Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Представник позивача\~ [PERSON] \~ [PERSON] \~ звернувся\~до Рівненського\~міського суду\~Рівненської області\~із позовом\~до [PERSON] про визнання договору дійсним, визначення розміру часток, визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , батько сторін спору. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] , набутої ним на підставі Біржової угоди купівлі-продажу нерухомості зареєстрованої на Рівненській міжрегіональній універсальній товарно-майновій біржі «Прайс» 07.09.1999 року, за № 36/36н-99 та в Рівненському МБТІ 10.09.1999 року за № 115-185- 32155. Згідно з цією ж біржовою угодою іншим співвласником квартири є Відповідач у справі. Оскільки [PERSON] за життя не склав заповіту, не був одружений, єдиними спадкоємцями першої черги за законом є його доньки, сторони спору. Намагаючись реалізувати своє право на спадщину Позивач, як спадкоємець першої черги, у визначений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Інші особи, зокрема Відповідач, заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подавали. Постановою державного нотаріуса Рівненської державної нотаріальної контори Рівненської області від 15.06.2023 року у видачі свідоцтва про право на спадщину Позивачу було відмовлено з підстав відсутності оригіналу документа, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, не визначення розміру частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності. У позові вказано, що 07.09.1999 року гр. [PERSON] , діючи від свого імені та в інтересах своєї, на той момент неповнолітньої доньки, [PERSON] , Відповідача у справі, придбав квартиру [ADDRESS] . Купівля квартири здійснена шляхом укладення Біржової угоди купівлі-продажу нерухомості, яку було зареєстровано в Рівненській міжрегіональній універсальній товарно- майновій біржі «Прайс» 07.09.1999 року за № 36/36н-99, та в подальшому 10.09.1999 року в Рівненському МБТІ, запис № 115-185-32155. Укладення угоди купівлі-продажу нерухомості на товарній біржі не суперечило нормам діючого на той час законодавства. Згодом батьки Сторін розлучилися. Позивач та Відповідач залишились проживати разом з матір`ю та виїхали з нею в Республіку Греція, де постійно проживають на сьогоднішній день, отримали громадянство, працевлаштувалися. [INFO] їхній батько [PERSON] помер. В межах встановленого законом 6-місячного строку Позивач, звернулася до Першої рівненської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, у зв`язку із чим 14.06.2022 у Спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу N 185/2022. Згідно довідки нотаріуса від 29.06.2023 р. N 341/02-14 будь-які інші особи з заявами про прийняття спадщини не зверталися, тож Позивач є єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Відповідач також є співвласником спірної квартири, адже біржова угода була укладена [PERSON] зокрема і у її інтересах, як на той момент його неповнолітньої доньки. Тож, з огляду на принцип рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності об`єктом спадкування юридично є лише 1/2 частка квартири. Довідавшись про смерть батька, Сторони вирішили, що квартира батька має належати їм в рівних частках (Відповідачу - як співвласнику частки на підставі біржової угоду, Позивачу - як спадкоємцю частки померлого батька). Таким чином, спорів щодо кола осіб, які мають право на спадкування після смерті [PERSON] та щодо порядку розподілу спадкового майна не має. 15.06.2023 р. державним нотаріусом Рівненської державної нотаріальної контори Рівненської області Діановою А.Ю. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно з якою Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири після смерті батька. Таке рішення нотаріус обґрунтував відсутністю у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації про наявність зареєстрованих за спадкодавцем прав на квартиру, відсутністю у спадкоємця оригіналів документів, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно. Нотаріус зазначила, що оскільки біржова угода купівлі нерухомості не була посвідчена нотаріально її дійсність є спірною. Крім того, оскільки угода прямо не визначає розміру часток співвласників, нотаріус не може встановити обсяг спадкового майна, адже позбавлений можливості самостійно визначати розмір частки померлого співвласника. Таким чином, будучи єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті батька, Позивач позбавлена можливості оформити право на належну їй частку квартири, з обставин, які від неї не залежать та не можуть бути нею усунуті. Представник позивача просить суд визнати дійсною Біржову угоду купівлі-продажу нерухомості укладену 07.09.1999 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] на Рівненській міжрегіональній універсальній товарно-майновій біржі «Прайс» за № 36/36н-99 та зареєстровану в Рівненському міському бюро технічної інвентаризації 10.09.1999 року за № 115-185-32155; визначити, що частки [PERSON] та [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS] є рівними та становлять по 1/2 частині за кожним співвласником; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 04 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Підготовче судове засідання призначено на 16 жовтня 2023 року. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та участі позивача, підтримав позовні вимоги, просить позов задоволити, не заперечує проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду відзив на позовну заяву, у якому підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, не заперечувала проти задоволення позову, просила справу розглянути у її відсутність, не заперечує проти ухвалення рішення за результатами підготовчого судового засідання. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст.4,5 ЦПК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.ст.12,13,81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане 30 серпня 1975 року Костопільським районним відділом ЗАГС Рівненської області батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане 17 квітня 2000 року батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] . Як встановлено із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , що видане 13 червня 2022 року [PERSON] помер [INFO] . Із довідки про останнє місце реєстрації померлого, що видана 13.06.2022 року УЗНАП РМР [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 22.09.1999 року та знятий з реєстраційного обліку 25.01.2022 року у зв`язку зі смертю [INFO] . Відповідно до копії біржової угоди купівлі-продажу нерухомості від 07 вересня 1999 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали а [PERSON] , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . Відповідно до довідки №1301 від 02.12.2022 року, що видана КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» квартира належить [PERSON] та [PERSON] на підставі біржової угоди купівлі-продажу нерухомості від 07 вересня 1999 року, яка зареєстрована на Рівненській міжрегіональній універсальній товарно-майновій біржі «ПРАЙС» 07 вересня 1999 року за р№36/36н-99. Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 14.06.2022 року після смерті [PERSON] зареєстрована спадкова справа Першою Рівненською державною нотаріальною конторою Рівненської області за номером у нотаріуса 185/2022, номером у реєстрі 69373751. Як вбачається із копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.06.2023 року №226/02-31 нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] , щодо майна якого Першою Рівненською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №185/2022 на частку квартири [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦІК передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК). Частиною першою статті 1269 ЦК визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до п. п. 4.16-4.18 п. 4 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року N 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Підставою для відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру стала відсутність належного правовстановлюючого документу про підтвердження права власності спадкодавця на таку квартиру, оскільки договір купівлі-продажу квартири, на підставі якого спадкодавець придбав спірну квартиру на товарній біржі, не був посвідчений нотаріально. На момент укладення спірної біржової угоди купівлі-продажу квартири існувала правова колізія щодо обов`язковості нотаріального посвідчення угод купівлі-продажу жилих будинків (квартир), укладених на товарній біржі. Спірні правовідносини одночасно регулювалися двома нормативно-правовими актами: ЦК УРСР (1963р) та Законом України "Про товарну біржу". Ст. 227 ЦК УРСР, як нормою загальної дії, передбачалось, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Водночас, у відповідності до діючої на той момент ст. 12 Закону України "Про власність" громадяни набувають право власності в разі укладання угод, які не заборонені Законом. Згідно ч. 3 ст. 9 ЖК України громадяни мають право придбати житло на біржових торгах. Ст.15 Закону України "Про товарну біржу" в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, передбачалось, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Закон України "Про товарну біржу" дозволяв членам біржі проводити біржову операцію з купівлі-продажу товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржі та якщо вона зареєстрована на біржі. Біржовий договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав. Водночас набувач зобов`язувався здійснити реєстрацію біржової угоди в органах БТІ, які на той час виконували функції органу державної реєстрації об`єктів нерухомості. При цьому чіткої регламентації механізму допуску товарів до обігу на товарній біржі на той час не існувало. Необхідні зміни до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", що дозволяли відмежувати об`єкти нерухомості від біржових операцій, були внесені лише у 2003 р. . Таким чином, укладення договору купівлі-продажу квартири на біржі з подальшою реєстрацією права власності на майно в органах БТІ не суперечило чинному на той час законодавству. Пунктом 15-16 біржової угоди за якою у спадкодавця Сторін виникло право власності на частку квартири передбачали, що згідно з ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" така угода реєструються на товарній біржі та подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Згідно з вимог ч.2 ст. 227 ЦК УРСР ця угода підлягає реєстрації в Рівненському міському бюро технічної інвентаризації. Отож, оскільки вказана біржова угода купівлі-продажу квартири зареєстрована в БТІ, має реальний характер (покупець повністю виконав умови договору, сплатив за майно кошти, зареєстрований та проживав у набутій квартирі), з врахуванням cт. ст. 128, 153 ЦК УРСР, ст. 49 Закону України "Про власність" можна стверджувати, що спадкодавець набув право власності на спірну квартиру і правомірно володів нею. У постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 303/6974/16 (провадження №61-39511св18), від 14.08.2019 року у справі №523/3522/16-ц було сформовано правовий висновок про те, що відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01 липня 2004 року речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення: 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до п. 1.4-1.5 Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів (додаток N 1), за рахунок коштів власників нерухомого майна. Пунктом 6 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб як Додатку N 1 до Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, до таких правовстановлюючих документів віднесено договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею. Тож, реєстрація набутого на підставі біржової угоди купівлі продажу права власності на квартиру в органах БТІ була належним підтвердженням факту набуття права на таке майно. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з нормою ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved