Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, в якому, посилаючись на норми законодавства та судової практики, просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 7124989200:04:002:0184, площею 0,1199 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована в адмінмежах Чорнявської сільської ради (садівниче товариство «Тясмин»), яке виникло на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 104014 від 10.06.2008 року. Позов мотивує тим, що 03.06.2013 року він придбав у [PERSON] земельну ділянку [ADDRESS] , та з того часу почав користуватися нею. Правочин був оформлений шляхом написання розписки [PERSON] . 03.06.2013 року син [PERSON] - [PERSON] також надав йому розписку, що претензій до нього немає, та що вказана земельна ділянка за адресою [ADDRESS] товаристві «Тясмин» була продана. 03.06.2023 року [PERSON] оформила довіреність на його ім`я щодо продажу земельної ділянки площею 1199 кв.м., кадастровий номер 7124989200:04:002:0184, що знаходиться в адмінмежах Чорнявської сільської ради (садівниче товариство «Тясмин») за будь-яку ціну. У травні 2023 року він мав намір оформити на своє ім`я земельну ділянку [ADDRESS] , але розшукати [PERSON] та її сина [PERSON] йому не вдалося, він лише дізнався, що вони померли, тому він звернувся до адвоката за юридичною допомогою. 26.06.2023 року адвокатом Зарубою С.О. було зроблено запити до Черкаського відділу ДРАЦС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), щодо надання інформації про наявність відомостей про реєстрацію факту смерті [PERSON] та [PERSON] . 14.07.2023 року на адвокатський запит була надана відповідь Черкаського відділу ДРАЦС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), згідно якого [PERSON] та [PERSON] неможливо ідентифікувати у зв`язку з відсутністю даних щодо дати та місця народження. 25.07.2023 року було виконано звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки, згідно якого вартість земельної ділянки площею 1199 кв.м., кадастровий номер 7124989200:04:002:0184, що знаходиться в адмінмежах Чорнявської сільської ради становить 17985,00 грн. Згідно довідки, виданої Головою СТО «Тясмин» від 29.04.2013 року за [PERSON] рахується земельна ділянка по [ADDRESS] розміром 11,99 соток. На земельній ділянці ніяких будівель немає. Письмовими поясненнями свідків, які попереджені про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань, також підтверджується факт його постійного відкритого користування вищевказаною земельною ділянкою. Юридично, власником земельної ділянки площею 0,1199 га, яка розташована в адмінмежах Чорнявської сільської ради (садівниче товариство «Тясмин») є [PERSON] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №104014. Однак позивач зазначає, що є фактичним власником вищевказаної земельної ділянки, оскільки обслуговує дану земельну ділянку, добросовісно володіє даною земельною ділянкою протягом 20 років. Користується даною земельною ділянкою відкрито, безперервно, так як володіння не переривалось протягом всього строку набувальної давності, а тому він змушений звернутися до суду для визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю, адже іншим чином оформити на себе право власності він не може. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі від 25.09.2023 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду на подачу відзиву на позовну заяву. 05.10.2023 року від представника відповідача Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області до суду надійшла заява про слухання справи без представника відповідача, не заперечують проти задоволення позовних вимог. 26.10.2023 року представником позивача подано до суду клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін, у якому судом відмовлено, про що винесено відповідну ухвалу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Відповідно до копії членської книжки садівника садівничого товариства Тясмин, [PERSON] є членом садівничого товариства Тясмин з 21.06.2015 року, ділянка [ADDRESS] та сплачував членські внески до травня 2023 року. Відповідно до копії державного акту серії ЯЖ № 104014 від 10.06.2008 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1199 га в адмінмежах Чорнявської сільської ради (садівниче товариство Тясмин) для ведення садівництва. Кадастровий номер земельної ділянки 7124989200:04:002:0184. 29.04.2013 року на ім`я [PERSON] садівничим товариством Тясмин видано довідку про те, що у неї є земельна ділянка у садівничому товаристві Тясмин по [ADDRESS] площею 0,1199 га. На земельній ділянці відсутні тимчасові або капітальні будівлі. Згідно копії розписки від 03.06.2013 року, яку долучено до позовної заяви, [PERSON] продала належну їй на праві приватної власності земельну ділянку у садівничому товаристві Тясмин по [ADDRESS] площею 0,1199 га за 32440,00 грн. Грошові кошти отримала у повному обсязі. Претензій до [PERSON] не має. Факт продажу земельної ділянки у судовому порядку оспорювати не буде. Згідно копії розписки від 03.06.2013 року, яку долучено до позовної заяви, [PERSON] продав належну йому земельну ділянку у садівничому товаристві Тясмин по [ADDRESS] площею 0,1199 га за 32440,00 грн. Грошові кошти отримав у повному обсязі. Претензій до [PERSON] не має. Факт продажу земельної ділянки у судовому порядку оспорювати не буде. 03.06.2013 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Миколенко І.М. посвідчено довіреність за № 697 [PERSON] , якою вона уповноважує [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] представляти її інтереси по питанню продажу земельної ділянки площею 1199 кв.м. з кадастровим номером 7124989200:04:002:0184, що знаходиться у адмінмежах Чорнявської сільської ради (садівниче товариство Тясмин) за будь-яку ціну. Строк дії довіреності 10 років. Також, позивачем долучено до позовної заяви копії запитів адвоката до Черкаського відділу ДРАЦС у Черкаському районі Черкаської області ЦМУЮ ( м. Київ) від 20.06.2023 року щодо отримання відомостей про реєстрацію факту смерті [PERSON] та [PERSON] та копію відповіді Черкаського відділу ДРАЦС у Черкаському районі Черкаської області ЦМУЮ ( м. Київ) від 14.07.2023 року про неможливість надання вказаної інформації, оскільки відсутні дані щодо дати народження та місця народження вказаних осіб. Згідно звіту про експертну грошову оцінку від 25.07.2023 року за № 0760/оз-23, який виконано Земельне бюро Хрещатик, вартість земельної ділянки з кадастровим номером 7124989200:04:002:0184 площею 1199 кв.м., що знаходиться у адмінмежах Чорнявської сільської ради (садівниче товариство Тясмин) становить 17985,00 грн. Позивачем долучено до позовної заяви письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 30.07.2023 року, згідно яких з 2013 року земельною ділянкою по [ADDRESS] користується та доглядає [PERSON] , попередню власницю земельної ділянки [PERSON] не бачили з 2013 року, наразі їм відомо, що вона померла. Суд зазначає, що вказані письмові пояснення ніким не завірено. Судом встановлено, що на момент звернення позивача до суду, існує нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 0,1199 га з кадастровим номером 7124989200:04:002:0184, яка розташована в адмінмежах Чорнявської сільської ради (садівниче товариство Тясмин) для ведення садівництва, та яка відповідно до копії державного акту серії ЯЖ № 104014 від 10.06.2008 року належить на праві власності [PERSON] . Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. У пункті 9 постанови пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати по відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позивач вказує, що придбав вказану земельну ділянку у [PERSON] та її сина [PERSON] [INFO] , про що останніми були написані розписки. Також, на ім`я позивача [PERSON] видано довіреність, яку посвідчено нотаріусом, та якою вона уповноважує позивача продати належну їй на праві власності земельну ділянку. До закінчення строку довіреності позивач не продав земельну ділянку та коли у травні 2023 року мав намір її продати, дізнався, що [PERSON] та її син [PERSON] померли. Позивач зазначає, що його володіння земельною ділянкою триває безперервно та відкрито більше десяти років. У частині першій статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Враховуючи зміст вимог ст. 344 ЦК України, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно, позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, безтитульність, відкритість та безперервність володіння; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років. Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Висновок Верховного суду України від 01.11.2017 справа №569/150/16-ц. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння майном повинно бути добросовісним, тобто особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником; - володіння повинно бути відкритим, тобто особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння повинно бути безперервним, тобто воно не повинно перериватися протягом всього строку набувальної давності. За набувальною давністю може набуватися право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду від 28 березня 2019 року справа № 215/5451/16-ц. Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності. Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном. Аналізуючи поняття добросовісності володіння, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного законодавства і цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення добросовісність поведінки заявника на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду у справі № 206/1441/17 від 03.04.2019. Подібний висновок міститься у рішенні Верховного Суду, справі № 703/6177/15-ц від 06 червня 2018 року. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Такий висновок міститься у рішеннях Верховного Суду у справах: № 199/9518/15-ц від 07.05.2018; № 307/51/17 від 10.05.2018 та № 296/6949/17 від 19.09.2018. Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Встановлені у справі обставини свідчать про те, що позивач на момент початку володіння майном, був цілком і повністю обізнаний відносно того, що власником земельної ділянки, на яку позивач просить визнати право власності за набувальною давністю є [PERSON] . Крім того, позивач вважав, що володів земельною ділянкою на підставі її купівлі у [PERSON] про що складено розписку, однак сторони не здійснили волевиявлення щодо посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки у встановленому законом порядку. Отже, суд вважає, що не можна вважати добросовісним володіння позивачем земельною ділянкою, щодо якої позивачу достеменно протягом усього часу володіння було відомо хто є її власником. Отже, позивачу було відомо про власника земельної ділянки. Тобто всі умови набуття права власності саме за набувальною давністю відсутні, зокрема добросовісність. Тривалий час відкрите володіння не є безумовною підставою для задоволення позовних вимог з підстав передбачених статтею 344 ЦК України, тому у суду відсутні передбачені законом підстави для визнання за позивачем в судовому порядку права власності на нерухоме майно - земельну ділянку на підставі статті 344 ЦК України. Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності наданих сторонами, суд приходить до висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, в позові належить відмовити повністю у зв`язку з недоведеністю позивачем всіх обставин, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю. Отже позовні вимоги не підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір, суд залишає за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed