Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

Позивачка, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва, з позовом, в якому просить суд: визнати за нею майнове (речове) право (у тому числі право на отримання в натурі та оформлення у власність після завершення будівництва) на об`єкт незавершеного будівництва на: однокімнатну квартиру [ADDRESS] (проектна адреса: [ADDRESS] ), на земельній ділянці під кадастровим номером 8000000000:66:248:0029. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між [PERSON] та ТОВ «Еверест-буд-інжиніринг» було укладено договір №964/ЕМ від 15.01.2015 купівлі продажу майнових прав. Об`єкт капітального будівництва - житловий комплекс « Флагман », за адресою по вулиці Лохвицькій в Дніпровському районі міста Києва , кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:66:248:0025 та визначається за адресою [ADDRESS] , право на спорудження якого виникло на підставі договору про часткову участь у будівництві №17/03/2014 від 17.03.2014 та рішення КМР Х сесії ІV скликання за №729/3304 від 14.07.2005, а також дозволу на виконання будівельних робіт№2871-Дн/С від 13.12.2007. Сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором, є об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] (проектна адреса [ADDRESS] , з наступними характеристиками: квартира, будівельний [ADDRESS], однокімнатна, загальна площа 26,92 кв.м., поверх 15, секція 4 (площа проектна). В результаті повної сплати майнових прав за договором, ТОВ «Еверест-буд-інжиніринг» видано довідку про фінансування 100% майнових прав об`єкта нерухомості по договору №964/ЕМ купівлі продажу майнових прав від 15.01.2015, а саме підтвердження сплати майнових прав квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , загальною площею 26,92 кв.м. Загальна вартість майнових прав складає 242 280,00 грн. Нею в повному обсязі виконано взяті зобов`язання за договором купівлі продажу майнових прав та вона вправі вимагати виконання з боку відповідача. У той час, як не передача майнових прав останній порушує її права як добросовісного покупця майнових прав. Так, єдиною умовою не набуття права власності на майнові права, є часткова оплата майнових прав, проте нею повністю внесено оплату за майнові права, про що свідчить довідка про фінансування 100% майнових прав об`єкта нерухомості по договору. Позивач вчасно не отримала те, на що розраховувала укладаючи договір, оскільки запланований термін закінчення будівництва - 4 квартал 2015 року, а плановий термін прийняття в експлуатацію - 1 квартал 2016 року, тобто затримка більш ніж на шість років. Введення об`єкта будівництва в експлуатацію не відбулось у встановлені договором строки, будівництво не відбувається тривалий час, при цьому, позивачка за даним позовом сплатила повну вартість за договором, вказані обставини ставлять під сумнів можливість виконання підрядником своїх зобов`язань за договором, в зв`язку з чим є необхідність у визнанні майнових прав за позивачкою на об`єкт незавершеного будівництва. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.10.2022 відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест-буд-інжиніринг» про визнання майнового (речового) права на об`єкт незавершеного будівництва, за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомлення учасників справи. Сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Копію вказаної ухвали суду разом з копією позовної заяви з додатками відповідачем не було отримано, поштове повідомлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 01.11.2022 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва вжито заходи забезпечення позову до вирішення справи по суті шляхом шляхом накладення арешту на однокімнатну квартиру [ADDRESS] (проектна адреса: [ADDRESS] ), на земельній ділянці під кадастровим номером 8000000000:66:248:0025. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.02.2023 залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Київську міську раду, зобов`язано позивача, відповідача, протягом двох днів, з дня отримання копії даної ухвали, направити залученій третій особі заяви по суті справи з відповідними додатками, що були подані до суду, а копії такого направлення подати до суду до наступного підготовчого судового засідання. Учасникам справи встановлені строки для подання заяв по суті справи. 28.02.2023 до суду надійшла заява Київської міської ради з проханням надіслати копію позовної заяви з додатками. 01.03.2023 надійшли письмові пояснення третьої особи, Київської міської ради, з доказами на їх обґрунтування, у яких по суті позовних вимог вказано, що рішенням Київської міської ради від 14.07.2005 № 729/3304 внесено зміни до генерального плану м. Києва - територію в районі вул. Лохвицької у Дніпровському районі м. Києва віднесено до території житлової та громадської забудови та передано товариству з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс» в короткострокову оренду на п`ять років земельну ділянку площею 5,52 га для будівництва комплексу житлових будинків з збудовано-прибудованими приміщеннями та підземними автостоянками на вул. Лохвицькій у Дніпровському районі м. Києва за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови. На підставі рішення Київської міської ради від 14.07.2005 № 729/3304 між Київською міською радою (орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс» (Орендарем) укладено договір оренди земельної ділянки від 12.12.2005 № б/н. Згідно з пунктом 2.1. Договору оренди об`єктом оренди є земельна ділянка з -вступними характеристиками: місце розташування - вул. Лохвицька у Дніпровському районі міста Києва ; розмір - 54709 (п`ятдесят чотири тисячі сімсот дев`ять) кв. м.; цільове призначення - для будівництва комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземними автостоянками; кадастровий номер - 8000000000:66:248:0025. Договір оренди зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 11.04.2006 за № 66-6-00341. Термін дії договору оренди земельної ділянки від 11.04.2006 за № 66-6-00341 закінчився 11.04.2011. Водночас, за поданням Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київська міська рада не приймала рішень щодо поновлення договору оренди земельної ділянки від 11.04.2006 № 66-6-00341, термін дії якого закінчився 11.04.2011. Згідно з інформацією, зазначеною в листі Департаменту від 06.12.2022 № 0570202/3-14602, шляхом поділу вищевказаної земельної ділянки (кадастровий номер 8000000000:66:248:0025) сформовано чотири земельні ділянки (кадастрові номери 8000000000:66:248:0026, 8000000000:66:248:0027, 8000000000:66:248:0028, 8000000000:66:248:0029), інформація про які відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр» внесена до Державного земельного кадастру. На сформовані земельні ділянки (кадастрові номери 8000000000:66:248:0026, 8000000000:66:248:0027, 8000000000:66:248:0028, 8000000000:66:248:0029) зареєстровано комунальної власності територіальної громади міста Києва. Київською міською радою прийнято рішення від 04.03.2021 № 387/428 щодо надання Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» земельної ділянки площею 0,9018 га (кадастровий номер 8000000000:66:248:0027) у постійне користування для будівництва та обслуговування комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземними автостоянками на вул. Лохвицькій у Дніпровському районі міста Києва , право постійного користування земельною ділянкою зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.04.2021, номер запису про інше речове право: 41523995. За поданням Департаменту Київська міська рада не приймала рішень про передачу земельних ділянок з кадастровими номерами 8000000000:66:248:0026, 8000000000:66:248:0028, 8000000000:66:248:0029 у власність чи користування (оренду). На підставі рішення Київської міської ради від 14.07.2005 № 729/3304, Департаментом містобудування та архітектури було надано архітектурно-планувальне завдання для проектування будівництва комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, а також містобудівні умови та обмеження лише для ТОВ «Еверест Плюс». Водночас, згідно з копією договору купівлі-продажу майнових прав від 15.01.2015 № 964/ЕМ сторонами є ТОВ «Еверест-буд-інжиніринг» та [PERSON] . Договір купівлі-продажу майнових прав укладений між ТОВ «Еверест-буд- інжиніринг» та [PERSON] датований 15.01.2015. Київська міська рада не приймала рішень щодо видання у власність чи користування будь-яким іншим суб`єктам земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:66:248:0025 після закінчення строку дії договору оренди, укладеного між Київською міською радою та ТОВ «Еверест плюс» від 11.04.2006 № 66-6-00341, термін дії якого закінчився 11.04.2011. Водночас, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про законність спорудження об`єкту капітального будівництва у ТОВ «Еверест-буд-інжиніринг» на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:66:248:0025. Окрім того, невідомо на якій правовій підставі у ТОВ «Еверест-буд-інжиніринг» виникло право на спорудження вищевказаного об`єкту, що свідчить про самочинність його спорудження. Окрім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів отримання ТОВ «Еверест-буд-інжиніринг» дозволу на виконання будівельних робіт №2871-Дн/С від 13.12.2007, про який зазначено в договорі, та на підставі якого, наче б то, у відповідача виникло право на спорудження об`єкту капітального будівництва. ТОВ «Еверест-буд-інжиніринг» жодних прав на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:66:248:0025, розташовану на вулиці Лохвицькій у Дніпровському районі міста Києва не набуло, адже єдиною підставою набуття права власності чи права користування земельними ділянками комунальної власності в місті Києві для громадян та юридичних осіб є відповідне рішення Київської міської ради. 21.03.2023 до суду від представника позивача Чвир О.М. надійшла відповідь на пояснення третьої особи з доказами на його обґрунтування, у якій остання вказала, що доводи третьої особи, викладені у письмових поясненнях не є слушними, оскільки позивачем було сплачено грошові кошти в сумі 242 280,00грн. за договором через установу банку, та 20% від оплаченої суми грошових коштів у вигляді ПДВ було сплачено в бюджет держави та за рахунок яких Київською міською радою було отримано заробітну плату. Київською міською радою не було вжито заходів щодо недопущення незаконного будівництва у допустимий законом спосіб на початку будівництва з метою уникнення великої кількості постраждалих осіб. Ухилення від виконання обов`язків посадових осіб, покладених спеціальним законом, який визначає організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій призвело до появи в столиці України такої кількості об`єктів незавершеного будівництва, зокрема ЖК «Флагман». Також, в результаті невиконання статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» щодо організації роботи, пов`язаної із завершенням будівництва багатоквартирних житлових будинків, що споруджувалися із залученням коштів фізичних осіб, у разі неспроможності забудовників продовжувати таке будівництво, покупцями майнових прав було подано позов до суду з вимогами про визнання бездіяльності Київської міської ради протиправною, зобов`язання вчинити дії щодо організації роботи, пов`язаної із завершенням будівництва ЖК «Флагман» (справа № 640/30311/20). Окрім того, численними протоколами засідання комісії з вирішення проблемних питань по об`єктам незавершеного будівництва ставляться на обговорення питання щодо шляхів добудови проблемних об`єктів незавершеного будівництва, зокрема, ЖК «Флагман». Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Договір № 964/ЕМ від 15.01.2015 купівлі продажу майнових прав виконано позивачем в повному обсязі. Жодна зі сторін не ставить під сумнів дійсність вказаних правочинів. 16.05.2023 до суду надійшла заява представника позивача про зміну предмету позову з письмовими доказами на її обґрунтування. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.05.2023 прийнято заяву про зміну предмету позову від 16.05.2023, учасникам справи встановлені строки для подання заяв по суті справи. Інших заяв по суті справи від учасників у справі до суду не надійшло. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.06.2023 закрито підготовче провадження у цій цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті, в судове засідання викликано сторони по справі. У судове засіданні сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. 19.09.2023 до суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Чвир О.М. надійшла заява у якій остання просить суд: проводити розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, та за згодою сторони позивача ухвалити заочне рішення, оскільки уповноважений представник відповідача повторно не з`явився в судове засідання, суд про причини не явки не повідомив та правом на подання відзиву не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить наступного. За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. За приписами ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Судом встановлено, що рішенням Київської міської ради від 14.07.2005 № 729/3304 було внесено зміни до генерального плану м. Києва - територію в районі вул. Лохвицької у Дніпровському районі м. Києва віднесено до території житлової та громадської забудови. Затверджено проект відведення земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс» для будівництва комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземними автостоянками на вул. Лохвицькій у Дніпровському районі м. Києва. Передано товариству з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс», в короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку площею 5,52 га для будівництва комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземними автостоянками на вул. Лохвицькій у Дніпровському районі м. Києва за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови. Згідно листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 0570202/3-1462 від 06.12.2022, за даними Міського земельного кадастру земельна ділянка площею 5,4709 га (кадастровий номер 8000000000:66:248:0025) на вул. Лохвицькій у Дніпровському районі м. Києва, на якій розташовані житлові комплекси «Родинний затишок». Стародарницький», «Флагман» та «Нова Хвиля» згідно з рішенням Київської міської ради від 14.07.2005 № 729/3304 передавалась в оренду товариству з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс» для будівництва комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземними автостоянками (договір оренди земельної ділянки від 11.04.2006 № 66-6-00341, термін дії якого закінчився 11.04.2011). За поданням Департаменту Київська міська рада не приймала рішень щодо поновлення договору оренди земельної ділянки від 11.04.2006 № 66-6-00341. Шляхом поділу вищезазначеної земельної ділянки (кадастровий номер 800000000:66:248:0025) сформовано чотири земельні ділянки (кадастрові номери 8000000000:66:248:0026, 8000000000:66:248:0027, 8000000000:66:248:0028, 80000000:66:248:0029), інформація про які відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр» внесена до Державного земельного кадастру. На сформовані земельні ділянки (кадастрові номери 8000000000:66:248:0026, 800000000:66:248:0027, 8000000000:66:248:0028, 8000000000:66:248:0029) зареєстровано право комунальної власності територіальної громади міста Києва. За поданням Департаменту Київська міська рада не приймала рішень про передачу земельних ділянок з кадастровими номерами 8000000000:66:248:0026, 8000000000:66:248:0028, 80000000:66:248:0029 у власність чи користування (оренду). Відповідно до листа Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 055-8408 від 05.12.2022, згідно з електронною базою даних Департаменту та даними Міської інформаційно-аналітичної системи забезпечення містобудівної діяльності, замовнику будівництва ТОВ «Еверест плюс» надано містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки для коригування проектної документації будівництва комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземними автостоянками на вул. Лохвицькій у Дніпровському районі м. Києва від 28.01.2011 № 998/0/18/009-11. 28.01.2011 Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Київської міської державної адміністрації було надано містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки для коригування проектної документації будівництва комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземними автостоянками на вул. Лохвицькій у Дніпровському районі м. Києва № 998/0/18/009-11, замовнику ТОВ «Еверест Плюс». Поряд з цим, 17.03.2014 між ТОВ «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС» (сторона-1) та ТОВ «ЕВЕРЕСТ-БУД-ІНЖИНІРІНГ» (сторона-2) було укладено договір № 17/03/2014 про часткову участь у будівництві, за яким сторона-1 на виконання п. 2.1. даного Договору передає стороні-2 усі функції замовника будівництва об`єкту. Надає земельну ділянку, визначену в п. 2.5 цього Договору, отримує та оформлює дозвільну документацію, погоджує та затверджує проектну документацію щодо будівництва об`єкту (далі - Договір № 17/03/2014). Згідно п. 2.3., 2.4., 2.5., Договору № 17/03/2014, сторона-1 передає по цьому договору функції замовника будівництва об`єкту, які належать на підставі: договору оренди земельної ділянки, укладеного між Київською міською радою та ТОВ «Еверест плюс» 12.12.2005, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори, Петрової Т.М., зареєстрованого в реєстрі № 17-6522; дозволу на виконання будівельних робіт № 2871-Дн/С від 13.12.2007; рішення Київської міської ради за № 729/3304 від 14.07.2005 «Про передачі товариству з обмеженою відповідальністю «Еверест Плюс» земельної ділянки для будівництва комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземними автостоянками на вул. Лохвицькій у Дніпровському районі м. Києва». Сторона-2 на виконання п. 2.1. даного договору виконує функції замовника - інвестора будівництва об`єкту. Укладає договори генерального підряду, забезпечує власними та залученими силами і коштами належне проведення будівництва на об`єкті у повному обсязі та його введення в експлуатацію, за умови повного та належного виконання стороною-1 свого зобов`язання, як це передбачено п. 2.2. цього договору. Будівництво об`єкту здійснюється на земельній ділянці, місце розташування якого: Україна, вул. Лохвицька у Дніпровському районі міста Києва. Кадастровий номер - 800000000:66:248:0025. Згідно положень частин 1, 3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 ЦК України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 ЦК України). Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Так, 15.01.2015 між ТОВ «ЕВЕРЕСТ-БУД-ІНЖИНИРІНГ» та [PERSON] було укладено договір № 964/ЕМ купівлі-продажу майнових прав (далі - Договір № 964/ЕМ). Згідно п. 2.1., 2.2 Договору № 964/ЕМ, продавець продає, а покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим договором, та у відповідності до норм цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж. Сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором, є об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] , (рекомендована адреса: [ADDRESS] з наступними характеристиками: об`єкт - квартира, будівельний № 667, кількість кімнат - 1, загальна площа, кв.м. - 26,92 кв.м., поверх - 15, секція - 4, примітки - дана площа - проектна. Відповідно до п.3.1. Договору № 964/ЕМ, майнові права на об`єкт нерухомості за цим договором закріпляються за покупцем у момент видачі довідки про оплату 100% майнових прав. довідка підписується продавцем не пізніше 5-ти робочих днів з дати здійснення покупцем 100% оплати вартості майнових прав, що визначена у пункті 4.2. цього договору. Згідно п. 4.1., 4.2., 4.3. Договору № 964/ЕМ, в день укладання цього договору вартість майнових прав 1 м2 об`єкту нерухомості складає - 9 000 (дев`ять тисяч) гривень 00 копійок, в тому числі ПДВ 20 % - 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок. Орієнтовна загальна вартість майнових прав на об`єкт нерухомості в день укладення цього договору складає - 242 280 (двісті сорок дві тисячі двісті вісімдесять) гривень 00 копійок, в тому числі ПДВ 20% - 40 380 (сорок тисяч триста вісімдесят) гривень 00 копійок. Покупець, з дня підписання договору, зобов`язаний перерахувати на поточний рахунок продавця 100% вартості майнових прав на об`єкт нерухомості, зазначеної у п. 4.2 договору, не пізніше 21.01.2015. Відповідно до п. 5.2.2 Договору № 964/ЕМ, продавець зобов`язаний після оплати покупцем 100% вартості майнових прав на об`єкт нерухомості, направити покупцю повідомлення про необхідність з`явитись для отримання довідки про оплату 100% майнових прав, відповідно до п. 3.1 цього договору. За умовами п. 5.4.1., 5.4.3. Договору № 964/ЕМ, покупець зобов`язується: здійснити оплату майнових прав в порядку та на умовах, передбачених даним договором. прийняти від продавця майнові права в порядку та на умовах, передбачених даним договором та отримати довідку про оплату 100% майнових прав. 26.01.2015 між ТОВ «ЕВЕРЕСТ-БУД-ІНЖИНИРІНГ» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 964/ЕМ купівлі-продажу майнових прав від 15.01.2015, за якою сторони домовилися внести зміни в п. 4.3. Договору та викласти у новій редакції: «покупець зобов`язаний перерахувати на поточний рахунок продавця 100 % вартості майнових прав на об`єкт нерухомості до 26 січня 2015 року, тобто 242 280 грн. 00 коп. (двісті сорок дві тисячі двісті вісімдесят гривень 00 копійок), в тому числі ПДВ (20%) - 40 380 грн. 00 коп. (сорок тисяч триста вісімдесят гривень 00 копійок)». ТОВ «ЕВЕРЕСТ-БУД-ІНЖИНИРІНГ» було видано довідку про 100% фінансування згідно Договору № 964/ЕМ купівлі-продажу майнових прав від 15.01.2015 [PERSON] про те, що вона відповідно до умов договору, сплатила продавцю грошові кошти у розмірі 242 280,00 грн, в тому числі ПДВ (20%) - 40 380,00 грн., що складає 100 (сто) відсотків вартості майнових прав на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , проектна адреса: [ADDRESS] , а продавець прийняв їх, та після завершення будівництва гарантує передачу об`єкту: номер квартири - 667, кількість кімнат - 1, загальна площа, кв.м. - 26,92 кв.м., поверх - 15, секція - 4, примітки - дана площа - проектна. Так, [PERSON] виконані всі умови укладеного між сторонами договору купівлі-продажу майнових прав від 15.01.2015, сплативши обумовлену суму, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями та довідкою про 100% фінансування згідно Договору № 964/ЕМ купівлі-продажу майнових прав від 15.01.2015, проте відповідачем - ТОВ «ЕВЕРЕСТ-БУД-ІНЖИНИРІНГ» не виконано умови договору та в строки не здано в експлуатацію житловий будинок, що свідчить про порушення зобов`язань за договором. З урахуванням усіх істотних обставин справи, що встановлені судом під час розгляду даної цивільної, суд дійшов переконливого висновку про доцільність задоволення позовних вимог позивачки, виходячи з наступного Правовідносини, які склалися між сторонами, серед іншого, регулюються Законом України «Про інвестиційну діяльність». Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» об`єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об`єкти власності, а також майнові права. Згідно з ч.5 ст.7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами інвестицій, відповідно до законодавчих актів України. Як передбачено ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, при цьому майнові права визнаються речовими правами. Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (ст. 3 Закону). Майнові права на нерухомість, що є об`єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) не існує на момент укладення Договору інвестування, а тому не може існувати й право власності на нього. Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01.06.2006 у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі «Стреч проти Сполученого Королівства», заява № 44277/98). У справі «Н.К.М. проти Угорщини» (NKM v. Hungary, скарга № 66529/11) у рішенні від 14.05.2013 ЄСПЛ зазначив, що «правомірні очікування» підлягають захисту як власне майно і майнові права. У постанові Верховного Суду України від 30.01.2013 у справі № 6-168цс12 визначено, що майнове право як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому. Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону (ч. 3 ст. 331 ЦК України). Захист майнових прав здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частинами 2, 3 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу та мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України) Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За змістом ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Зазначене свідчить про те, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Визнання за особою майнових прав як різновид загального способу захисту - визнання права, може бути використаний не тільки в речово-правових відносинах, але й у зобов`язально-правових, так як сам по собі факт перебування осіб у тих чи інших відносинах, у тому числі договірних, не може перешкоджати застосуванню до цих відносин норм інститутів загальної частини цивільного права. Власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором (стаття 876 ЦК України). Захист майнових прав здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. [PERSON] було сплачено обумовлену сторонами загальну вартість майнових прав на житлове приміщення у визначені в договорі строки, що підтверджується наявністю довідки про 100% фінансування за відповідним договором, а відповідач у встановлені договором строки не завершив будівництво об`єкту, не ввів об`єкт в експлуатацію, і завершення ним будівництва не вбачається можливим, з огляду на встановлені судом факти, суд дійшов висновку про наявність порушення прав позивача, як інвестора будівництва та необхідності їх захисту в судовому порядку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 в справі № 761/32696/13-ц (провадження № 14-606цс18) зазначено, що захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Встановивши під час розгляду справи, що відповідачем не виконувалися належним чином взяті на себе зобов`язання, а також, враховуючи, що будинок на той час не було введено в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про визнання за позивачем майнових прав на вищевказані спірні об`єкти. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 761/20612/15-ц (провадження № 14-39цс19). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 в справі № 761/5156/13-ц (провадження № 14-425цс19) вказано, що під майновим правом слід розуміти «право очікування», що є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Тобто, майнове право - це обмежене речове право, за яким його власник наділений певними, але не всіма, правами щодо майна (постанова Верховного Суду України від 30.03.2016 у справі № 6-265цс16). Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (стаття 527 ЦК України). Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором (стаття 876 ЦК України). Оскільки відповідач не виконав належним чином зобов`язань за договором, не визнає майнових прав позивачки на спірне нерухоме майно, хоч вона і сплатила пайові внески у повному обсязі, тобто вчинила дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимагати переходу майнових прав на об`єкт, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано вважав, що є підстави для визнання за позивачкою майнових прав на квартиру. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.09.2021 у справі № 359/5719/17 (провадження № 14-8цс21) зазначено, що 13.05.2019 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в межах справи № 760/17864/16-ц (провадження № 61-699св17) підтвердив раніше сформовану позицію, викладену в постановах від 20.03.2019 у справі № 761/20612/15-ц (провадження № 14-39цс19) та від 27.02.2019 у справі № 761/32696/13-ц (провадження № 14-606цс18), яка полягає в тому, що в разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування. Інвестор після виконання ним фінансових зобов`язань за укладеними договорами купівлі-продажу цінних паперів та резервування об`єкта нерухомості (чи аналогічними правочинами, що підтверджують здійснення інвестування) отримує документи, які підтверджують реальність такого правочину та встановлюють для нього його особисті майнові права на конкретний об`єкт нерухомого майна. Для отримання права власності на такий об`єкт нерухомості інвестор має трансформувати свої майнові права у власність шляхом державної реєстрації речових прав на цей об`єкт нерухомості, але виконати це можна лише за умов завершення будівництва новоствореного об`єкта нерухомості відповідно вимог чинного законодавства та прийняття такого нерухомого майна до експлуатації (статті 328, 331 ЦК України). Отже саме інвестор є особою, яка первісно набуває право власності на об`єкт нерухомого майна, що споруджений за його кошти. Інвестор наділений правами, тотожними правам власника нерухомого майна, пов`язаними зі створенням об`єкту нерухомого майна, а тому в разі порушення його речових прав він має право на звернення до суду за їх захистом шляхом пред`явлення позову про визнання за ним його майнових прав. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18 (провадження № 12-46гс19). Відтак застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест-буд-інжиніринг», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Київська міська рада, про визнання майнового (речового) права на об`єкт незавершеного будівництва, оскільки в матеріалах справи відсутні докази здачі відповідачем спірного об`єкту нерухомості в експлуатацію, а [PERSON] , в свою чергу було сплачено відповідачу ТОВ «ЕВЕРЕСТ-БУД-ІНЖИНІРІНГ» стовідсоткову вартість загальної площі спірного об`єкту інвестування, у зв`язку з чим остання отримала право набути у власність об`єкт інвестування, після здачі будівлі в експлуатацію, що, відповідно, засвідчує правомочність позивача зареєструвати право власності на проінвестований об`єкт нерухомості в майбутньому. На підставі Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнена від сплати судового збору. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 2 422,80 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved