивача [PERSON] , на яку 14.03.2023 року [PERSON] переказав [PERSON] кошти в сумі 7000,00 грн. та 13.03.2023 ще 3000,00 грн. Крім того, відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження по стягненню аліментів завершено. Тобто, фактично позивач не сплачує та не сплачувала аліменти на утримання [PERSON] . Зазначає, що при вирішенні питання визначення місця проживання має бути вислухана думка дитини, при цьому позивачем не надано доказів, що син [PERSON] бажає проживати з матір`ю. Представник позивача у відповіді на відзив зазначає, що дитина була влаштована до навчального закладу одразу після виїзду за кордон. На даний час [PERSON] виповнилося 14 років та відповідно до положень ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо , місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самостійно. Звертає увагу, що предметом позову є припинення стягнення аліментів, а не визначення місця проживання дитини чи усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, тому твердження з приводу не надання позивачем доказів того, що дитина бажає проживати із матір`ю не стосуються предмету позовної заяви, не підлягають врахуванню та взагалі розгляду судом. Оскільки неповнолітній син сторін [PERSON] проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджено документально, відповідно змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів з неї на утримання сина на користь відповідача. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 04.08.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача звернулася до суду із заявою, в якій просить розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник відповідача звернулася до суду із заявою, в якій просить розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги не визнають, проти задоволення позовних вимог заперечують. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви (клопотання) з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 08 жовтня 2015 року заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави у справі № 553/3427/15-ц (Провадження № 2/553/1281/2015) шлюб, зареєстрований 07.08.1999 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 980 було розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] залишено « [PERSON] ». Відповідно до актового запису про народження № 205 від 05.05.2009, який виконано Ленінським відділом РАЦС Полтавського міського управління юстиції, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.05.2009). 26 липня 2017 року ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави у справі № 553/1353/17 (провадження № 2/553/763/2017) затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до умов якої, старший син [PERSON] , [INFO] , залишається проживати з матір`ю [PERSON] , а молодший син [PERSON] , [INFO] , буде проживати з батьком [PERSON] . 22 січня 2018 року Ленінським районним судом м. Полтави видано судовий наказ у справі № 553/49/18 (Провадження № 2-н/553/53/2018), яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.01.2018 до досягнення дитиною повноліття. Батьком надано дозвіл на тимчасовий виїзд сина [PERSON] до Республіки Польща. У липні 2021 року син [PERSON] змінив фактичне місце проживання із проживання з батьком на місце проживання з матір`ю, виїхавши до Польщі, де проживає і навчається наразі. Відповідно до копії договору оренди від 06 липня 2021 року житлової кімнати за адресою: [ADDRESS] , укладеним між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , переклад якого засвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Георгієвською Т.В., позивач з сином проживають за адресою: [ADDRESS] . З довідки № 26/2021/2022 від 15 жовтня 2021 року початкової школи № 75 в Комплексі загальноосвітніх шкіл спортивної підготовки в Кракові вбачається, що [PERSON] , що народився [INFO] в м. Полтава (Україна) у 2021/2022 навчальному році навчається у шостому класі початкової школи № 75 у Кракові. Переклад вказаної довідки засвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Георгієвською Т.В. Шкільне посвідчення [PERSON] із строком дії до 30.09.2023 та відповідним відбитком печатки початкової школи № 75 в Кракові, свідчить про його навчання у 7 класі у 2022/2023 навчальному році. Переклад вказаного шкільного посвідчення засвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Георгієвською Т.В. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Між сторонами виникли правовідносини щодо утримання неповнолітньої дитини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ч.3 ст.160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Отже, в силу вищенаведених норм чинного законодавства неповнолітня неповнолітній [PERSON] , [INFO] , може вільно обирати місце проживання з одним з батьків. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого: «За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.» У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] з 2021 року навчається у початковій школі № 75 в Комплексі загальноосвітніх шкіл спортивної підготовки в Кракові, постійно проживає разом із матір`ю [PERSON] у Польщі в місті Кракові та знаходяться на повному її утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Відповідачем вказані обставини не спростовано. При цьому, суд зазначає, що однією з основних засад цивільного судочинства є диспозитивність. Так, відповідно до норм ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тобто, у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. У зв`язку з чим, суд, при розгляді вказаної справи в межах заявлених позивачем вимог про припинення стягнення аліментів, не вирішує питання про визначення місця проживання дитини чи усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, та наявність підстав для припинення стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] згідно судового наказу Ленінським районним судом м. Полтави від 22 січня 2018 року у справі № 553/49/18 (Провадження № 2-н/553/53/2018). Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів та стягнення аліментів має бути припинено з дати подання позову до суду, тобто з 08.05.2023. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 1073,60 грн. оплату судового збору щодо позовної вимоги про припинення стягнення аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: approved