Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Виклад позиції позивача. [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до Немирівської міської ради про визнання права власнсоті, зазначивши в позовній заяві, що вона придбала, відповідно до договору купівлі - продажу Р№361 від 08.06.2022 року, який посвідчений приватним нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу Люлько Л.М., нежитлову будівлю (магазин) загальною площею 37,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . За період 2022-2023 років позивач здійснила реконструкцію (переобладнання) вказаного нежитлового приміщення в наслідок чого загальна площа була змінена з 37,8 кв.м. на 84,8 кв.м., в зв`язку з побудовою прибудов літ. «а», «а1», та «а2» - які побудовані без дозвільних документів. Внесені до складу майна альтанка літ. «Б», вигрібна яма №1-відповідно до ст.100, 152 ЖКГ «Про порядок переобладнання і перепланування житлового будинку (квартири)» із змінами внесеними згідно Закону України № 3187-12 від 06.05.1993 року; в редакції від 12.03.2015 р. № 91-8VIII та постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію». Після реконструкції та здійснення перебудови загальна та житлова площа нежитлової будівлі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , змінилась та складає 84,8 кв.м. (загальна площа) і 52,0 кв.м. (основна), 32,7 кв.м. (підсобна). Виготовлення проектно-кошторисної документації для приміщення потребує значних фінансових затрат та часу, тому остання здійснила будівництво без виготовлення проектно-кошторисної документації. Зараз у неї виникла необхідність оформити право власності на реконструйоване майно, але через відсутність належно затвердженого проекту, остання не може це зробити. В зв`язку із викладеним позивач [PERSON] змушена звернутись до суду. Виклад позиції відповідача. Представник відповідача Немирівської міської ради відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 25.09.2023 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача Від представника відповідача Немирівської міської ради, 18.10.2023 року надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Інших заяв і клопотань від позивача та відповідача по справі не надходило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 25.09.2023 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання по справі. В підготовче судове засідання сторони по справі не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В підготовчому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати, суд вирішив здійснювати підготовче засідання у відсутність сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 08 червня 2022 року, [PERSON] купила та прийняла від ТОВ «ЛВН ЛІМІТЕД» нежитлову будівлю, магазину, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа відчужуваної нежитлової будівлі 37,8 кв.м. Нежитлова будівля розташована на земельній ділянці площею 0,0095 га, кадастровий номер 0523010100:01:004:0037 (а.с.12-14) Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, орендарем земельної ділянки кадастровий номер 0523010100:01:004:0037 площею 0.0095 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури, є [PERSON] . Строк дії договору 49 років. Дата закінчення дії: 01.03.2070, з правом пролонгації. Орендодавцем земельної ділянки є Немирівська міська рада (а.с.7) Як вбачається із довідки про технічний стан нерухомого майна № 124 від 10 серпня 2023 року, видану ФОП [PERSON] , [PERSON] є власником нежитлової будівлі, магазину, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Розмір загальної площі 84,8 кв.м., житлової площі 52,0 кв.м. (а.с.6) Відповідно до висновку про вартість майна, а саме нежитлової будівлі, магазину з металу, за адресою: [ADDRESS] , складає 107200,00 грн. (а.с.5) Судом також досліджено технічний паспорт від 10 серпня 2023 року на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.16-20) Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до положення статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом Згідно з вимогами ч. ч. 1,2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 „ Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки. Відповідно до ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 (про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва) під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Відповідно до частини 2 статті 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України). У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Висновки суду Судом встановлено, що нежитлова будівля (магазин), загальною площею 84,8 кв. м., який розміщений за адресою: [ADDRESS] є об`єктом самочинного будівництва. Позивачем надано до суду докази того, земельна ділянка, на якій збудована вище вказана нежитлова будівля (магазин), була надана їй уповноваженим органом у встановленому порядку. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви у повному обсязі. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем [PERSON] . На підставі вище викладеного,

Outcome: approved