Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

У позовній заяві з урахуванням заяви про зміну предмета позову позивач просить ухвалити рішення про поновлення її на посаді вчителя трудового навчання Машівського ліцею Вишнівської сільської ради (далі Машівський ліцей), стягнення з відповідачів середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 листопада 2022 року до дня ухвалення судом рішення, стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні в розмірі 4213,86 грн, стягнення з Машівського ліцею заподіяної моральної шкоди в сумі 2000,00 гривень. Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що 31 жовтня 2022 року наказом директора Машівського ліцею Оніщука М.В. № 75 її було звільнено з посади вчителя трудового навчання за угодою сторін. Вважає, що звільнення відбулося під психологічним тиском директора, оскільки заява про звільнення була написана за відсутності її власного внутрішнього волевиявлення під впливом численних погроз у зв`язку з незгодою працювати на тих незаконних умовах, які пропонував їй директор від початку навчального процесу, а саме додатково виконувати функції вихователя із супроводу дітей з 01.09.2022, у той час, коли в ліцеї такий організований підвіз відсутній, а сам шкільний автобус взагалі переданий на потреби ЗСУ. Оскільки роботи вихователя із супроводу не виконувала відмовилась від нарахування заробітної плати у цій частині та 27 вересня 2022 року написала на ім`я директора заяву про звільнення з 0,5 посади вихователя із супроводу за угодою сторін. Заява була зареєстрована секретарем ліцею [PERSON] за № 221 у двох екземплярах, один з яких залишився у неї, який надіслала у Вишнівську сільську раду. Інший екземпляр заяви директор ліцею порвав та наказав написати заяву про звільнення за угодою сторін, а у разі відмови - погрожував звільнити «по статті». Цією заявою директор замінив попередню (порвану) під тим же номером, не підозрюючи що її другий примірник залишився у неї. Розуміючи, що працювати в таких умовах не зможе, адже це важко психологічно та морально, написала заяву про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, однак цієї заяви директор ліцею не прийняв. Наведені дії директора ліцею вказують, що її особистого волевиявлення на припинення трудової діяльності в момент видачі наказу про звільнення не було, директор під психологічним тиском змушував її виконувати функції вихователя із супроводу за відсутності транспортного засобу та водія. На наступний день після звільнення звернулася до директора ліцею про анулювання попередньої заяви про звільнення за угодою сторін та хотіла написати заяву про прийняття на роботу, оскільки її посада була вакантна, або заяву про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, однак в порушення ст.184 КЗпП України директор таких її заяв не прийняв. Крім цього, звільнення проведено з порушенням вимог ст.116 КЗпП України, оскільки повний розрахунок із нею проведено лише 14 листопада 2022 року після її звернення до бухгалтерії. Також їй заподіяна моральна шкода, яка обумовлена моральним тиском, залякуванням, примушуванням до роботи без належного забезпечення умов, протиправних дій, що призвело до звільнення й написання заяви всупереч її волі; моральним та фізичним стражданням, внаслідок порушення її законного права на заробітну плату, приниженням честі, гідності, ігноруванням її прав, втратою у зв`язку із цим престижу та ділової репутації серед співпрацівників, знайомих, друзів та родичів. Заподіяну моральну шкоду оцінює у 2000 гривень. Відповідач Централізована бухгалтерія по обслуговуванню закладів освіти Вишнівської сільської ради подала відзив на позовну заяву, зміст якого фактично зводиться до того, що централізована бухгалтерія у спірних правовідносинах не є належним відповідачем, а тому не повинна відповідати за позовом. Вважає, що відповідальність за пред`явленими позовними вимогами в силу своїх повноважень лежить на директору Машівського ліцею [PERSON] . Відповідач Машівський ліцей в особі директора [PERSON] подав відзив на позовну заяву. У ньому вказав, що ніякого психологічного тиску на позивача не чинив, а навпаки сприяв своїми порадами залишитись працювати, про що свідчить заява [PERSON] від 27.09.2022 про звільнення, яка ним була відхилена. Позивач сама була ініціатором звільнення, пояснювала, що не хоче працювати. Крім посади вчителя трудового навчання виконувала функції вихователя із супроводу дітей. Підстав для неоплати їй цієї роботи не було, оскільки за відсутності шкільного автобуса вона виконувала іншу роботу відповідно до її посадової інструкції. Тому ніяких незаконних умов праці їй не пропонував, а заяви позивача щодо не нарахувань оплати за супровід дітей були надуманими і такими, що написані позивачем під тиском працівників Вишнівської сільської ради. Вважає, що позивач не надала належних та достатніх доказів, які б свідчили про неприязне чи упереджене ставлення до неї з його боку як директора або примушування до написання заяви про звільнення за згодою сторін. В судовому\~засіданні позивач\~ [PERSON] \~позов підтримала.\~По суті\~обставин справи\~пояснила,\~що призначення\~на посаду\~вихователя із\~супроводу відбулося\~без її\~згоди,\~директор ліцею\~лише поставив\~її перед\~фактом про\~таке призначення,\~змусивши написати\~відповідну заяву.\~Дійсно відпрацьовувала\~чотири години,\~однак не\~як вихователь\~із супроводу,\~а як\~класний керівник\~(супроводжувала\~дітей в\~укриття та\~із ними там перебувала). Посадової інструкції за цією посадою не підписувала. Від працівників Вишнівської сільської ради дізналася, що через неї не можуть нарахувати заробітної плати усім працівникам ліцею, так як за відсутності водія і автобуса посада вихователя із супроводу повинна бути вакантною. Через таку ситуацію неодноразово ходила до директора, щоб звільнитися з цієї посади. Однак директор сказав: «Будете робити так, як я скажу. Ви працюєте у мене в школі». Оскільки на її усні заяви директор не реагував, 27 вересня 2022 року, в кінці робочого дня, попросила секретаря зареєструвати заяву про звільнення з посади вихователя із супроводу. Одночасно написала заяву у Вишнівську сільську раду про відмову від заробітної плати за цією посадою. Наступного дня директор у некоректній формі її обізвав та неодноразово повторив, що вона працює у нього в закладі, тому саме він буде говорити, що їй робити. Заяву про звільнення з посади вихователя із супроводу директор порвав і наказ написати іншу заяву такого змісту: «Прошу звільнити мене за угодою сторін». В жовтні 2022 року взяла відпустку за власний рахунок, щоб поїхати до чоловіка за кордон і порадитись, що їй далі робити у цій ситуації. По приїзду нічого не змінилось, директор на жодні поступки їй не йшов, говорив: «робіть так, як я вам кажу». 31 жовтня 2022 року на її запитання, чи знайдуть вони якогось спільного рішення, директор відповів: «ні», після чого дістав посадову інструкцію вихователя із супроводу та запитав, чому вона не підписана. На це відповіла, що відмовляється її підписувати. Тоді директор сказав, що дасть їй догану і звільнить "по статті". Вона зі своєї сторони сказала, що хоче звільнитися з посади вихователя із супроводу, однак якщо спільного рішення вони не дійдуть, то взагалі звільниться. За таких обставин написала заяву про звільнення, хоча в дійсності такого волевиявлення не мала. Представник позивача адвокат Тратніков Я.В. в судовому засіданні позов підтримав та зазначив, що Вишнівська сільська рада як засновник була проти введення в Машівському ліцеї посади вихователя із супроводу, однак директор [PERSON] настоював на своєму, оскільки ця посада необхідна була йому для списання пального. Позивач жодного разу не висловлювалася за звільнення в цілому, лише бажала звільнитися з посади вихователя із супроводу. Її заява 31 жовтня 2022 року про звільнення дійсно мала місце, однак написана під психологічним тиском, який виник не в один момент, а тривав із середини вересня 2022 року. Внаслідок такого тиску, а також конфліктної ситуації в колективі, позивачу як працівнику безумовно заподіяна моральна шкода. Вимогу про стягнення середнього заробітку за прострочку розрахунку просив задовільнити в разі не поновлення позивача на роботі. Директор Машівського ліцею Оніщук М.В. позов не визнав. Пояснив, що жодного упередженого ставлення або психологічного, морального чи фізичного тиску на позивача, як і на інших працівників ліцею, ніколи не чинив. Спірна ситуація виникла виключно через неупереджене ставлення Вишнівської сільської ради до нього як директора. Йому достовірно було відомо, що за відсутності водія та автобуса аналогічна посада вихователя із супроводу була в інших школах, проте до цих шкіл жодних претензій не було. Позивач дійсно неодноразово писала заяви на звільнення, однак у кожному випадку їй говорив, що вона ще молода та неосвічена, тому непотрібно розкидатися такими заявами. Тиск на позивача чинився зі сторони Вишнівської сільської ради, до неї щодня телефонувала [PERSON] , яка диктувала їй усі ці заяви, у тому числі щодо відмови від заробітної плати. Після відхилення ним заяви про звільнення, позивач взяла відпустку і поїхала до чоловіка, однак, повернувшись, говорила, що не знає як їй діяти в подальшому, оскільки на неї чиниться тиск; не може перебувати в учительській, так як через неї працівники не можуть отримати заробітку плату. Вважає, що позивач не витримала тиску зі сторони Вишнівської сільської ради та 31 жовтня 2022 року прийшла до нього і написала заяву на звільнення. Оскільки для себе вона прийняла таке рішення, заяву погодив та повідомив, що через два місяці візьме її назад на роботу. Наступного дня у Вишнівській сільській раді позивача примусили написати на нього скаргу. Також Вишнівська сільська рада взяла позивача до себе на роботу по цивільно-правовій угоді. Крім цього зазначив, що із заявою про звільнення з посади вихователя із супроводу позивач до нього ніколи не зверталась, як і не зверталась із заявою про надання відпустки по догляду за дитиною. Представник Централізованої бухгалтерії по обслуговуванню закладів освіти Вишнівської сільської ради Богуш І.В. в судовому засіданні висловила аналогічну позицію, що зазначена у відзиві. Також вказала, що жодного психологічного тиску на позивача зі сторони Вишнівської сільської ради, у тому числі з її сторони, не було. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. \~ \~ \~ \~ Із копії\~трудової книжки\~ [NUMBER] \~вбачається,\~що позивач\~ [PERSON] \~з 25\~жовтня 2016\~року працювала\~в Машівському навчально-виховному комплексі «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад», який 16 серпня 2021 року перейменований на Машівський ліцей Вишнівської сільської ради. 01 вересня 2022 року позивач переведена на посаду вчителя трудового навчання. З пояснень сторін встановлено, що до 01 вересня 2022 року [PERSON] перебувала у відпустці по догляду за дитиною, цю відпустку вона перервала та вийшла на запропоновану директором ліцею посаду. Наказом директора Машівського ліцею від 01.09.2022 № 60-к позивач була призначена класним керівником 5 класу. З 01 вересня 2022 року [PERSON] також була призначена за суміщенням на 0,5 ставки вихователем із супроводу. 16 вересня 2022 року начальник головний бухгалтер Централізованої бухгалтерії по обслуговуванню закладів освіти Вишнівської сільської ради подала Вишнівському сільському голові доповідну записку про те, що поданий директором Машівського ліцею тарифікаційний список суперечить Типовим штатним нормативам загальноосвітніх навчальних закладів, затверджених наказом МОН від 06.12.2010 № 1205, оскільки у цьому ліцеї підвіз дітей не організований, тому посада вихователя із супроводу має бути вакантною. Виправленого тарифікаційного списку до 23 вересня 2022 року директор Машівського ліцею на погодження сільському голові не подав, про що був складений відповідний акт від 23.09.2022. Висновком комісії з перевірки здійснення організованого підвозу дітей у Машівському ліцеї від 28.09.2022 стверджено, що організований підвіз дітей у закладі відсутній, автобус вилучений на потреби військової частини, посада водія вакантна, [PERSON] функціональних обов`язків вихователя із супроводу не виконує, тому зайняття цієї посади є неправомірним, а відтак ця посада повинна бути вакантною. Допитана в судовому засіданні як свідок в.о. начальника гуманітарного відділу Вишнівської сільської ради Суха Н.Ф. суду показала, що у телефонному режимі з`ясовувала у позивача [PERSON] про виконувану нею роботу на посаді вихователя із супроводу, на що позивач відповіла, що ніякої роботи на цій посаді вона не виконує. Із журналу реєстрації заяв працівників Машівського ліцею встановлено, що у ньому зареєстровано дві заяви позивача про звільнення із займаної посади, а саме 27 вересня 2022 року під № 105 та 31 жовтня 2022 року під №117. 27 вересня 2022 року [PERSON] подала на ім`я директора Машівського ліцею [PERSON] заяву про звільнення її з 0,5 ставки посади вихователя із супроводу за згодою сторін 27.09.2022. У цій же заяві вказала, що відмовляється від отримання заробітної плати за період з 01.09.2022 по 27.09.2022, оскільки організований підвіз дітей до закладу освіти шкільним автобусом відсутній та трудові функції за вказаний період не виконувала. Ця заява містить вхідний штамп від 27.09.2022 за № 221. Указана заява під № 221 зареєстрована у журналі вхідної кореспонденції Машівського ліцею, що підтверджується копією витягу із цього журналу. Директор Машівського ліцею Оніщук М.В. надав суду копію заяви позивача [PERSON] від 27.09.2022 про звільнення її із займаної посади за угодою сторін. Заява містить резолюцію «Відхилити. 27.09.2022. підпис». Ця заява містить аналогічний вхідний штамп із датою 27.09.2022 вхідний № 221, який вочевидь містить виправлення із «222». Допитана секретар Машівського ліцею [PERSON] як свідок показала, що дійсно 27 вересня 2022 року в кінці робочого дня на прохання позивача зареєструвала її заяву у журналі вхідної кореспонденції. Наступного дня за вказівкою директора під цим же номером зареєструвала іншу заяву позивача. Змісту однієї та другої заяв не читала. Факти тиску чи упередженого ставлення зі сторони директора стосовно позивача їй невідомі. Заступник директора Машівського ліцею Вигура Н.І. як свідок в судовому засіданні показала, що 27 вересня 2022 року в кінці робочого дня позивач прийшла до секретаря ліцею зареєструвати заяву. Позивач плакала та говорила, що не хоче займати посаду із супроводу та отримувати даремні гроші. Також показала, що очевидцем тиску зі сторони директора не була. 28 вересня 2022 року [PERSON] подала заяву на ім`я голови Вишнівської сільської ради про не нарахування їй заробітної плати за посадою вихователя із супроводу за вищевказаний період, до якою додала копію указаної заяви про звільнення з цієї посади. Аналогічну заяву про невиплату заробітної плати за жовтень позивач подавала сільському голові 21.10.2022. 31 жовтня 2022 року [PERSON] написала заяву про звільнення із займаної посади 31 жовтня 2022 року за угодою сторін. На підставі цієї заяви директор Машівського ліцею Оніщук М.В. видав наказ №75-к від 31.10.2022 про звільнення позивача із займаної посади вчителя трудового навчання 31 жовтня 2022 року за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України. Розрахунок із позивачем проведено 14 листопада 2022 року, в день отримання бухгалтерією наказу від директора Машівського ліцею Оніщука М.В. № 86-к від 04.11.2022 «Про виплату розрахункових [PERSON] », що підтверджується довідкою Централізованої бухгалтерії по обслуговуванню закладів освіти Вишнівської сільської ради від 30.11.2022. Висновком дисциплінарної комісії від 28 листопада 2022 року з розгляду дисциплінарних справ у Вишнівській сільській раді рекомендовано сільському голові [PERSON] застосувати дисциплінарне стягнення до директора Машівського ліцею [PERSON] у вигляді оголошення догани за порушення ст.116 КЗпП України строків виплати розрахунку при звільненні під тиском [PERSON] . Згідно зі ст.43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ст.51 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є угода сторін. У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору відповідно до п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України договір припиняється в строк, визначений сторонами. Припинення трудового договору з цієї підстави не передбачає попередження про звільнення ні від працівника, ні від власника або уповноваженого ним органу. День закінчення роботи визначається сторонами за взаємною згодою. Передбачена п.1 ч.1 ст.36 КЗпП угода сторін є самостійною підставою припинення трудового договору, яка відрізняється від розірвання трудового договору з ініціативи працівника та з ініціативи власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу тим, що в цьому разі потрібне спільне волевиявлення сторін, спрямоване на припинення трудових відносин в обумовлений строк і саме з цих підстав. У постанові від 19 жовтня 2022 року в справі № 461/4315/18 (провадження № 61-5265св22) Верховний Суд вказав, що розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за угодою сторін), суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін до припинення договору за угодою сторін; і чи була згода власника або уповноваженого ним органу на анулювання угоди сторін про припинення трудового договору. Позивач звернулась\~до суду\~із цим\~позовом,\~оскільки вважає\~своє звільнення\~з посади\~вчителя трудового навчання незаконним, таким, що відбулося без її доброї волі внаслідок тривалого психологічного тиску зі сторони директора Машівського ліцею. Дослідженням доказів по справі встановлено, що обставини спору пов`язуються із зайняттям позивачем посади вихователя із супроводу. В силу обставин, що склалися, а саме відсутності підстав для заповнення посади вихователя із супроводу в Машівському ліцеї, про що констатовано перевіркою Вишнівської сільської ради, позивач [PERSON] відмовилась від отримання заробітної плати за цією посадою та 27 вересня 2022 року на ім`я директора ліцею написала заяву про звільнення саме з цієї посади. Доводи директора Машівського ліцею Оніщука М.В. про те, що позивач такої заяви не писала, об`єктивно спростовуються копією такої заяви, яка зареєстрована в журналі вхідної кореспонденції ліцею під № 221 та надана позивачем, а також показаннями допитаних в якості свідків секретаря ліцею [PERSON] та заступника директора [PERSON] . При цьому заступник директора [PERSON] в судовому засіданні ствердила, що позивач [PERSON] бажала звільнитися лише з посади вихователя із супроводу, а не взагалі із ліцею. Бажання звільнитися з посади вчителя трудового навчання позивач жодного разу не висловлювала. Такі обставини, вочевидь свідчать, що позивач неодноразово в усній формі зверталась до директора із питанням звільнення з посади вихователя із супроводу, однак позитивного для себе рішення, яке б відповідало її волі не отримала, тому вирішила подати таку заяву через загальну канцелярію ліцею. Крім цього, поведінка позивача у момент подання цієї заяви (плакала, говорила, що не хоче даремних грошей) беззаперечно свідчить про стороннє доведення її до такого психологічного стану. Підстав вважати, що на позивача здійснювався тиск Вишнівською сільською радою, суд не вбачає, оскільки повноваженнями на прийняття та звільнення з роботи працівників ліцею наділений директор навчального закладу. У даному випадку директор Машівського ліцею не виконував волевиявлення і трудового права позивача на звільнення з посади вихователя із супроводу, про що свідчить фактична заміна ним написаної позивачем 27 вересня 2022 року заяви про звільнення з посади вихователя із супроводу на заяву про звільнення (без зазначення конкретної посади). У зв`язку із цим безпідставними є доводи директора ліцею про те, що він стримував позивача від звільнення, відхиляючи таку її заяву. Адже дійсним волевиявленням позивача було звільнення лише з посади вихователя із супроводу, про в судовому засіданні об`єктивно підтвердила свідок [PERSON] . Зазначене має ознаки примушування позивача всупереч її волі займати посаду вихователя із супроводу. Такі дії директора ліцею щодо позивача розцінюються не інакше як психологічний тиск, який за обставинами справи тривав щонайменше півтори місяці. Крім цього, такі обставини без сумніву ставили позивача у незручне та певним чином винувате становище перед колективом ліцею, адже усі знали, що підвіз дітей у закладі не організований. Такий тривалий психологічний тиск в сукупності із висловленими директором ліцею погрозами звільнення «по статті» призвів до написання позивачем 31 жовтня 2023 року заяви про звільнення за угодою сторін і між цими фактами суд вбачає прямий причинно-наслідковий зв`язок. Отже, за відсутності вільного волевиявлення позивача щодо звільнення з посади вчителя трудового навчання відсутні підстави для висновку про існування «угоди сторін», яка є необхідною для звільнення за п.1 ст.36 КЗпП України. Також суд зауважує, що у написаній 31 жовтня 2021 року заяві позивач не вказала з якої посади бажає звільнитися, проте, незважаючи на такий зміст, директор ліцею видав наказ про звільнення її з посади вчителя трудового навчсання. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги відсутність вільного волевиявлення позивача на припинення трудового договору в момент написання заяви та видачі наказу про звільнення з посади вчителя трудового навчання, фактичну відсутність домовленості сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою, суд дійшов висновку, що з метою відновлення порушених трудових прав позивача, належним способом захисту її права на працю є скасування наказу директора ліцею про звільнення позивача від 31 жовтня 2022 року № 75, поновлення її на займаній посаді вчителя трудового навчання та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до довідок Централізованої бухгалтерії по обслуговуванню закладів освіти Вишнівської сільської ради від 26.01.2023 за №3, № 4 заробітна плата позивача за два місяці, що передували звільненню, складала 14 372,27 гривень. Розмір середньоденної заробітної плати складає 300,99 гривень з розрахунку 38 робочих дні за вересень жовтень 2022 року. З урахуванням того, що день звільнення є останнім робочим днем, час вимушеного прогулу належить рахувати з 01 листопада 2022 року по дату ухвалення цього рішення і буде становити 250 днів. Отже, на користь позивача до стягнення підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 75247,50 гривень (300,99 х 250) без врахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають вирахування податковим агентом в дохід держави. Задоволення позовних вимог про поновлення позивача на роботі виключає правове застосування ст.ст.116, 117 КЗпП України, тому позов в частині заявленої вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні в розмірі 4213,86 грн задоволенню не підлягає. У частині 1 статті 2371 КЗпП України визначено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Встановлені судом фактичні обставини цієї справи дають підстави для висновку, що у зв`язку з незаконним звільненням позивач [PERSON] зазнала певних душевних страждань та переживань, при тому, що перервала декретну відпустку, щоб працювати, а відтак отримувати заробітну плату; у зв`язку із незаконним звільненням вимушена була працювати за цивільно-правовою угодою в іншій установі, що у своїй сукупності вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя. За таких обставин позивач має право на відшкодування моральної шкоди, заявлений розмір якої у 2000 гривень суд вважає таким, що відповідає принципам розумності, справедливості та поміркованості, а тому підлягає стягненню як грошовий компенсаційний еквівалент. Відповідачами за позовом є Машівський ліцей Вишнівської сільської ради та Централізована бухгалтерія по обслуговуванню закладів освіти Вишнівської сільської ради Ковельського району Волинської області. Визначення відповідачів за позовом є виключним правом позивача. Проте, характер спірних правовідносин свідчить про те, що Централізована бухгалтерія по обслуговуванню закладів освіти Вишнівської сільської ради, не може мати процесуального статусу відповідача, оскільки стосовно позивача не є роботодавцем та порушень її трудових прав не допускала. Таким чином, з наведених підстав і мотивів судом встановлено підстави для задоволення позову частково. На підставі п.п. 2, 4 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які в силу ст.235 КЗпП України є нерозривно взаємопов`язаними між собою вимогами, а також задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, судовий збір за цими двома вимогами в загальній сумі 2147,20 грн (1073,60 х 2) належить стягнути з належного відповідача на користь держави.

Outcome: partial