Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У липні 2023 року представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (надалі - АТ КБ «Приватбанк») - Ляр Д.Ю. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд: стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 21 травня 2019 року, яка виникла станом на 22 червня 2023 року, у загальному розмірі 55532,00 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилається на те, що 21 травня 2019 року між сторонами укладено договір про надання банківських послуг б/н, відповідно до умов якого позивачем емітовано та видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, з подальшою зміною кредитного ліміту. В порушення умов зазначеного договору відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 22 червня 2023 року виникла заборгованість у загальному розмірі 55532,00 грн, яка складається з наступного: 47032, 11 грн - заборгованість за кредитом; 8499, 89 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. З цих підстав представник АТ КБ «Приватбанк» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 55532,00 грн. та судові витрати. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 липня 2023 року позовну заяву передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження на 26 вересня 2023 року о 10.30 год. В судове засідання, призначене на 26 вересня 2023 року сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 19 жовтня 2023 року о 09.00 год. В судове засідання, призначене на 19 жовтня 2023 року представник позивача АТ КБ «Приватбанк» не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій зазначила, що визнає позовні вимоги та просить проводити розгляд справи без її участі. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 21 травня 2019 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг б/н, за умовами якого позивачем емітовано та видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту. З анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку і Тарифами банку. На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг. Позивачем АТ КБ «Приватбанк» надано виписку по рахунку відкритому на ім`я відповідача [PERSON] із зазначенням операцій, дати їх проведення та суми валютування й залишку на картці. З довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що на ім`я [PERSON] видавалася кредитна картка [NUMBER], тип картки «Універсальна», з терміном дії до 08/23. З довідки АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки на ім?я [PERSON] вбачається, що 18 травня 2021 року відбулося збільшення кредитного ліміту до 50000,00 грн. За наданим позивачем АТ КБ «Приватбанк» розрахунком заборгованості, станом на 22 червня 2023 року утворилася заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 55532,00 грн, яка складається з: 47032,11 грн - заборгованість за кредитом; 8499,89 грн - заборгованість за нарахованими відсотками. Між сторонами виник спір стосовно неналежного виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України - письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Звертаючись до суду, на підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» надав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил, яка підписана сторонами; паспорт споживчого кредиту; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки; розрахунок заборгованості за кредитним договором; витяг з Умов та Правил надання банківських послуг. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Згідно паспорту споживчого кредиту, дослідженого в судовому засіданні встановлено, що позичальник підписала умови надання споживчого кредиту. Надання банком [PERSON] кредитних коштів шляхом встановлення для користування кредитного ліміту підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості та випискою по рахунку відкритого на ім`я відповідача, з якого видно, що позичальник активно користувалася кредитним коштами, здійснювала їх часткове погашення. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості за кредитними коштами знайшов своє документальне підтвердження, тому підлягає стягненню із [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом, яка утворилась станом на 22 червня 2023 року в загальному обсязі 55532,00 грн. У відповідності до положень ч. 4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи положення ст. 142 ЦПК України та те, що відповідач визнала позов, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1342,00 грн, а з державного бюджету підлягає поверненню позивачу судовий збір в розмірі 1342,00 рн.

Outcome: approved