Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ «КБ «ПриватБанк», позивач) в особі представника Ляр Д.Ю., звернувсь до суду із позовом до [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.05.2014 року у сумі 63813,09 грн., яка складається з наступного: 52 504, 05 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 11 309, 04 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Також банк просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2684,00 грн. зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору від 29.05.2014 року відповідач отримав від ПриватБанку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому збільшився до 52000,00 грн. Своїм підписом у Анкеті-заяві про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приват-Банку відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та належним чином, а саме надав відповідачеві кредит у розмірі, передбаченому договором. У порушення ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України відповідач зобов`язань не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Розгляд справи відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України проводився у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивач разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач подав до суду заяву у якій позов визнає в повному обсязі, просить розгляд справи проводити у його відсутності. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» та підписав заяву б/н від 29.05.2014 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до укладеного договору б/н від 29.05.2014 року [PERSON] , отримав від АТ «КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з використанням кредитної картки, який згодом було збільшено до 52000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та належним чином, а саме надав відповідачеві кредит у розмірі, передбаченому договором. Відповідач зобов`язань не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до змісту ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі п.1 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Факт виконання позивачем умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач свої зобов`язання за даним кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б\\н від 29.05.2014 року відповідач, станом на 17.07.2023 року має заборгованість у сумі 63 813, 09 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 52 504, 05 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом- 11 309, 04 грн., заборгованість за комісією - 00,00 грн, пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором- 00,00 грн. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, в зв`язку з тим, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості, просить стягнути з відповідача суму заборгованості за тілом кредиту, що становить 52 504, 05 грн.. та заборгованості за відсотками за користування кредитом - 11 309, 04 грн. На підставі цього АТ КБ «ПриватБанк» був вимушений звернутися до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 63 813, 09 грн. та судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п.5 ч.2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. За змістом статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. Згідно із статтею 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється його належним виконанням. Відповідно до ст.610 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання. Враховуючи вищевказані положення закону та існуючі обставини справи, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов кредитного договору відносно строків повернення кредитної заборгованості та визнає право позивача на стягнення її в судовому порядку. Також суд погоджується із правильністю розрахунку позивачем суми заборгованості за кредитним договором 63 813, 09 грн. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням зазначеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог відносно заборгованості за кредитним договором 63 813, 09 грн. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 2 684,00 грн., то у порядку передбаченому ст.141 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved