Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, площею 0,0999 га, з кадастровим номером 8000000000:90:066:0054 (цільове призначення (використання) земельної ділянки: будівництво, експлуатація та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд) та земельну ділянку, площею 0,0999 га, з кадастровим номером 8000000000:90:066:0053 (цільове призначення (використання) земельної ділянки: будівництво, експлуатація та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд) за АТ «ВТБ БАНК». Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25 грудня 2007 року між ним та Акціонерним товариством «ВТБ БАНК» було укладено іпотечний договір №19И, предметом якого є земельні ділянки, розташовані на лінії 1 (один), ділянка [NUMBER] та [ADDRESS] . Також, у Договорі №19И було вказано, що на земельних ділянках розташований об`єкт незавершеного будівництва - індивідуальний житловий будинок, готовністю 75%, крім того на земельній ділянці знаходяться: флігель, будинок охорони, альтанка, навіс з каміном та вольєр; спорудження: свердловина, вимощення, хвіртка та огорожі (далі - Об`єкт незавершеного будівництва). Окрім, вищезазначеного у договорі №19И вказано, що після завершення будівництва будинку та реєстрації права власності відповідно до чинного законодавства Іпотекодавець надає правовстановлюючі документи іпотекодержателю, на підставі чого сторони укладають договір про внесення змін до договору №19И стосовно предмету іпотеки, за яким жилий будинок та надвірні споруди і будівлі стають також предметом іпотеки. Однак, об`єкт незавершеного будівництва так і не був завершений і сторони не уклали договір про внесення змін до договору №19И, тобто не змінили предмет іпотеки. Зазначив, що предмет іпотеки сторони оцінили в 11816900,00 грн. 31 травня 2018 року [PERSON] , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було посвідчено, що АТ «ВТБ БАНК» належить на праві власності предмет іпотеки, про що видано відповідне свідоцтво. Однак, [PERSON] не погоджується з державною реєстрацією права власності на предмет іпотеки за відповідачем та вважає, що перехід права власності є незаконним та таким, що порушує його права та законні інтереси. 16 квітня 2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. було відкрите виконавче провадження. Даною постановою передбачалося стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ БАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 9227852,37 грн. З часом, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А., відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», статті 49 Закону України «Про іпотеку» було видано вищезгадане свідоцтво. Підставою для видачі даного свідоцтва, як зазначається, є Акт про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого заступником начальника Управління, начальником Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подолянко І.А. 25.05.2018 року. Так, пунктом 9 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент вчинення відповідних дій), на яке посилається нотаріус, зокрема, передбачено, що «...Про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.» Таким чином, законодавством було передбачено чіткий алгоритм та порядок дій, який мав би бути вчинений як виконавцем так і нотаріусом для передачі права власності відповідачу - винесення постанови про передачу майна стягувану та складання акту за фактом такої передачі. Однак, як вбачається зі свідоцтва, жодних постанов про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та акту, що засвідчує таку передачу виконавцем не було винесено. Крім того, дана інформація також відсутня у автоматизованій системі виконавчого провадження. Сукупність даних дій призвела до порушення законодавства у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також до порушення прав та законних інтересів [PERSON] . Так, як вже зазначалося вище, Іпотекодавець та Іпотекодержатель оцінили предмет іпотеки у 11816900,00 грн., однак при реєстрації права власності предмет іпотеки він оцінений в 71108333,90 грн., що не відповідає попереднім домовленостям між [PERSON] та АТ «ВТБ БАНК». Правильна оцінка предмета іпотеки є необхідною для забезпечення справедливості та ефективності позасудового стягнення на предмет іпотеки. Вона допомагає забезпечити рівність між кредитором та боржником та гарантує, що кожна сторона отримає справедливу компенсацію за свої витрати та втрати. Самі ж торги відбулися з порушеннями абзацу 2 статті 49 Закону України «Про іпотеку», в чинній редакції на момент вчинення відповідних дій. Було порушено вказані законодавством терміни, оскільки перші торги відбулися 03.01.2018 року, а другі торги відбулися 14.02.2018 року, тобто більше ніж через місяць після проведення перших торгів. Згодом, відбулися ще одні - треті торги, які також були проведені з порушенням встановленої процедури, оскільки вони відбулися 02.04.2018 року. Таким чином, позивач вважає треті торги, такими, що відбулися вперше і саме після них відповідач виявив бажання придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, як це передбачено абзацом 1 статті 2 статті 49 Закону України «Про іпотеку», в чинній редакції на момент вчинення відповідних дій. Внаслідок чого вартість предмету іпотеки має відповідати експертній вартості, що становить 10158334,00 грн. Відповідно до договору іпотеки після завершення будівництва будинку та реєстрації права власності сторони укладають договір про внесення змін до договору іпотеки стосовно предмету іпотеки, за яким жилий будинок та надвірні споруди і будівлі стають також предметом іпотеки. Однак, відповідний договір про внесення змін так і не був укладений, а об`єкт незавершеного будівництва залишився у власності позивача. Дане право власності [PERSON] АТ «ВТБ Банк» не оспорюється, підтвердженням чого, в тому числі, є договори купівлі-продажу земельних ділянок від 08.10.2019 року, що були кладені між АТ «ВТБ Банк» та TOB «ІНВЕСТ ХІЛС», предметом яких є земельні ділянки з кадастровими номерами 8000000000:90:066:0054 та 8000000000:90:066:0053. Відповідно до вказаних договорів АТ ВТБ Банк» відчужує лише земельні ділянки. Беззаперечним власником об`єкта незавершеного будівництва є позивач, однак, в силу того, що відповідачем в порушення законодавчо визначених процедур зареєстровано за собою, а згодом продано земельні ділянки (предмет іпотеки), на яких знаходиться об`єкт незавершеного будівництва, позивач не може в повній мірі розпоряджатися власним майном, зокрема, ввести в експлуатацію відповідний об`єкт. Що стосується процесуальних строків на звернення до суду з даним позовом зазначив, що він дізнався про факт переходу права власності на земельні ділянки після того як АТ «ВТБ БАНК» продало їх ТОВ «ІНВЕСТ ХІЛС» у жовтні 2019 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) встановлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території країни карантин. Оскільки, дія карантину продовжується дотепер, [PERSON] дотримано процесуальних строків, щодо звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.05.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 24.07.2023 року від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосередньо виведення АТ «ВТБ БАНК» з ринку надійшли пояснення в яких він проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що між АТ «ВТБ Банк» та [PERSON] 25 12.2007 року було укладено кредитний договір № 19И, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 160 000 доларів СІІІА зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13 відсотків річних, терміном до 25 грудня 2027 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 25.12.2007 року між банком та [PERSON] був укладений іпотечний договір №19И, відповідно до якого передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельні ділянки, розташовані на лінії 1 (один), ділянка [NUMBER] та [ADDRESS] . АТ «ВТБ Банк» свій обов`язок за кредитним договором виконав, надавши [PERSON] кредит в сумі 1160000 доларів США. Натомість [PERSON] , починаючи з квітня 2011 року припинив погашати чергові частини кредиту та прострочив сплату відсотків за користування кредитом в зв`язку з чим АТ «ВТБ Банк» було змушене звернутись до суду за захистом своїх прав. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18.12.2012 року у справі №2609/24191/12 позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором №19И від 25 грудня 2007 року, укладеним між ВАТ ВТБ Банк та [PERSON] , у розмірі 1 154 089 (один мільйон сто п`ятдесят чотири тисячі вісімдесят дев`ять) доларів США 46 центів, що еквівалентно 9 359 665 (дев`ять мільйонів триста п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот шістдесят п`ять) грн. 52 коп., та 3 219 (три тисячі двісті дев`ятнадцять) грн. судового збору. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18.04.2013 апеляційну скаргу представника [PERSON] задоволено частково. Заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2012 року змінено в частині розміру заборгованості у зв`язку з чим резолютивну частину рішення в цій частині викладено у наступній редакції. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 1 154 089 (один мільйон сто п`ятдесят чотири тисячі вісімдесят дев`ять) доларів США 46 центів, що еквівалентно 9224633,37 (дев`ять мільйонів двісті двадцять чотири тисячі шістсот тридцять три) грн. 37 коп. У іншій частині рішення залишено без змін. 28.05.2013 Солом`янським районним судом видано представнику ПАТ «ВТБ Банк» виконавчий лист №2-6469/12, на виконання якого відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження №42953253. В добровільному порядку позивач судове рішення не виконав. В рамках зазначеного виконавчого провадження належні позивачу земельні ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:066:0054 та 8000000000:90:066:0053 (цільове призначення використання) земельної ділянки: будівництво, експлуатація та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд) були виставлені на прилюдні торги. Відповідно до приписів ст. 49 ЗУ «Про іпотеку» Іпотекодержатель наділений правом придбати предмет іпотеки, при цьому вказане право діє в разі оголошення торгів такими, що не відбулися та Іпотекодержатель наділений свободою розсуду скористатись вказаним правом чи ні. А отже твердження позивача про те, що АТ «ВТБ БАНК» повинно було після перших же не відбувшихся торгів скористатись правом придбати предмет іпотеки, не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Враховуючи те, що торги з продажу земельних ділянок призначалися три рази та не відбулися, то АТ «ВТБ БАНК» виявило бажання залишити за собою непродане майно. Так, 31.05.2018 року за АТ «ВТБ БАНК» було зареєстровано право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: 8000000000:90:066:0053; 8000000000:90:066:0054 на підставі свідоцтва від 31.05.2018 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. в порядку ст.61 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.49 ЗУ «Про іпотеку», на підставі Акта про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого заступником начальника Управління, начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подолянко І.А. від 25.05.2018 року. Враховуючи викладене твердження позивача про порушення допущені приватним виконавцем та приватним нотаріусом під час видачі свідоцтва та реєстрації права власності на земельні ділянки є безпідставними та необґрунтованими, оскільки відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій свідоцтво видається нотаріусом саме на підставі Акту. Не зазначення у свідоцтві виданому нотаріусом АТ «ВТБ БАНК» постанови державного виконавця не є доказом відсутності такої постанови. Якщо позивач вважав, що будь-які його права порушені в рамках виконавчого провадження №4295325, то відповідно був наділений правом оскаржувати дії або бездіяльність державного виконавця, що і було би належним способом захисту нібито порушених прав позивача. Проте, як вбачається із матеріалів позовної заяви, з жодними скаргами позивач не звертався. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову. Також зазначив, що позивач у справі просить скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку 0,99 га з кадастровим номером 8000000000:90:066:0054 цільове призначення (використання) земельної ділянки: будівництво, експлуатація та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд) та земельну ділянку площею 0,0999 га з кадастровим номером 8000000000:90:066:0053 (цільове призначення використання) земельної ділянки: будівництво, експлуатація та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд) за Акціонерним товариством «ВТБ Банк», яка була проведена 31.05.2018 року. Тобто перебіг позовної давності щодо скасування державної реєстрації права власності за АТ «ВТБ БАНК» закінчився 31.05.2021 року. Натомість, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі лише у 2023 році. Тобто, строк позовної давності закінчився задовго до дати звернення позивача до суду. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.10.2023 року в якості третьої особи було залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення АТ «ВТБ БАНК» з ринку, у зв`язку з тим, що відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 29 вересня 2022 року № 759 з 04 жовтня 2022 року відкликано повноваження ліквідатора АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВТБ БАНК», делеговані Стрюковій І.О. рішенням виконавчої дирекції Фонду від 17 листопада 2020 року № 1957 «Про деякі питання здійснення ліквідації АТ «ВТБ. Відповідно до зазначеного рішення визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації АТ «ВТБ БАНК» здійснюються Фондом безпосередньо. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Встановлено, що між АТ «ВТБ Банк» та [PERSON] 25.12.2007 року було укладено кредитний договір № 19И, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 160 000 доларів СІІІА зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13 відсотків річних, терміном до 25 грудня 2027 року. Згідно з пунктом 4.1. кредитного договору позичальник зобов`язувався повернути банку отриманий кредит та сплатити проценти за користування кредитом у валюті кредиту у розмірі та в порядку, встановленому пунктом 8.1 кредитного договору. У разі несвоєчасного повернення кредиту позичальник, відповідно до пункту 9.1 кредитного договору, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 30 процентів річних від простроченої суми. Пунктом 9.2. кредитного договору передбачено, що у разі несвоєчасної (неналежної) сплати процентів за користування кредитом позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення виконання. 28 вересня 2010 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем було укладено договір про внесення змін №1 до кредитного договору від 25 грудня 2007 року №19И, яким було встановлено 13,5 відсотків річних за користування кредитом. Договором про внесення змін також було встановлено право банку відповідно до пункту 6.6 кредитного договору вимагати дострокового погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди, у випадках передбачених кредитним договором або чинним законодавством України, а також якщо у період з 28 вересня 2010 року по 28 вересня 2011 року заборгованість по сплаті нарахованих процентів перевищує 15 календарних днів. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 25.12.2007 року між банком та [PERSON] був укладений іпотечний договір №19И, відповідно до якого передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельні ділянки, розташовані на лінії 1 (один), ділянка [NUMBER] та [ADDRESS] . На земельних ділянках розташовані об`єкт незавершеного будівництва - індивідуальний житловий будинок, готовністю 75%, а також будівлі: флігель, будинок охорони, альтанка, навіс з каміном та вольєр, спорудження: свердловина, вимощення, хвіртка та огорожі. АТ «ВТБ Банк» свій обов`язок за кредитним договором виконав, надавши [PERSON] кредит в сумі 1160000 доларів США. Натомість [PERSON] , починаючи з квітня 2011 року припинив погашати чергові частини кредиту та прострочив сплату відсотків за користування кредитом в зв`язку з чим АТ «ВТБ БАНК» звернувся до суду. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18.12.20i2" у справі №2609/24191/12 позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором №19И від 25 грудня 2007 року, укладеним між ВАТ ВТБ Банк та [PERSON] , у розмірі 1154089 (один мільйон сто п`ятдесят чотири тисячі вісімдесят дев`ять) доларів США 46 центів, що еквівалентно 9359665 (дев`ять мільйонів триста п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот шістдесят п`ять) грн. 52 коп., та 3219 (три тисячі двісті дев`ятнадцять) грн. судового збору. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18.04.2013 апеляційну скаргу представника [PERSON] задоволено частково. Заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2012 року змінено в частині розміру заборгованості у зв`язку з чим резолютивну частину рішення в цій частині викладено у наступній редакції. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» заборгованість за кредитним договором у сумі 1154 089 (один мільйон сто п`ятдесят чотири тисячі вісімдесят дев`ять) доларів США 46 центів, що еквівалентно 9224633,37 (дев`ять мільйонів двісті двадцять чотири тисячі шістсот тридцять три) грн. 37 коп. У іншій частині рішення залишено без змін. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 28.05.2013 року Солом`янським районним судом видано представнику ПАТ «ВТБ Банк» виконавчий лист №2-6469/12, на виконання якого відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження №42953253. Відповідно до ч.1 ст. 18 Цивільного процесуального Кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Встановлено, що в добровільному порядку позивач судове рішення не виконав. В рамках зазначеного виконавчого провадження належні позивачу земельні ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:066:0054 та 8000000000:90:066:0053 (цільове призначення використання) земельної ділянки: будівництво, експлуатація та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд) були виставлені на прилюдні торги. Відповідно до приписів ст.49 ЗУ «Про іпотеку» протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах становить 80 відсотків. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах становить 70 відсотків початкової вартості майна. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду. 3 конструкції вказаної норми вбачається, що Іпотекодержатель наділений правом придбати предмет іпотеки, при цьому вказане право діє в разі оголошення торгів такими, що не відбулися та Іпотекодержатель наділений свободою розсуду скористатись вказаним правом чи ні. А отже твердження позивача про те, що АТ «ВТБ Банк» повинно було після перших же не відбувшихся торгів скористатись правом придбати предмет іпотеки, не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Враховуючи те, що торги з продажу земельних ділянок призначалися три рази та не відбулися, то АТ «ВТБ БАНК» виявило бажання залишити за собою непродане майно. Пунктом 1 глави 13 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 визначено підстави для видачі нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо вони не відбулися: якщо прилюдні торги (аукціон) оголошено такими, що не відбулися, нотаріус видає відповідне свідоцтво про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта із зазначенням того, що прилюдні торги (аукціон) не відбулися. Так, 31.05.2018 року за АТ «ВТБ БАНК» було зареєстровано право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: 8000000000:90:066:0053; 8000000000:90:066:0054 на підставі свідоцтва від 31.05.2018 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. в порядку ст.61 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.49 ЗУ «Про іпотеку», на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого заступником начальника Управління, начальником Відділц примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подолянко І.А. від 25.05.2018 року. Враховуючи викладене твердження позивача про порушення допущені приватним виконавцем та приватним нотаріусом під час видачі свідоцтва та реєстрації права власності на земельні ділянки є безпідставними та необґрунтованими, оскільки відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій свідоцтво видається нотаріусом саме на підставі акту. Не зазначення у свідоцтві виданому нотаріусом АТ «ВТБ БАНК» постанови державного виконавця не є доказом відсутності такої постанови. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів будь-яких порушень чинного законодавства під час набуття та реєстрації права власності на земельні ділянки за АТ «ВТБ БАНК», як і доказів порушення його прав АТ «ВТБ БАНК». Крім того, якщо позивач вважав, що будь-які його права порушені в рамках виконавчого провадження №4295325, то відповідно був наділений правом оскаржувати дії або бездіяльність державного виконавця, що і було би належним способом захисту нібито порушених прав позивача. Проте як вбачається із матеріалів позовної заяви з жодними скаргами позивач не звертався. Також, слід зазначити, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 27 листопада 2018 року № 796-рш/БТ «Про віднесення АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВТБ БАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 листопада 2018 року № 3180 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ВТБ БАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». В подальшому, на підставі рішення Правління Національного банку України від 18.12.2018 року № 849-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВТБ БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 18.12.2018 прийнято рішення № 3392 «Про початок процедури ліквідації АТ «ВТБ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно п. 2 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: приймає управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку. Продаж майна банку, що ліквідується врегульований ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», де ч. 6 та 7 цієї статті передбачають; що майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такни спосіб: 1) на відкритих торгах (аукціоні): 2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі. Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною,' може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках). Інформація про обраний спосіб та порядок продажу (умови, строки, порядок оплати, місце, початкова ціна тощо) майна банку або кількох банків оприлюднюється на офіційному веб-сайті Фонду та веб-сайті банку, майно якого продається. Відповідно до ч. 7 ст. 51 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», порядок реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури регламентується нормативно-правовими актами Фонду. Як передбачено ч. 3 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд затверджує способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, включеного до ліквідаційної маси, у разі потреби організовує консолідований продаж майна кількох банків, що одночасно перебувають у процедурі ліквідації. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантування після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк. Відповідно до п. 3 розділу III Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.03.2016р. № 388, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 квітня 2016 р. за № 606/28736 (надалі Положення № 388) визначено, що граничний строк виставлення на продаж всіх активів (майна) банку, що ліквідується, не може перевищувати строку ліквідації такого банку та починається з дати затвердження Фондом результатів формування ліквідаційної маси відповідного банку, що має бути відображено в плані продажу активів (майна), який підлягає затвердженню Фондом одночасно із результатами формування ліквідаційної маси та складається за формою згідно з додатком 1 до цього Положення. Кошти одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у черговості визначеній статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», процедури регламентується нормативно-правовими актами Фонду. Враховуючи викладене, з урахуванням норм Цивільного Кодексу України та норм спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вказане нерухоме майно було включено до ліквідаційної маси АТ «ВТБ Банк» та реалізовано на електронних торгах № UA-EA-2019-09-16-000022-b, які відбулись 24.09.20219 року (детальна інформація щодо електронного аукціону міститься у відкритому доступі в мережі Інтернет за наступним посиланням: https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2019-09-1 б-000022-b/). 08.10.2019 року між переможцем електронних торгів ТОВ «ІНВЕСТ ХІЛЛС» та АТ «ВТБ Банк» було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки за реєстровим № 3237 та Акт приймання- передачі земельної площею 0,99 га кадастровий номер: 8000000000:90:066:0053, що розташована на лінії 1 (один), ділянка 16 (шістнадцять) у [ADDRESS] та договір купівлі-продажу земельної ділянки за реєстровим № 3238 та Акт приймання-передачі земельної площею 0,99 га кадастровий номер: 8000000000:90:066:0054, що розташована на лінії 1 (один), ділянка 14 (чотирнадцять) у мікрорайоні Чапаєвка на вул. Бродівській, КІЗ «ГОРОДНИК» У Голосіївському районні м. Києва. Таким чином, з 08.10.2019 року власником земельних ділянок кадастровий номер: 8000000000:90:066:0053 та 8000000000:90:066:0054 є ТОВ «ІНВЕСТ ХІЛЛС» про що, як зазначає сам позивач в своїй позовній заяві йому стало відомо у жовтні 2019 року. Враховуючи викладене АТ «ВТБ БАНК» не є належним відповідачем у справі, а обраний спосіб захисту не є ефективним. Позивач з клопотанням про заміну неналежного відповідача не звертався, а суд не наділений правом за власною ініціативою залучати належного відповідача. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Що стосується клопотання третьої особи про застосування строків позовної давності, то воно задоволенню не підлягає, оскільки згідно висновку Верховного касаційного адміністративного суду в постанові від 29.09.2022 року по справі №500/1912/22, протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. До цього, строк звернення до суду був продовжений Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України), якою встановлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території країни карантин. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Outcome: dismissed