Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Представник позивача,\~адвокат-\~Крамар Юрій\~Миколайович в\~інтересах [PERSON] \~звернувся до\~Трускавецького міського\~суду Львівської\~області з\~позовом до\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«АЙКОНС» та\~Приватного виконавця\~виконавчого округу\~міста Києва\~Кудрановського Юрія\~Володимировича,\~третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~стороні відповідачів:\~приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Золотих Олександр\~Олександрович про\~визнання виконавчого\~напису нотаріуса\~таким,\~що не\~підлягає виконанню\~та повернення\~безпідставно стягнутих\~коштів.\~Свої позовні\~вимоги позивачка\~обґрунтовує тим,\~що у\~серпні 2023\~року в\~мобільний додаток\~«Приват24»\~ [PERSON] \~надійшло повідомлення\~про те,\~що на\~підставі виконавчого\~напису приватного\~нотаріуса Київського\~міського нотаріального\~округу Золотих\~О.О.\~приватний виконавець\~Кудрановсський Ю.В.\~прийняв виконавче\~провадження ВП\~№\~67372396\~про стягнення\~з неї\~на користь\~ТЗОВ «Фінансова\~Компанія «АЙКОНС»\~14\~680,\~71\~грн.\~за кредитним\~договором №\~3552410922/526423\~від \~29.06.2020\~року,\~укладеним [PERSON] \~з ТЗОВ\~«КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА\~КРЕТИТНА ГРУПА»\~(правонаступник:\~ТЗОВ «Фінансова\~Компанія «АЙКОНС\~із яких:\~10\~512,\~50\~грн.\~сума до\~стягнення;\~1\~051,\~25\~грн.\~виконавчий збір;\~2\~\~555,\~92\~грн.\~сума виконавчих\~витрат.\~При цьому,\~на підставі\~платіжної інструкції\~№ 5379\~від 09.08.2023\~року із\~рахунку [PERSON] \~ [NUMBER] \~в ПАТ\~«ПриватБанк» (МФО\~банку:\~305299)\~виконавцем стягнуто\~за ВП\~№ 67372396\~11\~619,\~67\~грн.,\~в тому\~числі:\~10512,\~50\~грн.\~сума стягнення,\~1\~051,\~25\~грн.\~виконавчий збір;\~56,\~17\~грн.\~сума виконавчих\~витрат.\~При цьому,\~перед відповідачем\~ТЗОВ «Фінансова\~Компанія «АЙКОНС»\~та перед\~ТЗОВ «КУ\~«ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕТИТНА\~ГРУПА» у\~ [PERSON] \~не має\~жодних грошових\~зобов`язань,\~нею не\~одержувалось будь-яких\~повідомлень про\~вимогу кредитора\~чи інших\~претензійних листів.\~З огляду\~на вищевикладене\~просить суд\~визнати таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~виконавчий напис,\~учинений 23.09.2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Золотих\~Олександром Олександровичем,\~зареєстрований за\~№1532,\~про стягнення\~з [PERSON] \~(РНОКПП\~ [NUMBER] )\~на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«АЙКОНС» (ЄДРПОУ\~44334170)\~та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЙКОНС» (ЄДРПОУ 44334170) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) 10 512, 50 грн., які набуто без достатньої правової підстави та стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кудрановського Юрія Володимировича на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) 1 107, 37 грн., які набуто без достатньої правової підстави. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, проте подали до суду клопотання в якому просять суд проводити розгляд цивільної справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не повідомили суду про причини своєї неявки. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович у судове засідання не з`явився, конверт з судовою повісткою, що йому скеровувався повернувся на адресу суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до наступного висновку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктами 3.1, 3.2 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно із пунктом 3.5 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені в переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (в редакції чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити за зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від І березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18). Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.10.2018 року по справі № справа № 405/1015/17, провадження № 61-10285св18. \~ \~ \~ \~ Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд приймає до уваги доводи позивачки про те, що нею не укладався жодний кредитний договір з відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЙКОНС», а відтак відсутня будь-яка заборгованість. Доказів протилежного відповідачем суду не надано. До суду не подано підтвердження того, що боржнику [PERSON] надіслано договори про відступлення вимоги за кредитним договором укладеним між [PERSON] та ТЗОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕТИТНА ГРУПА» згідно якого кредитор Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЙКОНС» набуває права вимоги Банку до позичальника [PERSON] . Таким чином, можуть виникнути сумніви у безспірності або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 січня 2019 року зазначено, що вчинення виконавчого напису за кредитним договором є неправомірним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів - в тому числі за кредитними договорами. Отже, на момент вчинення виконавчого напису - 23.09.2021 року - набрало чинності судове рішення, яким визнана незаконною та нечинною Постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, якою Перелік був доповнений новим розділом щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Така обставина дає суду підстави прийти до висновку про те, що вчинений виконавчий напис для стягнення боргу з позивачки базується на правочині, що не передбачає звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів, оскільки на момент його вчинення зміни до Переліку, якими було запроваджено можливість вчинення виконавчих написів по стягненню заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, були визнані нечинними судовим рішенням. Більше того, відповідачем не подано, відзиву на позовну заяву та будь-яких пояснень з приводу позову, що свідчить про необґрунтованість нібито наявної у позивача заборгованості в розмірі 11 619, 67 гривень. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оскільки, між позивачкою та відповідачем не уклався жоден кредитний договір, відтак приватний нотаріус не мав жодних правових підстав для винесення оскаржуваного виконавчого напису. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у зв`язку з їх обґрунтованістю та доведеністю. Крім того,\~відповідно до\~п.\~6\~ч.\~1\~ст.\~264\~ЦПК України\~під час\~ухвалення рішення\~суд вирішує\~питання як\~слід розподілити\~між сторонами\~судові витрати,\~а тому\~згідно з\~вимогами ст.\~141\~ЦПК України\~та ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» з\~відповідачів на\~користь позивачки\~необхідно стягнути\~2147,20\~грн.\~судового збору\~та понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10\~000 грн.

Outcome: approved