Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд до відповідача з позовом про виділ в натурі частки з майна, що є об`єктом права спільної часткової власності. Позов обґрунтувала тим, що житловий будинок [ADDRESS] перебуває у приватній спільній частковій власності: [PERSON] - частка власності 17/100 та [PERSON] - частка власності 83/100. Фактично житлове приміщення, що становить 17/100 частини житлового будинку [ADDRESS] повністю складає окремий об?єкт нерухомого майна. Виділ часток в натурі в житловому будинку [ADDRESS] не завдасть шкоди інтересам співвласника [PERSON] , а навпаки це буде мати позитивний результат в користуванні майном. Неможливість присвоїти номер квартирі та зареєструвати місце проживанняпозивача створює труднощі у користуванні та розпорядженні належним їй нерухомим майном. Причина цього в тому, що спадкодавець [PERSON] після рішення суду не припинила спільну часткову власність на житловий будинок. Як наслідок цього позивач успадкувала не конкретно визначене житлове приміщення, а частку в житловому будинку. А тому просила суд виділити [PERSON] у приватну власність у житловому будинку [ADDRESS] житлове приміщення (квартиру загальною площею 27. 3 м. кв., яке складається з кухні площею 10. 6 м.кв., коридора площею 5. 7 м. кв. (1-2) та кімнати площею 11. 0 м. кв. (1-3), іншу частину будинку, а саме житлове приміщення (квартиру), яке складається з сіней (2-1) площею 13. 3 м. кв., кладової (2-2) площею 0. 9 кв., коридора (2-3) площею 1. 7 м. кв., кухні (2-4), площею 4. 5 м., кімнати (2-5) площею 10. 9 м. кв., кімнати (2-6) площею 20. 5 м. кв., кімнати (2-7) площею 20. 4 м. кв. виділити [PERSON] . Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 29.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Від позивача надійшло клопотання про уточнення позовних вимог, а саме просила суд припинити право спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] та виділити у власність [PERSON] 17/100 частин житлового будинку, яке складається з кухні (1-1) площею 10.6 кв.м., коридора (1-2) площею 5.7 кв.м. та кімнати (1-3) площею 11.0 кв.м. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 02.09.2021 у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу. 11.07.2023 на адресу суду надійшов висновок експерта Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-Експерт №18/2023 від 06.06.2023. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву, просив задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, по невідомій суду причині, хоча належним чином були повідомленні про дату, місце та час розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 17/100 житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.04.2007 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.04.2007 №14229935 (а.с.4-5). Згідно технічного паспорта, виготовленого КП «Волинське обласнебюротехнічної інвентаризації»06.04.2007p. [PERSON] належить житловеприміщення загальною площею 27. 3 м. кв., яке складається з кухні (1 - 1)площею 10. 6 м. кв., коридора (1 - 2) площею 5. 7 м. кв., та кімнати (1 - 3)площею 11. 0 м. кв. (а.с.6-7). Згідно копії державного акту на право власності серії ЯД №305647 від 16.01.2008 на земельну ділянку власником земельної ділянки площею 0,0103 га за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.8). Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 88 ЗК України цієї статті передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Згідно ч. 3 ст. 88 ЗК України, учасник спільної часткової власності мас право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Таким чином, оскільки між позивачем та відповідачами не було досягнуто домовленості про поділ будинку, який перебуває у спільній частковій власності, це призвело до виникнення між ними спору. Згідно ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, що перебуває у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. У відповідності до ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає держави реєстрації. Згідно 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Статтею 183 ЦК України визначено, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та роз`яснень, викладених у п. п. 6, 7 Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Як вбачається із висновку експерта №18/2023 від 06.06.2023 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, можливий поділ житлового будинку [ADDRESS] , згідно фактичного користування. Земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки), сформовані в натурі під фактичним володінням співвласниками частин приміщень житлового будинку. Оскільки під приміщенням житлового будинку та господарськими спорудами закріплене землекористування, на надано один варіант розподілу будинку та надвірних споруд. Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 цього кодексу. Таким чином, суд вважає, що позивачем обрано належний спосіб захисту своїх прав і на підставі вищенаведеного та слід виділити, згідно висновку експерта висновку експерта №18/2023 від 06.06.2023 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, у власність [PERSON] 17/100 частин житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 27.3 кв.м., яке складається з кухні (1-1) площею 10.6 кв.м., коридора (1-2) площею 5.7 кв.м. та кімнати (1-3) площею 11.0 кв.м. та виділити у власність [PERSON] 83/100 частин житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 72,1 кв.м., яке складається з сіней (2-1) площею 13.3 кв.м., кладової (2-2) площею 0.8 кв.м., коридора (2-3) площею 1.7 кв.м., кухні (2-4), площею 4.5 кв.м., кімнати (2-5) площею 10.9 кв.м., кімнати (2-6) площею 20.5 кв.м., кімнати (2-???7) площею 20.4 кв.м. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, діючому на день звернення позивача до суду. На підставі ст.ст. 183, 361, 364, 367 ЦК України, ст. 88 ЗК України,

Outcome: partial