Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визначення часток у майні, що є у спільній сумісній власності, в обґрунтування якого вказав, що позивач є співвласником нерухомого майна, а саме: квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 06.07.1999 реєстраційний № [NUMBER] . Іншими співвласниками вказаного майна, зазначеними у Свідоцтві про право власності на житло, є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Дана квартира передана у спільну сумісну власність чотирьом співвласникам без визначення їхніх часток. [INFO] [PERSON] померла, залишивши після себе спадщину. 17 грудня 2022 року в рамках спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , між позивачем та відповідачами було укладено Договір про поділ спадщини, згідно якого 1/4 частка в праві спільної власності на квартиру перейшла у спадщину до [PERSON] . У спільній сумісній власності перебуває 3/4 частин квартири, у яких не визначені частки співвласників майна. Позивач зазначив, що має бажання та намір розпорядитися належною йому часткою у спільному майні, проте не може цього зробити, оскільки частки співвласників є не визначеними. Позивач просив суд визначити, що частки у праві спільної сумісної власності сторін на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , є рівними та становлять по 1/4 частини квартири у кожного, припинити право спільної сумісної власності сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Проти задоволення позовних вимог не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені обставини про те, що квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] на праві спільної сумісної власності без визначення часток, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06.07.1999, реєстраційний номер [NUMBER] . 17 грудня 2022 року в рамках спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , між позивачем та відповідачами було укладено Договір про поділ спадщини, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Верещакою Г.Л. та зареєстрований у реєстрі за № 1-358, згідно якого 1/4 частка в праві спільної власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка входить до складу спадщини, перейшла у спадщину до [PERSON] . В результаті цього [PERSON] було отримано Свідоцтво про право на спадщину від 17.12.2022, реєстраційний № 1-361, видане державним нотаріусом Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Верещакою Г.Л. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна будь-які відомості щодо квартири не значаться. Згідно із ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).\~Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.\~У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.\~Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватно власності» від 22.12.1995 року № 20 розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім`ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст.\~8\~Закону України\~"Про приватизацію державного житлового фонду"). В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. При визначенні розміру часток у майні, суд виходить із положень ст. 370 ЦК України, вважаючи, що розмір часток кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, зважаючи на те, що порядок користування спірною квартирою між учасниками спільної сумісної власності не встановлений, у свідоцтві на право власності на житло не визначені розміри часток квартири, що належить кожному зі співвласників, сторонами не надано до суду будь-якого договору про розмір часток. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи зміст та суб`єктний склад правовідносин, що склалися, суд не вбачає підстав для прийняття визнання відповідачем позову, оскільки відсутні підстави, передбачені ч. 4 ст. 206 ЦПК України. За таких обставин, суд на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалює судове рішення за результатами підготовчого провадження. Зважаючи на зазначене вище, суд дійшов висновку про задоволення позову та визначає, що частка [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , становить по 1/4 частини квартири у кожного. Право спільної сумісної власності даних осіб на квартиру припиняє. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією № 32528798800006491316 від 15.03.2023 про сплату судового збору у сумі 1073 грн. 60 коп. У зв`язку з тим, що відповідачі визнали позовні вимоги повністю, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету суму сплаченого судового збору в розмірі 536 грн 80 коп. (50% від загального розміру судового збору) та стягнути з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 536 грн 80 коп. (50% від загального розміру судового збору), тобто по 268,40 грн з кожного відповідача.

Outcome: approved