Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви У провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовної заяви зазначено наступне. 26 серпня 1995 року сторони уклали шлюб, який 30 травня 2012 року рішенням Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Після тимчасової окупації міста Горлівка Донецької області в 2014 році, позивачка разом з дитиною виїхали на підконтрольну Україні територію, однак відповідач з 2014 року по теперішній час перебуває на тимчасово окупованій території. З моменту розірвання шлюбу відповідач життям дитини не цікавиться, участь у вихованні не приймає, матеріальну допомогу не надає. Таким чином, відповідач ухиляється від обов`язків батька, у зв`язку з чим позивач просить позбавити батьківських прав відповідача відносно спільної дитини [PERSON] та просить стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відзив на позовну заяву не надходив Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Комунарський районний суд м. Запоріжжя своєю ухвалою від 13 березня 2023 року залишив позовну заяву без руху та надав строк для усунення недоліків. 06 квітня 2023 року на адресу суду надійшла заява, якою усунуто недоліки позовної заяви. Комунарський районний суд м. Запоріжжя своєю ухвалою від 10 квітня 2023 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження. 27 липня 2023 року суд своєю ухвалою підготовче засідання у справі закрив, справу призначив до судового розгляду. У судове засідання позивач та її представник, повідомлені своєчасно та належним чином, не з`явились, до суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] , повідомлений своєчасно та належним чином, у судові засідання на 07 вересня 2023 року, 22 вересня 2023 року, 10 жовтня 2023 року та на 25 жовтня 2023 року не з`явився, причини його неявки суду не відомі. Третя особа, повідомлена своєчасно та належним чином, у судове засідання свого представника не направила, останній надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Оскільки суд не має відомостей про причини неявки відповідачів, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно, та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Установлені судом фактичні обставини справи 26 серпня 1995 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис №1345. Рішенням Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 30 травня 2012 року шлюб було розірвано. У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON] . Матеріали справи містять Інформаційну довідку, видану Запорізькою гімназією №8 ЗМР, відповідно до якої [PERSON] навчається Запорізькій гімназії №8 з 02 лютого 2015 року по теперішній час, проживає разом з матір`ю [PERSON] , за період 2022-2023 років батько дитини [PERSON] до школи не приходив, батьківські збори не відвідував. З акту обстеження умов проживання від 09 червня 2023 року проведеного головними спеціалістами відділу по Комунарському району м. Запоріжжя [PERSON] та [PERSON] слідує, що з 2012 року батьки дитини розлучені, батько менше став приймати участь у житті дитини, з 2014 року, батько зовсім не приймає участь в житті дитини, що встановлено зі слів матері, зі слів дівчинки [PERSON] вона підтримує мати в її намірі щодо позбавлення батька батьківських прав відносно неї. За висновком районної адміністрації Запорізької міської ради № 1066/01-37/1905 від 30 червня 2023 року, вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позиція суду та нормативно - правове обгрунтування Щодо вимог про позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі викладеного, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, оскільки [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов`язками: не приймає участі у вихованні дитини, не забезпечує їй достатній життєвий рівень, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя; не забезпечує всебічний розвиток доньки, як особистості, суд вважає, що вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Згідно зі ч. 6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Щодо вимог про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, вони несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання дитиною сторін коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли б утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у частині від доходу як раз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Встановлено, що позов було подано позивачкою до суду 06 березня 2023 року. Оскільки позивачка, мати неповнолітньої дитини займається її вихованням та утриманням, батько дитини матеріальну допомогу не надає, то суд вважає, що позов підлягає задоволенню в цій частині. Розподіл судових витрат Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Враховуючи, що позов задоволено, то з відповідача на користь позивача відповідного до ч. 1 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути сплачений нею при подачі судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав. Беручи до уваги, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, суд, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved