Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до відповідача,\~в якому\~просить:\~Стягнути з\~ [PERSON] на\~користь Приватного\~акціонерного товариства\~«Страхова компанія\~«ПЗУ Україна»\~(код\~ЄДРПОУ 20782312)\~завдані збитки\~в порядку\~регресу у\~розмірі 10\~227,49\~грн.; Стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (код ЄДРПОУ 20782312) сплачений судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. В обгрунтування\~поданого позову\~покликається на\~те,\~що 12.01.2021 року [PERSON] (далі по справі - Відповідач), керуючи транспортним засобом «Dacia», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » здійснив зіткнення з транспортним засобом «Toyota», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » та транспортним засобом «Suzuki», державний номерний знак « [NUMBER] ». Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Dacia», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201077486. Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до Постанови Галицького районного суду міста Львова по справі № 461/497/21 від 17.02.2021 року Відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративне правопорушення. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулися власники пошкодженого нерухомого майна. На підставі даних заяв та наданих потерпілими сторонами документів було складено страхові акти. На підставі страхового акту ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 10 227,49 грн. Оскільки, відповідно до постанови суду водій забезпеченого транспортного засобу після вчинення дорожньо-транспортної пригоди покинув місце ДТП, то у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виникло право подати регресний позов на фактично виплачену суму до водія. Отже, враховуючи вище викладене з Відповідача на користь Позивача, підлягає стягненню 10 227,49 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 30.06.2023 р. матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, передано на розгляд до Галицького районного суду м.Львова. Ухвалою суду від 30 серпня 2023 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 04 жовтня 2023 р. на 10 год. 00 хв. Ухвалою суду від 04 жовтня 2023 року через неявку осіб, які беруть участь у справі судове засідання відкладено на 26 жовтня 2023 року на 09 год. 30 хв. Представник позивача у судове засідання не з`явився, оскільки 13 жовтня 2023 року подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, а також не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справи з копією позовної заяви та додатками для неї, судових повісток-повідомлень про виклик у судове засідання за адресою місця проживання /реєстрації/, яка зазначена у позовній заяві. Однак до суду з Укрпошта повернувся конверт за закінченням терміну зберігання. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч.3 ст.131 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.44\~ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. За висновком Верховного Суду у постанові від 18.01.2023 у справі № 947/15524/20, відповідно до\~ст.131 ЦПК України\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилаються учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.2 ст.191\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явивсь у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст.2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129\~Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Як визначено у ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вимогами статі 16\~ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд встановив, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Dacia», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » [PERSON] застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201077486. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки Toyota Corola д.н.з. [NUMBER] серії [NUMBER] , власником автомобіля є [PERSON] . 13 січня 2021 року власник автомобіля марки «Toyota Corola» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до АТ «Страхова Компанія «Інго» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. 13 січня 2021 року власник автомобіля марки «Toyota Corola» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до АТ «Страхова Компанія «Інго» із заявою про здійснення відшкодування оціненого збитку, завданого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 12 січня 2021 року за участю забезпеченого ТЗ «Даціа Сандера н.з. [NUMBER] та пошкодженого ТЗ Тойота Корола н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . 13 січня 2021 року аварійним комісаром АТ «СК «ІНГО» Бурим А.О. складено протокол огляду транспортного засобу марки «Toyota Corola» д.н.з. [NUMBER] . Постановою Галицького районного суду м.Львова від 17 лютого 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень 00 копійок. Стягнуто з [PERSON] на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 454 гривень 00 копійок судового збору. Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що 12.01.2021 року о 23 годині 00 хвилин в м. Львові на вул. Глібова, 7 у м. Львові водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки Daсia Sandero, д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою не реагував на її зімну, не дотримався безпечного бокового інтервалу, наїхав на камінь в результаті чого здійснив зіткнення із припаркованими автомобілями Toyota Corola д.н.з. [NUMBER] та Suzuki Vitara д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Крім цього, 12.01.2021 року о 23 годині 00 хвилин в м. Львові на вул. Глібова, 7 у м. Львові водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки Daсia Sandero, д.н.з. [NUMBER] , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події, не повідомивши про це у відповідний орган чи підрозділ Національної поліції України. Частиною 6 статті 82 ЦПК України\~встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 18 лютого 2021 року АТ «СК «ІНГО» складено страховий акт №3411191 відповідно до умов якого [PERSON] підлягає відшкодуванню: 10227,49 грн. 04 березня 2021 року АТ «СК «ІНГО» на рахунок [PERSON] здійснила оплату страхового відшкодування у сумі 10227,49 грн., що стверджується копію платіжного доручення №5184. 25 травня 2021 року представник АТ «СК «ІНГО» Хом`як О.Г. звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про компенсацію суми страхової виплати у розмірі 10227,49 грн., мотивуючи тим, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Дачіа Сандеро» р.н. [NUMBER] на момент ДТП була застрахованою у ПрАТ «СК «ПЗУ України», тому просили провести компенсацію суми страхової виплати у розмірі 10227,49 грн. на банківський рахунок АТ «СК «ІНГО». На підставі страхового акту ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 10 227,49 грн., що стверджується платіжним дорученням №00057393 від 06 липня 2021 р. Частиною1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом,іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. За\~ст.993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Ст.29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. За змістом\~ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1\~ст.13 цього Закону. Із роз`яснень, викладених в п.26 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. Ст.81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що відповідач не спростував вимоги позивача, суд при розгляді справи по суті виходив із доказів наданих позивачем в їх сукупності. Таким чином, надані докази свідчать, що позивач відшкодував шкоду, заподіяну з вини відповідача, тому набув право зворотної вимоги саме до відповідача у зв`язку з тим, що його цивільно-правова відповідальність не була застрахована на момент ДТП, а отже позов підлягає задоволенню. Понесені позивачем судові витрати у справі, як документально підтверджені, відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Керуючий ст.ст. ст. 2, 4, 12, 13, 44, 82, 131, 133, 141, 247, 191, 258, 259, 263-265, 280, 351-355 ЦПК України, 11, 15, 16, 22, 979, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, Закону України «Про страхування», ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

Outcome: approved