Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 23 липня 2011 року між ними було укладено шлюб, від якого мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] ; вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв`язку з чим шлюбні стосунки між ними фактично припинені, їх шлюб носить формальний характер, оскільки особисті відносини з відповідачем тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування, продовжувати шлюбні відносини позивачка не бажає, а надання строку для примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, так як попередні спроби примирення не принесли позитивних результатів, що унеможливлює збереження шлюбу, а тому просить його розірвати. Позивачка була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» згідно заявки та довідкою про доставку судових документів на вказану в заяві адресу електронної пошти, але в судове засідання не з`явилась, в клопотанні від 23.08.2023р. просить розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, примиритися не бажає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку (ч.7, 8 ст.128 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав. Неявка в судове засідання належним чином сповіщених сторін у відповідності до положень ч.1 ст.223 ЦПК України в даному випадку не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди позивачки суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка ; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом положень ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 23 липня 2011 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом №900. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка згідно довідки №1492885 від 09.11.2016р. зареєстрована з матір`ю в [ADDRESS] . Сторони разом не проживають, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, позивачка категорично наполягає на припиненні подружніх відносин, відповідач відзиву на позов не подав та явку в судове засідання проігнорував, що свідчить про його байдуже ставлення до існування шлюбу, який між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Наведений висновок суду також узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 30 травня 2019 року по справі №442/6319/16-ц. На підставі викладеного,

Outcome: approved