Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

25.09.2023 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява представника [PERSON] - адвоката Кравченка Юрія Вікторовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі№205/1704/23 за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. У заяві просить стягнути з позивача на користь відповідача понесені останньою судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 40 600 грн. Матеріали справи містять клопотання представника позивача про зменшення судових витрат, яке обґрунтовано тим, що розмір таких витрат є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору, тариф на складання відзиву та інших заяв та клопотань є завищеним. На підставі викладеного просить зменшити розмір судових витрат до мінімально розумної суми. Від представника [PERSON] - Кравченка Ю.В. надійшла заява, у якій просив розгляд заяви провести без його участі, заяву підтримав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Про час, дату та місце розгляду заяви повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з огляду на таке. У ході судового розгляду встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2023 року в задоволенні позову акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовлено, судові витрати акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» покладено на нього. Відповідно до п. 3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Оскільки питання щодо судових витрат відповідача судом не вирішено, суд доходить висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 07.09.2023 року представником відповідача заявлено, що докази судових витрат надасть протягом п`яти днів з моменту ухвалення рішення. У заяві представник відповідача просить визнати причину пропуску строку поважною, оскільки рішення оприлюднено 20.09.2023 року. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що строк звернення з даною заявою не пропущено. На підтвердження судових витрат відповідача на правову допомогу надано: ордер на надання правничої (правової) допомоги, а також акт наданих послуг за договором № б/н від 21.03.2023 року, відповідно до якого адвокатом Кравченком Ю.В. виконано роботи на загальну суму 40 600 грн. У попередньому орієнтовному розрахунку судових витрат відповідачем було зазначено про витрати на правову допомогу в розмірі 33 000 грн. Суд враховує, що 12.05.2020 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі №904/4507/18, в якій підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц), і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Як вбачається з наданого адвокатом акту наданих послуг та матеріалів справи, роботи щодо складання клопотання про визнання обов`язкової явки позивача вартістю 3 000 грн., заяви про виклик свідків вартістю 1 500 грн., клопотання про долучення доказів вартістю 1 500 грн. виконані не були, оскільки відповідні клопотання не містяться в матеріалах справи. Отже, витрату на таку правову допомогу не можуть бути відшкодовані за рахунок позивача. Окрім того, акт містить найменування роботи: «Вивчення цивільної справи, складання правової позиції, аналіз доказів позивача, збір доказів відповідача» вартістю 3 000 грн. При цьому, окремо зазначено, що адвокатом виконано аналіз судової справи № 336/3968/16-ц вартістю 3 000 грн., проте, з матеріалів справи не вбачається необхідність аналізу даної справи, а вивчення судової практики входить до складання правової позиції та підготовки відзиву. Також окремо адвокатом зазначено, що ним зібрано докази на підтвердження правової позиції замовника загальною вартістю 600 грн. та зроблено витяги з ЄДРПВНМ загальною вартістю 1 500 грн. Окремо адвокатом зазначено, що ним здійснено ознайомлення з матеріалами справи № 2/422/2002/2012 та отримано копію рішення, вартість робіт 2 000 грн. Однак, з матеріалів справи вбачається, що копію рішення по вказаній справі долучено в якості доказу розірвання шлюбу. Таким чином, дії адвоката, спрямовані на отримання рішення про розірвання шлюбу, є діями зі збору доказів відповідача. Отже, акт, як зазначалося вище, вже містить роботи зі збору доказів відповідача. Таким чином, адвокатом двічі зазначено роботи зі збору доказів, тому суд не вбачає підстав для відшкодування таких витрат в загальному розмірі 7 100 грн. Також, вивчивши матеріали справи суд встановив, що представник відповідача брав участь у судових засіданнях двічі та тривалістю не більше 15 хвилин кожне. Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про те, що вказана в акті участь у п`яти судових засіданнях вартістю 10 000 грн. не відповідає критеріям реальності та співмірності, тому потребує зменшення до 3 000 грн. Окрім того, вартість ознайомлення зі справою, яка станом на дату першого ознайомлення 24.03.2023 року містила 202 аркушів, а станом на дату другого ознайомлення 06.04.2023 року до матеріалів справи додалося 36 аркушів, з яких 30 аркушів - відзив представника відповідача Кравченка Ю.В. з додатками, є завищеною, не потребувала значних витрат часу, тому такі витрати підлягають зменшенню з 4 000 грн. до 1 000 грн. Також в акті зазначено, що адвокатом здійснено роботу з отримання судового рішення та виконавчого листа вартістю 1 500 грн. Водночас, матеріали справи не містять доказів отримання адвокатом копії рішення, а зміст рішення не передбачає отримання відповідачем виконавчого листа. Таким чином, такі роботи не є реальними, а їх вартість не відповідає змісту. На підставі викладеного, враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, доведені відповідачем судові витрати на професійну правову допомогу, з урахуванням їх реальності та співмірності, підлягають стягненню з позивача на користь [PERSON] в розмірі 16 000 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved