Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 07 липня 1984 року, який був зареєстрований у Відділі РАЦС Воложинського райвиконкому Мінської області, про що складено відповідний запис акту про шлюб №35, та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07.07.1984 року. Від спільного шлюбу є повнолітні діти . Під час сімейного життя згодом з`ясувалося, що вони з відповідачкою мають різні погляди на життя, стосунки погіршилися, сторони перестали жити разом , спроб з двох сторін для збереження шлюбу не було, сім`я розпалася та існує формально, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. У зв`язку з зазначеним, позивач змушений був звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач 18.07.2023 року звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.07.2023 року цивільна справа направлена за підсудністю до Приморського районного суду міста Одеси. За результатами автоматизованого розподілу від 11.08.2023 року справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Суворовій О.В., яка отримана суддею - 14.08.2023 року. Ухвалою суду від 14.08.2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному порядку. \~ \~ \~ \~В судові засідання 14.09.2023 року та 11.10.2023 року сторони не з`явились. Про день та час слухання справи повідомлені належним чином. Позивач в позові просив розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток то розміщенням оголошення про виклик особи на сайті суду. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до\~ст.275 ЦПК України\~суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне . 07 липня 1984 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі РАЦС Воложинського райвиконкому Мінської області, про що складено відповідний запис акту про шлюб №35, та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07.07.1984 року (а.с.10) . Від спільного шлюбу є повнолітні діти. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Сторони проживають окремо з 2010 року, не підтримують шлюбних відносин, сумісного господарства не ведуть близько року. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між сторонами неможливе. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін , суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved