Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

12.09.2023 позивачка звернулась до суду з даним позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що 30.10.1999 між сторонами було зареєстровано шлюб. Від спільного подружнього життя у сторін народилась троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] (двоє з них повнолітні, донька ще не досягла повноліття). Їхні стосунки погіршилися ще з 2019 року. Зазначає, що з 2020 року разом проживати стало неможливим, оскільки сторони не розуміють один одного. Фактично шлюбні відносини між ними припинено на початку 2021 року і їх продовження неможливе. Основна причина розпаду сім`ї це різні характери, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Ведення спільного господарства припинено. Під час спільного проживання позивачка неодноразово пробувала порозмовляти з відповідачем, щоб він змінив своє ставлення до неї, але порозуміння так і не знайшли. За час спільного проживання вони втратили повагу один до одного, сім`ї як такої не існує та в подальшому не може існувати. З цього приводу позивачка прийняла рішення про розірвання шлюбу, що буде відповідати інтересам обох та інтересам їхніх дітей. Тому просить позов задовольнити та судові витрати не стягувати. 02.10.2023 у даній справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 16.10.2023 сторони у судове засідання не з`явилися. У матеріалах справи наявна заява позивачки, у якій остання зазначає, що позов підтримує у повному обсязі, просить провести слухання справи у її відсутності. Від відповідача [PERSON] 06.10.2023 надійшла заява, у якій він просив розглядати справу без його участі, а також вказав, що позов визнає, просить шлюб розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.10.1999, зареєстроване Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Червонограда Львівської області - актовий запис № 384 (а. с.3). Від спільного проживання у подружжя народилось троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.01.2001, зареєстрованого Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Червонограда Львівської області, син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 02.07.2021 Червоноградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.03.2007, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області (а. с. 5, 6, 7). Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~Сімейного Кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З матеріалів справи вбачається, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не пов`язані спільним побутом, спільне життя у них не склалося, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, таке визнання не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи вищевикладене, а також умови проживання сторін та взаємовідносини їх у шлюбі, небажання позивачки продовжувати шлюб, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що сім`я сторін поновлена бути не може, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Суд вирішує питання судових витрат на підставі ч. 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України, де зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд, у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України необхідно повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно з квитанцією № 35 від 11.09.2023, а решту суми судового збору необхідно стягнути з відповідача в користь позивачки. Проте, при поданні позову позивачка просила судові витрати з відповідача не стягувати. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. У зв`язку з наведеним вище, суд вирішив задовольнити таке клопотання позивачки та не стягувати з відповідача судові витрати, а залишити їх за позивачкою.

Outcome: approved