Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

В лютому 2023 року\~АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК"\~(надалі -АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 18.01.2007 року. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою позичальника підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які відповідно до заяви отримані позичальником для ознайомлення в письмовій формі. Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а позичальнику надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 10000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Таким чином, Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Але в процесі користування кредитним рахунком позичальник не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Позивач зазначив, що спадкоємці позичальника мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 18.03.2013 року по 18.09.2013 року. У даному випадку спадкоємцем, який прийняв спадщину є син померлої [PERSON] , якому видано свідоцтво про право на спадщину за законом приватним нотаріусом Лозенко В.В. Позивачем 26.07.2021 року була направлена претензія кредитора до спадкоємця [PERSON] , але ніяких дій виконано не було. Позивач вважає, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України, оскільки відповідач прийняв спадщину. Станом на дату смерті позичальника заборгованість перед банком за кредитним договором №б/н від 18.01.2007 року становить 9932,84 грн., яка складається з такого: 9932,84 грн. заборгованість за тілом кредиту. Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 9932,84 грн. за кредитним договором №б/н від 18.01.2007 року, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.02.2015 року, виданого повторно, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис № 1967 складений ВДРС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, на їхньому задоволенні наполягав. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засіданні не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та місце судового розгляду, причин неявки суду не повідомив, заяв та клопотань не подав, відзиву не подав, тому суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280-282 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке: Предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором зі спадкоємця позичальника. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Судом установлено, що 18 січня 2007 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ». У матеріалах справи міститься копія анкети-заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ» з підписом [PERSON] із зазначенням її анкетних даних. [PERSON] в анкеті-заяві підтвердила свою згоду на те, що дана заява разом з «Пам`яткою клієнта», «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», які викладені на офіційному сайті банку www.privatbank.ua, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Ствердила, що ознайомилася та згодна з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також підтвердила, що зобов`язується їх виконувати та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку. Випискою по рахунку підтверджується, що [PERSON] отримала та використовувала кредитні кошти, розраховувалася кредитними картками при здійсненні покупок, знімала готівку в банкоматах, оплачувала послуги, а також погашала заборгованість за кредитним договором, що свідчить про дії, спрямовані на виконання умов кредитного договору. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю,але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємця зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Отже, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку статті 1282 ЦК України. 06.04.2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори з претензією кредитора, в якій, просило включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в спадкову масу та повідомити спадкоємців померлої про наявність заборгованості перед банком в розмірі 9932,84 грн. 26.07.2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надіслало претензію [PERSON] , вважаючи його спадкоємцем позичальника за законом. Банк повідомив, що заборгованість позичальника [PERSON] становить 9932,84 грн та запропонував сплатити суму заборгованості, що підтверджується реєстром згрупованих поштових відправлень. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Судувід 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, провадження № 61-25487св18, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, провадження № 61-44960св18, від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17, провадження № 61-27515св18, від 15 липня 2020 року у справі № 645/1566/16-ц, провадження № 61-37696св18. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17, провадження № 61-27515св18, від 15 липня 2020 року у справі № 645/1566/16-ц, провадження № 61-37696св18. Судом враховано, що принцип змагальності цивільного процесу, який закріплений у статті 81 ЦПК України, передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається якна підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Ураховуючи предмет спору в зазначеній справі, до обов`язку позивача, як кредитора спадкодавця, належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 19 лютого 2020року у справі № 607/98/17, від 04 березня 2020 року у справі №2609/30529/12, від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20. Відповідачем, усупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суду не надано належних та допустимих доказів вартості спадкового майна, а також того, що розмір заборгованості спадкодавця перевищує вартість успадкованого майна, що є його обов`язком як спадкоємця, тоді як суд першої інстанції безпідставно поклав обов`язок доказування наведених обставин на позивача. Судом з матеріалів спадкової справи № 19/2015 встановлено, що спадкодавцеві на праві власності належало нерухоме майно, а саме, земельна ділянка площею 0,0460 га, кадастровий 1210100000:02:062:0019, яка знаходиться на території [ADDRESS] , та садовий будинок на садовій ділянці в с/т «Труд» за адресою: [ADDRESS] , тобто об`єкти нерухомості, вартість яких за нормальних умов є достатньою для погашення заборгованості спадкодавця за кредитним договором. Зазначене підтверджується двома Витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 04.06.2015 та свідоцтвами про право власності на спадщину за законом , які містяться в матеріалах витребуваної судом спадкової справи № 19/2015 , і цей доказ прийнятий судом. З довідки голови правління с/т «Труд» від 04.05.2015 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи № 19/2015, судом встановлено, що [PERSON] проживав постійно в садовому будинку [ADDRESS] разом зі своєю матір`ю [PERSON] . Положення частини третьої статті 1268 ЦК України вказують на можливість прийняття спадщини у випадку постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не реєстрації їх місця проживання за однією адресою, що за певних обставин може бути відмінним один від одного (постанови Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, від 12 січня 2022 року у справі № 446/53/16-ц). Водночас у постанові Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 639/1419/19 (провадження № 61-6234св21), зроблено висновок, що: «доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем може бути, зокрема, реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем». Крім того, згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІПорядку вчинення нотаріальних дійнотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. З урахуванням вказаних доказів, [PERSON] в розумінні частини 3 статті 1268 ЦК України є таким, що постійно проживав із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, отже вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, отримавши в 2015 році свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку та садовий будинок. Вирішуючи спір, суд враховує указані норми матеріального права та висновки Верховного Суду, дослідив належним чином обставини справи та надав оцінку наявним у матеріалах справи доказам, та дійшов висновку, що позивачем надано достатні, належні і допустимі докази на підтвердження того, що відповідач прийняв спадщину. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість спадкодавця в розмірі 9932,84 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2684,00 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved