Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

[PERSON] 1 вересня 2023 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позов тим, що з 25 листопада 2020 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Шлюбні стосунки між ними не склалися, спільне господарство не ведуть, з лютого 2023 року проживають окремо. Просила позов задовольнити. У судове засідання позивачка не прибула, однак від її представника - адвоката Полупанової О.О. надійшла заява, у якій позовні вимоги підтримала; позов просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, однак спрямував до суду заяву, у якій позовні вимоги визнав, розгляд справи просив проводити без його участі. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою судді від 6 вересня 2023 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху. Станом на 15 вересня 2023 року недоліки, викладені в ухвалі судді від 6 вересня 2023 року усунуто. 18 вересня 2023 року у справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу 25 листопада 2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований у Мерії муніципалітету Копенгагена, Данія, реєстраційний № [NUMBER] . Між сторонами склалися особисті неприязні відносини, які перешкоджають подальшому сімейному проживанню, сторони з лютого 2023 року проживають окремо, а тому збереження сім`ї в даній ситуації не представляється за можливе. Відповідно до частини другої статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сім`ю зберегти неможливо, а тому шлюб підлягає розірванню. Спір між сторонами щодо розподілу майна, яке було набуте подружжям за час шлюбу, відсутній. Відповідно до частини другої статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Щодо стягнення судових витрат суд виходить з наступного. У відповідності до положень статті 142 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивачки підлягає поверненню 50% від суми сплаченого нею судового збору, а інші 50 % повернути позивачці з державного бюджету.

Outcome: approved