Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] вона народила дочку [PERSON] . Народження зареєстроване виконавчим комітетом Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області Відомості про батька дитини записані з її слів відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Біологічним батьком її дочки [PERSON] є відповідач [PERSON] , з яким вона познайомилась у 2011 році під час перебування на роботі у російській федерації. Після повернення з росії вони продовжили зустрічатися. 05.12.2012 після повернення відповідача з Республіка Польща, де він перебував на заробітках, вони почали проживати разом однією сім`єю спочатку на квартирі по [ADDRESS] , а згодом переїхали до неї додому в [ADDRESS] . У період з 05.12.2012 по 20.05.2018 вони з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, підтримували близькі стосунки, в результаті чого вона завагітніла. Відповідач відвозив та забирав її з пологового будинку, у період вагітності дбав про неї як про дружину, а після народження дочки [PERSON] дбав також про неї, дитина називала його своїм татом а він її своєю дочкою, а також надавав кошти на її утримання. Відповідач проявляв батьківську турботу та любов до дочки [PERSON] . Такі стосунки продовжувались до 20.05.2018, коли відповідач покинув її з дочкою та переїхав проживати до себе додому в с. Пнів. З того часу їхні відносини припинились. Після цього відповідач ще декілька раз відвідував свою дочку, також надавав кошти на її утримання, однак на сьогоднішній день він перестав цікавитися долею своєї дочки, перестав надавати кошти на її виховання та утримання. Оскільки [PERSON] відмовляється брати участі у вихованні та житті дитини, що порушує її законні права, вона змушена звертатись до суду для встановлення батьківства [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] . Крім того враховуючи, що відповідач [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , то на останнього законодавцем покладено обов`язок щодо утримання дитини. Тому вважає, що відповідач як батько зобов`язаний надавати кошти на утримання їхньої спільної дитини до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, фізично здоровий, неофіційно постійно працює на заробітках у Республіка Польща та по тимчасових заробітках в м. Надвірна та навколишніх селах Надвірнянського району, таким чином отримує нерегулярний і мінливий дохід, аліментів нікому не платить, інших стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, тому вважає, що він зможе сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Стислий виклад позицій сторін: Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, які викладені в позовній заяві, просили суд позов задоволити та ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] . Також просили стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Крім того просили стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати. Відповідач в\~судовому засіданні\~позовні вимоги\~ щодо визнання його батьком неповнолітньої [PERSON] ,\~ [INFO] та\~стягнення аліментів\~на її\~утриманняв розмірі 1/4 частки від його доходів, стягнення понесених позивачкою судових витрат визнав у повному обсязі. При цьому пояснив, що на даний час він одружений, крім дочки позивача має на утриманні ще одну дитину, офіційно працює комплектувальником на Житомирському м`ясокомбінаті. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є тіткою позивача [PERSON] . Ствердила, що сторони дійсно в період з грудня 2012 року по травень 2018 року спільно проживали однією сім`єю та вели спільне господарство, проводили разом час, часто приходили до неї в гості. Також підтвердила, що під час вагітності позивача відповідач піклувався про неї, відвозив та забирав її з пологового будинку, визнавав дитину та піклувався про неї. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.06.2023 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Надвірнянського районного\~суду Івано-Франківської\~області від 21.09.2023 по даній справі закрито підготовче\~провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що [INFO] позивач [PERSON] народила дочку [PERSON] , про що виконкомом Пнівської сільської ради 28.08.2014 складено актовий запис № 63 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Батько дитини записаний на підставі ч. 1 ст. 135 СК України за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька від 22.06.2023 (а.с. 10). Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивача, відповідач [PERSON] є біологічним батьком дитини [PERSON] . Вказана обставина відповідачем не оспорюється. Також факти спілкування відповідача та дитини підтверджується доданими фотоматеріалами (а.с. 12), а також показаннями свідка [PERSON] . Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 25.05.2023, позивач разом з малолітньою дитиною на даний час проживають в [ADDRESS] . Зі слів заявниці, вона проживала разом із [PERSON] у громадянському шлюбі з грудня 2012 року по травень 2018 року. За час спільного проживання у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Також згідно вказаного акту у позивача земельні ділянки та транспортні засоби відсутні (а.с. 11). З пояснень відповідача [PERSON] вбачається, що він одружений, має на утриманні малолітню дитину, працює комплектувальником на ТОВ «Житомирський м`ясокомбінат». Вказані обставини підтверджуються також копіями свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження дитини (а.с. 47-48). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Щодо позовних вимог про визнання батьківства суд виходить з наступного: Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України,\~якщо мати\~та батько\~дитини не\~перебувають у\~шлюбі між\~собою,\~походження дитини\~від батька\~визначається: 1)\~за заявою\~матері та\~батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно ст.7 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Верховною радою України 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього Кодексу. Пунктом 4 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~№ 3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні.Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. У таких\~справах позови\~осіб,\~зазначених у\~ч.\~3\~ст.\~128\~СК України,\~приймаються до\~судового розгляду,\~якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] є біологічним батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . Вказана обставина повністю визнана відповідачем. Виходячи наведенного суд вважає батьківство [PERSON] стосовно народженої позивачем [PERSON] дитини [PERSON] , [INFO] , доведеним і таким, що може бути визнаним в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позову враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд виходить з наступного: Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, оскільки забезпечує одержання коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Перевіряючи доводи позивача щодо визначення розміру аліментів частці від доходу відповідача, суд належним чином врахував положення ст. 183 СК України щодо визначення розміру аліментів у частці\~від заробітку\~(доходу)\~батька дитиниу разі наявності регулярного доходу платника. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне: У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ст. 5 Закону України про судовий збір. Тому судовий збір за задоволення вимоги про стягнення аліментів в сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Також у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50\~відсотків судового\~збору,\~сплаченого при\~поданні позову, в сумі 536,80 грн. Також на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, стороною позивача надано договір про надання правничої допомоги № 055 від 24.05.2023, попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат від 24.05.2023, та квитанцію про сплату грошових коштів № 017/2023 від 24.05.2023 (а.с. 15-17). Відповідно до п.п. 3.1 Договору про надання правничої допомоги, за надання правової допомоги згідно п. 2.1 цього договору, замовник сплачує виконавцю винагороду в розмірі, визначеному за домовленістю сторін одноразово або частковими платежами. З попередній (орієнтовний)\~розрахунок судових\~витратвбачається, що вартість наданих адвокатом послуг становить 3500,00 грн., з яких: консультацція клієнта з приводу подання позовної заяви про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини 500,00 грн.; складання позовної заяви про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини 1000,00 грн.; представництво інтересів адвокатом в суді І інстанції 2000,00 грн. (4 судові засідання по 500,00 грн. за одне засідання). Згідно квитанції про сплату грошових коштів, клієнтом 24.05.2023 оплачено гонорар адвоката в сумі 3500,00 грн. При цьому суд зазначає, що адвокат Куций О.С., як представник позивача [PERSON] , брав участь у двох судових засіданнях, що підтверджується журналами судових засідань від 21.09.2023 та від 10.10.2023 (а.с. 41, 50-51). Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2500,00 грн. витрат на правничу допомогу, з яких: консультацція клієнта з приводу подання позовної заяви про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини 500,00 грн.; складання позовної заяви про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини 1000,00 грн.; представництво інтересів адвокатом в суді І інстанції 1000,00 грн. (2 судові засідання по 500,00 грн. за одне засідання). Висновки суду: Враховуючи вище наведене, а також визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов в частині встановлення батьківства необхідно задовільнити, визнати відповідача батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , зазначивши відповідача [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] . Також при визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] суд враховує факт проживання дитини з матір`ю, вік дитини, обов`язку обох батьків утримувати дитину, матеріальний стан позивача, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвиту та здоров`я дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є фізично здоровим,\~отримує регулярний\~дохід,\~одружений та\~має на\~утриманні малолітню\~дитину від\~шлюбу,\~а також\~визнання відповідачем\~позову в\~частині розміру\~аліментів,\~а тому\~суд дійшов\~висновку,\~що позов\~в частині\~стягнення аліментів\~необхідно задовільнити\~і стягувати\~з відповідача\~на користь\~позивача аліменти\~на утримання\~неповнолітньої дитини\~в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, та не більше\~десяти прожиткових\~мінімумів на\~дитину відповідного\~віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 536,80 грн. сплаченого судвого збору та 2500 грн. 00 коп. сплачених витрат на професійну правничу допомогу в користь позивача, а також 1073 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved