Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»), в інтересах якого діє представниця Стадник Наталія Станіславівна, звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову 26 757 грн. 50 к. Позов мотивований тим, що 01.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (далі ТОВ «КУ «Європейська кредитна група») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3325709674/736837\~від 01.10.2021\~року, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За умовами кредитного договору кредитодавець зобов`язався передати позичальнику фінансовий кредит у розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним в порядку та на умовах, визначених договором (п.1.1 кредитного договору). Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що ознайомився з Правилами надання коштів у позику, які є невід`ємною частиною вказаного договору. 12.08.2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 12082022, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 12.08.2022 року, доданого до вищезазначеного договору факторингу, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26\~757 грн. 50 к., з яких: 7 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 19 757 грн. 50 к. - заборгованість за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 12.08.2022 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав зобов`язання. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 3325709674/736837\~від 01.10.2021\~року в сумі 26 757 грн. 50 к. Ухвалою суду від 28.04.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 29.05.2023 року, 09:30 годину. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі; відповідачу - копію позовної заяви з додатками. 08.05.2023 року через систему «Електронний суд» від представниці позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. 22.05.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з доказами направлення позивачу, в якому він заперечує проти позовних вимог, тому що позивачем не надано оригіналу спірного кредитного договору № 3325709674/736837 від 01.10.2021 року, який би дозволив встановити дійсний зміст його істотних умов, так як оригіналу такого договору не існує. Вважає, що з наданих суду копій договору та паспорту споживчого кредиту неможливо встановити, що саме цей текст був погоджений і підписаний сторонами. Зазначає, що позивачем на підтвердження своїх вимог не надано суду заявки на отримання кредиту, яка б підтверджувала намір відповідача отримати кредит. Заперечує проти паперової копії договору, тому що він не був укладений і в електронній формі, так як відсутній підписаний обома сторонами 01.10.2021 року оригінал договору. Крім того, посилається на те, що доказу видачі кредиту відповідачу та доказу існування заборгованості позивачем не надано. Також відповідач оспорює суму нарахованої заборгованості та вважає відступлення права вимоги позивачу недоведеним. З цих підстав вважає вимоги позивача недоведеними належними та допустимими доказами, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Просить відмовити у задоволенні позову 22.05.2023 року відповідач заявив клопотання про витребування доказів, мотивоване тим, що він заперечує проти позову з підстав недоведеності позовних вимог та невідповідності поданих позивачем доказів законодавству України, не має власного екземпляру оригіналу кредитного договору, не підписував його електронним цифровим підписом і не отримував екземпляру такого договору, а тому просив витребувати від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» докази надання йому примірника договору № 3325709674/736837 від 01.10.2021 року з додатками та додатковими угодами у дати їх укладання; оригінал заявки [PERSON] на видачу кредиту, оригінали первинних бухгалтерських документів щодо фактичного перерахунку грошових коштів [PERSON] , оригінал виписки з банківського рахунку кредитора та договір факторингу № 12082022 від 12.08.2022 року з додатками, акт приймання-передачі права вимоги та приймання-передачі кредитної справи, фактичної оплати за вказаним договором. У разі ненадання позивачем витребуваних доказів [PERSON] просив застосувати при прийнятті рішення наслідки, передбачені ч.10 ст. 84 ЦПК України. Крім того, 22.05.2023 року [PERSON] заявив клопотання про надання оригіналів для огляду та виключення копій з числа доказів у справі, посилаючись на ті ж самі обставини, що і в попередньому клопотанні, просив витребувати від позивача оригінал кредитного договору № 3325709674/736837 від 01.10.2021 року з додатками, якщо укладений в електронній формі надати на диску DVD-R з підписами обох сторін у дату укладення, перевірити в судовому засіданні факт наявності підписів сторін, дату, час, особу підписантів, чинність сертифікатів ключа електронних цифрових підписів на дату підписання, їх реєстрацію в уповноваженій установі. У випадку ненадання оригіналів витребуваних доказів для огляду [PERSON] просив виключити (відхилити) при прийнятті рішення їх копії з числа доказів на підставі ч.6 ст. 95, ч.5 ст. 100 ЦПК України як такі, що викликають сумнів з приводу їх достовірності і розглядати справу на підставі інших доказів. 22.05.2023 року відповідач заявив клопотання про судову експертизу, мотивуючи тим, що позивачем не надано оригіналу договору з визначеними істотними умовами кредитування, дослідження якого надало б суду змогу ідентифікувати підписувачів з обох сторін та підтвердити незмінність змісту в частині істотних умов договору, просив призначити в наданій справі судову комп?ютерно-технічну експертизу для дослідження цифрових файлів електронних доказів. У випадку ненадання ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» оригіналу цифрового файлу, електронного доказу, що містить договір про надання фінансового кредиту № 3325709674/736837 від 01.10.2021 року, укладений між кредитодавцем ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та позичальником [PERSON] , примірників цифрових підписів та довідок від сертифікаційного центру визнати обставину відсутності оригіналів договір встановленою. Від відповідача 22.05.2023 року надійшла заява, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, зазначив, що проти позовних вимог заперечує повністю. Ухвалою суду від 29.05.2023 року розгляд справи відкладено на 12.07.2023 року, 09:30 годину, для забезпечення права позивача на подання відповіді на відзив і висловлення своєї думки щодо клопотань відповідача. 30.05.2023 року представниця позивача [PERSON] надіслала на електронну пошту суду відповідь на відзив з доказами направлення відповідачу, в якій зазначила, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не є первісним кредитором, тому не володіє оригіналами первинних документів та не може надати підтвердження зарахування кредитних коштів [PERSON] , однак відповідач як тримач карткового рахунку, на який були переведені кошти, може власноручно отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування коштів. Щодо відступлення права вимоги зазначає, що є всі законні підстави вважати договір факторингу № 12082022 від 12.08.2022 року дійсним та відповідним чинному законодавству, а відповідач, який не є стороною даного договору, не навів, які саме його права та законні інтереси порушені цим правочином. На вимогу відповідача представниця просила долучити до матеріалів справи копію інформаційної довідки про перерахування коштів та копію розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3325709674/736837 від 01.10.2021 року, копію повного тексту договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022 року, копію з реєстру боржників від 12.08.2022 року, копію платіжного доручення № 18618 від 15.08.2022 року (плату за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 12082022). Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 06.06.2023 року відповідач надіслав заперечення на відповідь на відзив з доказами направлення позивачу, в яких просив відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що доказів видачі кредиту на рахунок відповідача та існування заборгованості у заявленому позивачем розмірі не надано, а розрахунок заборгованості не є доказом наявності заборгованості, оскільки не належить до засобів доказування відповідно до ст. 76 ЦПК України і не є первинним бухгалтерським документом. Надана позивачем копія інформаційної довідки на переказ коштів не є належним та допустимим доказом перерахування коштів відповідачу у зазначеному позивачем розмірі, оскільки відсутні всі необхідні реквізити даного документу. Крім того, просив задовольнити клопотання про витребування доказів у позивача, так як оригіналів документів добровільно не надано. Щодо нарахування відсотків зазначив, що в тексті договору не вказана реальна річна процентна ставка 5404,35%, а договір містить інформацію лише про 456,25 % річних, що є приховуванням реальних умов кредитування, також вважає безпідставним продовження нарахування відсотків, комісії та неустойки після завершення строку кредитування. Також відповідач оспорює строк нарахування заборгованості посилаючись на те, що нарахування заборгованості згідно до розрахунку заборгованості становить 316 днів (з 01.10.2021 року по 18.08.2022 року), хоча відповідно до договору та графіку платежів становить 30 днів, тобто після настання строку виконання зобов`язань позикодавець не мав права продовжувати нараховувати відсотки та неустойку. 04.07.2023 року представниця позивача [PERSON] надіслала на електронну пошту суду додаткові пояснення разом з доказами направлення відповідачу, в яких зазначила, що відповідач не скористався правом відмовитись в односторонньому порядку від кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії договору. Щодо твердження [PERSON] про неправомірне нарахування відсотків зазначила, що первісним кредитором було нараховано відсотки за користування кредитом на підставі п.п.1.3, 4.3 кредитного договору, яким передбачено, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений п.1.2 договору, то відсотки продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але не більше ніж за 90 календарних днів, з дня укладення договору. Просила повністю задовольнити позовні вимоги. 07.07.2023 року від відповідача надійшла відповідь на додаткові пояснення разом з доказами направлення позивачу, в якій [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на ті ж обставини, що і у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. Крім того відповідач зазначає, що не відмовився від кредитного договору протягом чотирнадцяти днів, тому що не отримав примірник оригіналу договору з підписами обох сторін і позивач не надає підтвердження протилежному. 12.07.2023 року справу знято з розгляду у зв`язку з перебоями в роботі комп`ютерної програми Д-3, на підтвердження чого у справі наявний акт про вихід з ладу сервера автоматизованої системи та інші умови, що впливають на безперебійність та функціонування автоматизованої системи від 13.07.2023 року. Розгляд справи відкладено на 14.08.2023 року, 09:30 годину. 14.08.2023\~року надану\~справу знято\~з розгляду\~у зв`язку\~з розглядом\~кримінальної справи\~№ 484/4045/23,\~провадження №\~1-кп/484/336/23 за обвинуваченням\~ [PERSON] \~у вчиненні\~кримінальних правопорушень,\~передбачених ч.5\~ст.\~407,\~ч.3\~ст.\~413\~КК України. Розгляд справи відкладено на 09.10.2023 року, 13:00 годину. 09.10.2023 року справу знято з розгляду у зв`язку з розглядом справи № 484/3855/23, провадження № 2/484/1141/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Селявіна Світлана Василівна, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом і за законом та визнання права власності на спадкове майно. Розгляд справи відкладено на 26.10.2023 року, 15:30 годину. Ухвалами суду від 26.10.2023 року в задоволенні всіх клопотань відповідача про витребування доказів та надання оригіналів для огляду і виключення копій з числа доказів у справі, а також про призначення експертизи, відмовлено. Вирішуючи надану справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 01.10.2021 року між [PERSON] та ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» було укладено кредитний договір № 3325709674/736837 від 01.10.2021 року (а.с.5). Відповідно до п.1.1 кредитного договору № 3325709674/736837 від 01.10.2021 року товариство надає клієнту фінансовий кредит в межах суми 7\~000 грн., зазначеної клієнтом в заявці, на умовах строковості, зворотності, платності (далі кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.1.2 зазначеного договору кредит надається строком на 30 днів, тобто до 30.10.2021 року. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1.4 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Згідно з умовами кредитного договору сума кредиту склала 7\~000 грн., строк дії кредиту - 30 днів, процентна ставка за користування коштами кредиту 1,25 % на добу, тобто 456,25 % річних від суми кредиту, дата повернення кредиту - 30.10.2021 року або інша дата, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку передбаченому п.3.3.3 цього договору. Кредитний договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.6.1 та п.7 Кредитного договору (адреса, підпис, реквізити, та підпис сторін). Відповідно до п.6.7 кредитного договору, клієнт підтверджує, що отримав від товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену в ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». З матеріалів справи вбачається, що 01.10.2021 року на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , через платіжний сервіс «Platon» було здійснено успішне перерахування коштів на сайті EUROGROSHI.COM.UA в розмірі 7\~000 грн. (а.с.92 на звороті). Підписанням кредитного договору [PERSON] дав свою згоду на те, щоб графік платежів розміщувався в електронному вигляді в особистому кабінеті клієнта, зареєстрованому на веб-сторінці товариства - https://www.eurogroshi.com.ua, як зазначено в п.6.3 кредитного договору. Відповідачу було доведено графік платежів, який є невід`ємною частиною кредитного договору, а також доведено розмір платежів з повернення кредиту та періодичність їх внесення (а.с.6). Проте, всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав зобов`язання, в зв`язку з чим виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 3325709674/736837\~від 01.10.2021\~року на суму 26\~757 грн. 50 к., що підтверджується детальним розрахунком заборгованості, наявним в матеріалах справи (а.с.93-95 на звороті). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини 1\~статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3\~статтею 203 ЦК України\~визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1\~статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами частини 1\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до частин 1, 2\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення зобов`язання є договір або інший правочин (пункт 1 частина 2\~статті 11 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Порядок укладання\~договорів\~в\~електронній формі\~регламентується,\~зокрема,\~ЗакономУкраїни «Про електронну комерцію». Як вбачається з позову та доданих до нього документів, кредитний договір між сторонами по справі був підписаний електронним підписом позичальника (відповідача), відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, тобто був укладений в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 вищевказаного закону). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до частини 3 цієї статті, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.4\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як вбачається з матеріалів справи, спірний кредитний договір № 3325709674/736837\~від 01.10.2021\~року містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, в ньому зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. У нижньому рядку даного кредитного договору у розділі 7 знаходяться дані про клієнта, зазначений номер його банківської картки 5168 74хх хххх 1844 та внизу міститься надрукований напис «електронний підпис R53486», позичальником вказаний [PERSON] (а.с.5 на звороті). Таким чином суд вважає встановленим факт укладення між [PERSON] та ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» кредитного договору № 3325709674/736837\~від 01.10.2021\~року із дотриманням вимог\~статті 12\~Закону\~України\~«Про електронну\~комерцію» та відхиляє доводи відповідача щодо не укладення такого договору та не узгодження всіх його умов. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме - надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, про що судом зазначено вище. Проте, відповідач не повернув кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором та відсотками. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до п.3 ч.1\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Як вже судом зазначалось вище, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, це відображено в детальному розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також статей\~509,\~526,\~1049 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Разом з тим, судом встановлено, що 12.08.2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 12082022 (а.с.8-9). Додатком № 1 до зазначеного договору є Форма Реєстру Боржників, витяг якого додано до позовної заяви (а.с.11). Як вбачається з витягу з Реєстру боржників № 1 від 12.08.2022 року до договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022 року, а також акту прийому-передачі реєстру боржників від 12.08.2022 року до договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022 року, ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3325709674/736837\~від 01.10.2021\~року на суму заборгованості - 26\~757 грн. 50 к., з яких: 7 000 грн. -\~заборгованість за основною сумою боргу, 19 757 грн. 50 к. - заборгованість за відсотками. Згідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 1 ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з положеннями ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Суд критично ставиться до тверджень відповідача щодо не зарахування на його ім`я кредитних коштів в розмірі 7\~000 грн, оскільки факт перерахування таких коштів 01.10.2021 року на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 20.04.2023 року, з якої вбачається, що через платіжний сервіс «Platon» було здійснено успішне перерахування коштів на сайті EUROGROSHI.COM.UA в розмірі 7\~000 грн. (а.с.92 на звороті). Однак враховуючи те, що первинні документи, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів позичальнику, містять банківську таємницю, - вони не можуть бути розголошені. Такі дані знаходяться на зберіганні у кредитодавця ТОВ «КУ «Європейська кредитна група»), а не у позивача, тому й не додані останнім до матеріалів справи. Крім того, позиція відповідача про незаконність нарахованих відсотків за користування кредитними коштами та безпідставність продовження нарахування відсотків після спливу строку кредиту не відповідає дійсності, тому що первісним кредитором було нараховано відсотки за користування кредитом на підставі п.п.1.3, 4.3 кредитного договору, яким передбачено наступне: якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2 договору, то відсотки продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але не більше ніж за 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору. Суд зазначає, що судження відповідача про недоведеність доказів відступлення фактору прав вимоги первинним кредитором спростовується сукупністю досліджених вище доказів, а саме: договором факторингу № 12082022 від 12.08.2022 року, актом прийому-передачі реєстру боржників, витягом з реєстру боржників, розрахунком заборгованості за кредитним договором № 3325709674/736837 від 01.10.2021 року. Щодо тверджень\~відповідача про\~невідповідність поданих\~копій оригіналам\~документів,\~зокрема щодо\~невідповідності копії\~кредитного договору,\~суд зазначає,\~що відповідач\~фактично оспорює\~кредитний договір,\~однак визнання недійсним, неукладеним такого договору не є предметом спору в наданій справі, а належним доказом такого факту може бути лише рішення суду. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з положеннями ч.ч.1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю. Оскільки позов задоволено повністю, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача всі понесені і документально підтверджені судові витрати, в даному випадку витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved