Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ«ТАС») звернулося до Червонозаводського районного суду м.Харкова з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на їх користь 19910,00 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу та судовий збір у розмірі 2481,00 грн. В обґрунтування вимог зазначено, що 29.11.2018 року біля будинку 185-А на проспекті Гагаріна в м.Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Nissan Almera, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на відбійник автозаправної колонки АЗС «ОККО». В результаті ДТП було пошкоджене майно автозаправної колонки «ОККО». Вказане підтверджується постановою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 14.02.2019 року (справа №641/9307/18), якою [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Nissan Almera, д.н. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ7770201. Представник власника майна автозаправної колонки АЗС «ОККО» звернувся з повідомленням про ДТП. На виконання умов договору страхування здійснено огляд пошкодженого майна, про що складено акти огляду місця події та отримано рахунок-фактуру №1070-15/1535 від 12.12.2018 року, згідно з якою вартість ремонту пошкодженого майна складає 23892,00 грн. На підставі зібраних документів позивач склав страховий акт і здійснив виплату страхового відшкодування на суму 19910,00 грн. Враховуючи, що [PERSON] покинув місце ДТП, він зобов`язаний відшкодувати шкоду позивачу в порядку регресу на суму 19910,00 грн. Представник відповідача адвокат Гардаушенко С.П., який діє на підставі ордеру на надання правової (правничої) допомоги від 11.07.2023 року, надав відзив на позов, в якому зазначив, що сплив трирічний строк позовної давності, оскільки перебіг строку позовної давності починається з дати виплати страхового відшкодування 08.11.2019 року. Отже строк у межах якого позивач повинен був звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права скінчився 09.11.2022 року, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Від представника позивача Миц І.В., яка діє на підставі довіреності №ГО-22/100 від 30.12.2022 року, надійшла відповідь на відзив, в якій вона просила задовольнити позовні вимоги, оскільки строк позовної давності не сплив. Так відповідно до п.12 Розділу Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст..ст.257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину. Оскільки Постановою КМУ від 09.12.2020 року №1236 з 19.12.2020 року до 31.08.2022 року на території України був встановлений карантин, який був неодноразово продовжений, останній раз до 30.06.2023 року, строк позовної давності не сплив. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06.02.2023 року зазначена справа була направлена за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13.04.2023 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача Миц.І.В. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив розглядати справу без його представника, проти задоволення позову заперечував, зазначив, що невідомо хто подав даний позов до суду, тому це можуть бути шахраї. На автозаправній станції «ОККО» було грубе порушення техніки безпеки, оскільки там була ожеледиця, що призвело до ДТП. Так як у нього підскочив тиск, він змушений був поїхати з місця ДТП, але потім туди повернувся коли приїхали працівники поліції. З розрахунком матеріальної шкоди не погоджується, а постанова Комінтернівського районного суду м.Харкова від 14.02.2019 року та Харківського апеляційного суду від 27.03.2019 року вважає незаконними. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії постанови Комінтернівського районного суду м.Харкова від 14.02.2019 року по справі №641/9307/18 [PERSON] було визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП. Зазначеною постановою встановлено, що [PERSON] 29 листопада 2018 року о 09 год. 50 хв., керуючи автомобілем Nissan Almera, д.н. [NUMBER] , біля будинку 185-А по пр.Гагаріна в м.Харкові, не врахував дорожної обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на відбійник автозаправної колонки АЗС «ОККО». Крім того, з місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої [PERSON] був причетний, поїхав. Автомобіль та майно АЗС «ОККО» отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.2-10А,\~12.1\~Правил дорожнього\~руху України. Постановою Харківського апеляційного суду від 27.03.2019 року постанова Комінтернівського районного суду м.Харкова від 14.02.2019 року була залишена без змін. Як вбачається із полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ 7770201 від 19.07.2018 року цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Nissan Almera, д.н. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС». Представник власника майна автозаправної колонки АЗС «ОККО» ПАТ «Концерн Галнафтогаз» Чумаченко Е.О. 31.01.2019 року звернувся до АТ «СГ`ТАС» з повідомленням про ДТП, яке відбулося 29.11.2018 року. На виконання умов договору страхування здійснено огляд пошкодженого майна, про що складено Акт огляду місця події від 09.02.2019 року та отримано рахунок-фактуру ТОВ «Промдизайн» №1070-15/1534 від 12.12.2018 року, згідно з якою вартість ремонту пошкодженого майна складає 23892,00 грн. 03.09.2019 року ПАТ «Концерн Галнафтогаз» звернувся до АТ «СГ`ТАС» із заявою про страхове відшкодування. На підставі зібраних документів позивач склав страховий акт №04534/42/919 від 05.11.2019 року, здійснив розрахунок суми страхового відшкодування, розмір якого становить 19910,00 грн. та здійснив виплату страхового відшкодування на зазначену суму, що підтверджується копією платіжного доручення №59262 від 08.11.2019 року. Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 11\~ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч. 1 ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Згідно з положеннями ч. 2 ст.\~1187\~ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Частиною 1 ст.\~2\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (далі - Закон) встановлено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону). Відповідно до ч. 1 ст.\~16\~Закону України\~«Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статтями 979, 980\~ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9\~вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Відповідно до частини першої статті 25\~Закону України\~«Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Так,у абзацах а) та в) п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст.\~38\~Закону чітко встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Згідно зі ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 2 ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст.\~1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 27\~Закону України\~"Про\~страхування" та ст.\~993\~ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 29.11.2018 року є встановленою та не підлягає доведенню. У відповідності до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач в повному обсязі виплатив потерпілій особі страхове відшкодування в сумі 19910,00 грн. за пошкодження майна, яке постраждало в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась за участю та з вини відповідача, який після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають задоволенню. Суд вважає, що позивач обґрунтовано вимагає відшкодування відповідачем в страхового відшкодування в межах фактичних затрат в сумі 19910,00 грн. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач не спростував обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 19910,00 гривень в рахунок виплаченого страхового відшкодування. Усі обставини, які навів відповідач в судовому засіданні на заперечення позовних вимог, досліджувались Комінтернівським районним судом м.Харкова при розгляді матеріалу про адміністративне правопорушення 14.02.2019 року. Жодних доказів на обґрунтування свої заперечень відповідач не надав, не погоджуючись із сумою збитків, власного розрахунку не навів. Стосовно застосування строків позовної давності до вимог позивача суд зазначає наступне. Відповідно до п.12 Розділу Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст.257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМУ від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2010 року на території України був встановлений карантин, який неодноразово продовжувався Постановами КМУ №392 від 20.05.2020 року, №641 від 22.07.2020 року, №1236 від 09.12.2020 року, № 928 від 19.08.2022 року, №1423 від 23.12.2022 року, №383 від 25.04.2023 року з 19.12.2020 року до 31.08.202 року, останній раз до 30.06.2023 року. Враховуючи, що карантин тривав до 30.06.2023 року, строк позовної давності за вимогами позивача не сплив. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, що має наслідком їх задоволення в повному обсязі. Згідно із ч. 1, 3 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2481 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved