Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

28.07.2023 ТзОВ «Нововолинський м`ясокомбінат» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 20000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.12.2022 між ТзОВ «Нововолинський м`ясокомбінат» та громадянином [PERSON] було укладено договір позики №27/12/22. Відповідно до Розділу 1 договору позикодавець передає позичальнику грошові кошти на зворотній безвідсотковій основі в розмірі, що обумовлений договором, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику в порядку та на умовах, що убомовлені умовами цього договору. На виконання договору, відповідно до видаткового касового ордеру від 27.12.2022 [PERSON] отримав суму позики в розмірі 20000 гривень. Позика надавалася терміном на чотири місяці. У договорі позики сторонами обумовлена умова про повернення боргу по 5000 грн щомісяця до 30 квітня 2023 року. Однак у вказаний у договорі позики строк відповідач гроші не повернув і по даний час ухиляється від виконання грошового зобов`язання, що виникло із договору позики, укладеного між сторонами. Зазначає, що крім того, [PERSON] написав власноруч розписку, в якій просив надати йому позику в розмірі 20000 грн та зобов`язався повертати позику рівними частинами по 5000 гривень до 30 квітня 2023 року. 05.05.2023 позивач направив відповідачу вимогу щодо повернення позики, однак на даний момент позика не погашена. У зв`язку з цим, за захистом своїх прав, позивач змушений був звернутися до суду. Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 25.08.2023 розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] до початку першого судового засідання, належним чином повідомлявся про розгляд справи, про що свідчить розписка про вручення судової повістки, у визначений судом строк відзиву на позовну заяву та будь-яких інших клопотань до суду не подав. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали позову в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно\~до договору\~позики №27/12/22\~від 27.12.2022,\~укладеного між\~ТзОВ «Нововолинський\~м`ясокомбінат» та\~ [PERSON] (а.с.9,10),\~останній отримав\~позику \~в розмірі\~20000\~гривень. У договорі позики сторонами обумовлена умова про повернення боргу по 5000 грн щомісяця до 30 квітня 2023 року. Крім того, [PERSON] власноручно написав заяву (а.с.12), в якій просив надати йому позику в розмірі 20000 грн та зобов`язувався повертати позику рівними частинами по 5000 гривень до 30 квітня 2023 року, та розписку (а.с.13), де зазначив, що отримав позику в розмірі 20000 гривень та зобов`язувався повернути борг в рівних частинах по 5000 гривень щомісяця до повного погашення. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Про існування між сторонами договірних відносих стосовно позики коштів і фактичної передачі грошей, свідчить укладений договір позики (а.с.9,10), копія видаткового касового ордеру від 27.12.2022 (а.с.11) та особисто написана розписка відповідача, де він поставив свій підпис (а.с.13) . За своєю суттю, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи, як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Оскільки, у визначений у договорі позики від 27.12.2022 та розписці строк кошти [PERSON] повернуті не були, тому ТзоВ «Нововолинський м`ясокомбінат» направив на адресу відповідача вимогу про повернення суми позики (а.с.15,16), що не призвело до позитивних наслідків. Судом встановлено, що відповідачем не було здійснено жодного платежу на погашення позики, станом на 30 квітня 2023 року заборгованість становить 20000 гривень, тому позов є підставним та таким що підлягає до задоволення. З огляду на встановлені судом фактичні обставини та надані сторонами докази на їх підтвердження, суд задовольняє позов про стягнення з [PERSON] боргу в сумі, що становить 20000 грн. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, а саме сума сплаченого судового збору 2684 грн. (а.с.5). \~ \~ \~ \~

Outcome: approved