Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.\~ Представник позивача [PERSON] [PERSON] на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення\~ у справі можливо\~ постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] ; копія свідоцтва про народження позивача; копія свідоцтва про народження відповідача; копія державного акту серії ОД №055892 від 08.12.2004р. на право власності на земельну ділянку земельну ділянку площею 2,28 га, розташовану на території Нагірненської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області (мас. №13, діл. №38), виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія державного акту серії ЯЛ №768219 від 14.09.2010р. на право власності на земельну ділянку земельну ділянку площею 2,2834 га, розташовану на території Нагірненської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області (мас. №13, діл. №37), виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія заповіту від 21.10.2008р. № 795, оформленого на ім`я синів [PERSON] (щодо грошового вкладу), [PERSON] (щодо всього іншого спадкового майна); довідка старости Нагірненського старостинського округу виконкому Ренійської міської ради від 06.04.2023р. про склад сім`ї [PERSON] на день її смерті; копія витягу від 21.07.2021р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,7534 га із кадастровим номером 5124182400:01:007:0022, розташовану на території Нагірненської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області (за межами населеного пункту, масив придунайські запливи), виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія витягу від 21.07.2021р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,7535 га із кадастровим номером 5124182400:01:007:0023, розташовану на території Нагірненської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області (за межами населеного пункту, масив придунайські запливи), виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія рішення Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області від 16.10.2020р. №314-VІІ «Про затвердження технічної документації щодо земель комунальної власності Нагірненської сільської ради, які розташовані за межами населеного пункту (придунайські запливи)»; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.03.2023р.; копія витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок; відповідь завідувачки Ренійської держнотконтори від 18.09.2023р. (спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 18.09.2023р. (спадкова справа не заводилась). Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони у справі являються синами нині померлої [PERSON] та були призначені спадкоємцями за її заповітом. За життя [PERSON] належало наступне майно: на підставі державного акту серії ОД №055892 від 08.12.2004р. на право власності на земельну ділянку земельна ділянка площею 2,28 га, розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області (мас. №13, діл. №38), виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; на підставі державного акту серії ЯЛ №768219 від 14.09.2010р. на право власності на земельну ділянку земельна ділянка площею 2,2834 га, розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області (мас. №13, діл. №37), виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; на підставі рішення Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області від 16.10.2020р. №314-VІІ «Про затвердження технічної документації щодо земель комунальної власності Нагірненської сільської ради, які розташовані за межами населеного пункту (придунайські запливи)» - земельна ділянка площею 0,7534 га із кадастровим номером 5124182400:01:007:0022, розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області (за межами населеного пункту, масив придунайські запливи), виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; на підставі рішення Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області від 16.10.2020р. №314-VІІ «Про затвердження технічної документації щодо земель комунальної власності Нагірненської сільської ради, які розташовані за межами населеного пункту (придунайські запливи)» - земельна ділянка площею 0,7535 га із кадастровим номером 5124182400:01:007:0023, розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області (за межами населеного пункту, масив придунайські запливи), виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На випадок смерті [PERSON] розпорядилась належним їй майном, 21.10.2008р. склала заповіт №795 на ім`я позивача і відповідача (своїх синів), згідно якого вона розпорядилася на випадок своєї смерті належним їй майном на користь [PERSON] в межах грошового вкладу, на користь [PERSON] в межах всього іншого належного їй майна. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом не звернувся, відповідач на спадщину не претендує. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення позивача, оформити спадщину було б неможливо у зв`язку із тим, що в нього були відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. Останні роки перед смертю [PERSON] позивач мешкав разом із нею, доглядав за матір`ю, як син, допомагав їй поратися по господарству, а також надавав матеріальну допомогу. Відповідач\~ у справі на спадщину не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформив позивач. У нинішній час, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причини відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки, про що 10.03.2023р. нотаріусом було\~ винесено відповідну постанову. Необхідні нотаріусу документи (оригінали) позивач надати не може у зв`язку із втратою їх спадкодавцем. Чинним законодавством не передбачена можливість відновлення актів на право власності на земельну ділянку після смерті власника його спадкоємцями за умови, що свідоцтво про право на спадщину щодо цієї земельної ділянки не видано, а на підставі ксерокопії акту неможливо оформити спадщину. Згідно п. 5.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999р., при втраті (псуванні) державного акту на землю власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат. Так як набуте за спадкуванням право власності позивачем не було оформлено, він не в змозі отримати дублікат державного акту про право власності на землю. Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) державного акта на право власності на земельну ділянку при посвідченні договору купівлі-продажу, міни, дарування, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, спадкового договору, а також при видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. На оригіналі державного акту нотаріусом проставляється відповідна відмітка про перехід права власності на земельну ділянку до набувача чи спадкоємця. Отже, після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельні ділянки, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином,\~ позивач прийняв спадщину за заповітом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлої [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою\~ не визнана, відповідач на неї не претендує. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою. Однак, він спільно мешкав разом із спадкодавцем до його смерті. Як зазначив позивач, після смерті матері у нього були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач також не має можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на земельні ділянки, розпорядження щодо їх цільового використовування тощо). Таким чином, позивач прийняв спадщину за заповітом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки він постійно проживав разом\~ із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved