Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

Позивачі звернулися до Сквирського районного суду Київської області з вищевказаним позоваом, у якому просили стягнути з російської федерації на користь [PERSON] збитки у розмірі 11 829 429 019 (одинадцять мільярдів вісімсот двадцять дев`ять мільйонів чотириста двадцять дев`ять тисяч дев`ятнадцять) гривень 93 копійки та на користь [PERSON] 323 485 969 (триста двадцять ти мільйони чотириста вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять) доларів США 38 центів. 29.08.2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі (т. 1, а. с. 497). Судом відкрито провадження у справі з іноземним елементом з огляду на наступне. Положеннями абз. 2 та 4 п. 2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначає пріоритетність правового регулювання окремих юридичних питань саме Законом України «Про міжнародне приватно право», а правовідносини є такими, що обтяжені іноземним елементом зокрема, але не виключно у таких випадках коли: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави. Одним із питань, які знаходяться у сфері правового регулювання Закону України «Про міжнародне приватне право» є вибір суду у приватноправових відносинах з іноземним елементом. Положеннями п.1, 5 ч.1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» унормовано, що суди розглядають будь-які правовідносини з іноземним елементом, зокрема, якщо у справі про відшкодування шкоди позивачем є фізична особа, яка має місце проживання в Україні. [PERSON] , є громадянином України та має місце проживання на території України (т. 1 а.с. 18-22), відтак судовий імунітет України безпосередньо поширюється на спірні правовідносини на підставі ст. 4-1, 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», а спірні правовідносини підлягають розгляду у межах юрисдикції України. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Підтримання юрисдикційного імунітету російської федерації позбавить позивача ефективного доступу до суду для захисту своїх прав, що є несумісним з положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Верховний Суд виходить передусім із того, що право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першою статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55). У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «у випадках, коли застосування правила державного імунітету від юрисдикції обмежує здійснення права на доступ до суду, суд має встановити, чи обставини справи виправдовують таке обмеження» (Sabeh El Leil v. France (скарга № 34869/05), рішення від 29 червня 2011 року, § 51; Oleynikov v. Russia (скарга № 36703/04), рішення від 14 березня 2013 року, § 59). Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, обмеження права на справедливий суд, зокрема шляхом застосування судового імунітету держави, є таким що відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція 1950 року) лише у разі, якщо таке обмеження: 1) переслідує законну мету, 2) є пропорційне меті, яка переслідується, та 3) не порушує самої сутності права на доступ до суду (Ashingdane v the United Kingdom (скарга № 8225/78), рішення від 28 травня 1985 року, § 57; Oleynikov v. Russia (скарга № 36703/04), рішення від 14 березня 2013 року, § 55; Fogarty v. the United Kingdom (скарга № 37112/97), рішення від 21 листопада 2001 року, § 33; Cudak v. Lithuania (скарга № 15869/02), рішення від 23 березня 2010 року, § 55). ЄСПЛ неодноразово визнавав, що «надання імунітету державі в ході цивільного судочинства переслідує законну мету дотримання міжнародного права для сприяння ввічливості та добрих відносин між державами через повагу до суверенітету іншої держави» (Oleynikov v. Russia (скарга № 36703/04), рішення від 14 березня 2013 року, § 60; Cudak v. Lithuania (скарга № 15869/02), рішення від 29 червня 2011 року, § 52; Wallishauser v. Austria, (скарга № 156/04), рішення від 17 липня 2012 року, § 60). Таким чином, у контексті наведеної практики ЄСПЛ, застосування судового імунітету російської федерації у справі за позовом про відшкодування шкоди повинно мати законну мету, зокрема сприяння ввічливості та добрих відносин між державами через дотримання міжнародного права. У той же час, збройна агресія проти України, здійснена російською федерацією в порушення основоположних принципів і норм міжнародного права, зокрема Статуту ООН, вчинені її збройними силами міжнародно-правові злочини в Україні виключають, з ініціативи російської федерації, питання ввічливості та добрих відносин між країнами. Це позбавляє застосування судового імунітету російської федерації, що обмежує право позивача на справедливий суд, законної мети. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, «обмеження буде несумісне з пунктом 1 статті 6 Конвенції 1950 року, якщо … не існує розумної пропорції між використовуваними засобами та метою, яка переслідується». Також, при розгляді питання про доступ до суду в контексті застосування юрисдикційного імунітету держави, «необхідно переконатися, що обмеження, що застосовуються, не обмежують і не скорочують доступ, що залишився особі, таким чином або такою мірою, що порушується сама сутність права [доступу до суду]» (Ashingdane v the United Kingdom (скарга № 8225/78), рішення від 28 травня 1985 року, § 57; Oleynikov v. Russia (скарга № 36703/04), рішення від 14 березня 2013 року, § 55). В іншому випадку, повне перешкоджання у розгляді справи, без будь-якої провини з боку позивача, буде суперечити пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року (McElhinney v. Ireland (скарга № 31253/96), рішення від 21 листопада 2001 року, Окрема думка Судді L. Лукейдіса). Загальновідомо (тобто таке, що не потребує доказування - частина третя статті 82 ЦПК України), що російська федерація відкидає визнання будь-якої відповідальності за свою протиправну військову діяльність в Україні, включаючи не тільки повномасштабну збройну агресію, але і будь-яку участь своїх збройних сил у військових діях в Донецькій та Луганській областях з 2014 року. Не існує жодної розумної підстави припустити, що порушене право позивача, за захистом якого він звернувся до українського суду, могло би бути захищене шляхом подання позову до суду, в якому би російська федерація не користувалася судовим імунітетом, тобто до суду російської федерації. Таким чином, звернення позивача до українського суду є єдиним розумно доступним засобом захисту права, позбавлення якого означало би позбавлення такого права взагалі, тобто заперечувало б саму сутність такого права. За таких обставин, застосування судового імунітету російської федерації (зокрема, частини першої статті 79 Закону України «Про міжнародне приватне право») у даній справі не буде узгоджуватися із обов`язком України як держави і суду зокрема забезпечити реалізацію права позивача на справедливий суд. З огляду на відсутність інших ефективних засобів судового захисту порушеного права позивача, застосування судового імунітету російської федерації буде порушенням самої сутності права на справедливий суд. Також, зважаючи на військову агресію російської федерації, якою порушується державний суверенітет України, застосування судового імунітету російської федерації буде непропорційним до своєї мети. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.05.2022 у справі № 760/17232/20-ц. 26.09.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (т. 2 а.с. 6). Позивачі свою позицію обґрунтували тим, що 22.06.2006 наказом голови адміністрації Краснодарського краю російської федерації від 22.06.2006 № 551-р «Про резервування земельної ділянки для державних потреб Краснодарського краю з метою розміщення об`єктів олімпійського значення на території Адлерського району міста Сочі» на території Краснодарського краю російської федерації було зарезервовано земельні ділянки строком на три роки для реалізації готельного проекту. 28.12.2007 наказом голови адміністрації Краснодарського краю від 28.12.2007 № 1097-р було призначено проведення публічних торгів двох лотів щодо продажу об`єктів нерухомого майна з правом оренди землі на якій вони знаходились. При цьому обов`язковою умовою публічних торгів було здійснення покупцем реєстрації переходу права власності та оформлення права на земельну ділянку. Пунктом 178.1 Програми будівництва олімпійських об`єктів та розвитку м. Сочі як гірсько - кліматичного курорту, затвердженої постановою уряду російської федерації від 29.12.2007 № 991 передбачено, що зарезервовані земельні ділянки були передбачені для реалізації будівництва об`єкта олімпійського призначення «Багатофункціональна спеціалізована гавань для маломірних суден (яхт) « [PERSON] » з береговою інфраструктурою, у тому числі чотирьох зірковий готельний комплекс на 150 номерів». 04.02.2008 за результатами публічних торгів між Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕБ Креатив» (далі - ТОВ «МЕБ Креатив») та Територіальним управлінням Федерального агентства по управлінню федеральним майном у Краснодарському краї (далі - ТУ ФАУ) укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 04.02.2008 № 08/2-1 (далі - Договір купівлі-продажу № 08/2-1) за яким ТОВ «МЕБ Креатив» було сплачено за об`єкти нерухомого майна та право оренди земельної ділянки загальною площею 36 000 кв. м. за кадастровим номером 23:49:0402021:0024 на загальну суму 64 087 154 рублів. 02.03.2010 своїм листом № 01-102/10-02 губернатор Краснодарського краю звернувся з проханням включити ТОВ «МЕБ Креатив» до олімпійської програми реалізації будівництва морської та берегової інфраструктури регіону. 29.04.2011 своїм листом № 01-269/11-02 губернатор Краснодарського краю звернувся до президента російської федерації з проханням перерозподілу невикористаних бюджетних коштів Міністерства транспорту російської федерації для будівництва гідро - технічних споруд для обслуговування об`єкта олімпійського призначення, який будується ТОВ «МЕБ Креатив». 09.06.2011 між ТОВ «МЕБ Креатив» та Державною корпорацією з будівництва олімпійських об`єктів та розвитку м. Сочі як гірсько - кліматичного курорту було укладено Договір про організацію будівництва олімпійського об`єкта федерального значення № 02-8/1-2322». У 2014 році земельна ділянка разом з об`єктами нерухомості, які були придбані ТОВ «МЕБ Креатив» на підставі Договору купівлі-продажу № 08/2-1, перейшла у власність [PERSON] 17.08.2016 рішенням Адлерського районного суду м. Сочі у справі № 2а-1777/2016 задоволено позов [PERSON] до Територіального управління майном по Краснодарському краю щодо визначення площі земельної ділянки за кадастровим номером 23:49:040221:1102 у розмірі 2,9 га. 16.05.2017 між [PERSON] та Міжрегіональним територіальним управлінням Федерального агентства з управління державним майном у Краснодарському краю та Республіці Адигея (далі - МТУ ФАУДМ у Краснодарському краї та Республіці Адигея) укладено Договір оренди земельної ділянки від 16.05.2017 № 01-09/2083 (далі - Договір оренди від 16.05.2017), зокрема у [PERSON] визначено право оренди земельної ділянки за кадастровим номером 23:49:0402021:1102 загальною площею 2,9 га. Законність Договору оренди від 16.05.2017 також була підтверджена постановою Верховного суду російської федерації від 13.04.2018. 05.12.2017 рішенням Адлерського районного суду м. Сочі у справі № 2а-3966/2017 задоволено позов [PERSON] до Територіального управління майном по Краснодарському краю щодо зміни цільового використання земельної ділянки за кадастровим номером 23:49:040221:1102 на «Готельне обслуговування». 21.06.2018 на підставі Протоколу № 1 від 21.06.2018, рішенням засновників, а саме [PERSON] та [PERSON] прийнято рішення про створення Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» (далі - ТОВ «Сади Ківі», Товариство), де [PERSON] належали 76% статутного капіталу Товариства, а [PERSON] - 24% статутного капіталу Товариства відповідно. 23.08.2018 на підставі Договору про перехід прав та обов`язків по Договору оренди земельної ділянки, право оренди земельної ділянки за кадастровим номером 23:49:0402021:1102 перейшло до ТОВ «Сади Ківі». 23 вересня 2019 року між [PERSON] і ТОВ «Будівельно-монтажне управління 38» (ДРН 1022302790157, РФ, 353207, Краснодарський край, м. Сочі, село Дагомис, вул. Російська, буд.7) укладено корпоративний договір про здійснення прав учасників ТОВ «Сади Ківі». Після перереєстрації складу учасників ТОВ «Сади Ківі» частка у розмірі 32% (тридцяти двох)%. 14.07.2020 у справі № 2а-3142/20202 рішенням Центрального суду м. Сочі було визнано незаконною відмову Муніципального утворення місто-курорт Сочі видати дозвіл на будівництво. 03.09.2020 на підставі означеного вище рішення суду, Муніципальним утворенням місто-курорт Сочі за № RU-23-309-8333-2019 видано дозвіл ТОВ «Сади Ківі» на будівництво у межах земельної ділянки за кадастровим номером 23:49:0402021:1102. 16.11.2020 з метою виконання обов`язків соціально-економічного навантаження та на підставі Договору від 16.11.2020 № 10 ТОВ «Сади Ківі» здійснило фінансування реставрації дитячого садка у м. Сочі, Адлерського району, Краснодарського краю російськової федерації на загальну суму 95 000 000 рублів. Так, у зв`язку з реалізацією будівництва, визначеного у об`єкту олімпійського призначення, станом на 25.03.2021 на земельній ділянці за кадастровим номером 23:49:0402021:1102, якою ТОВ «Сади Ківі» користувалось на праві оренди, були розташовані об`єкти незакінченого будівництва за кадастровими номерами 23:49:0402021:1427, 23:49:0402021:1428, 23:49:0402021:1429, 23:49:0402021:1430, 23:49:0402021:1431, 23:49:0402021:1432, 23:49:0402021:1433, 23:49:0402021:1434, 23:49:0402021:1435, а також об`єкти нерухомого майна, придбані ТОВ «МЕБ-Креатив» на публічних торгах - 23:49:0402045:1040, 23:49:0402045:1041, 23:49:0402045:1048 - про що здійснено відповідні записи у Єдиному державному реєстрі нерухомості російської федерації. 26.04.2021 прокурор м. Сочі звернувся до Адлерського районного суду м. Сочі з апеляційною скаргою разом із заявою про поновлення строку для оскарження рішення Адлерського районного суду м. Сочі від 17.08.2016 у справі № 2а-1777/2016, яким було задоволено позов [PERSON] про визначення розміру земельної ділянки за кадастровим номером 23:49:0402021:1102 на рівні 2,9 га. Тобто через майже п`ять років після набрання законної сили рішенням суду, яким визначено розмір земельної ділянки за кадастровим номером 23:49:0402021:1102, без будь-яких обґрунтованих підстав було ініційовано його перегляд. 26.04.2021 прокурором м. Сочі також було подано апеляційну скаргу разом із заявою про поновлення строку на оскарження рішення Адлерського районного суду м. Сочі від 05.12.2017 у справі № 2а-3966/2017, яким було задоволено позовні вимоги [PERSON] про зміну цільового призначення земельної ділянки за кадастровим номером 23:49:0402021:1102 на «Готельне обслуговування». Тотожним чином майже через 4 (чотири) роки після набрання законної сили рішенням суду, яким визначено цільове призначення земельної ділянки за кадастровим номером 23:49:0402021:1102. 05.10.2021 наказом голови м. Сочі від 05.10.2021 № 2169 «Про відміну дозволу на будівництво № RU-23-309-8333-2019 від 03.09.2020» адміністрація м. Сочі самовільно скасувала відповідний дозвіл на будівництво у межах земельної ділянки за кадастровим номером 23:49:0402021:1102, який було надано ТОВ «Сади Ківі». 21.12.2021 рішенням Арбітражного суду Краснодарського краю у справі № А32-16432/2021 визнано недійсним дозвіл на будівництво № RU-23-309-8333-2019 від 03.09.2020 у межах земельної ділянки за кадастровим номером 23:49:0402021:1102, виданий Муніципальним утворенням місто-курорт Сочі, оскільки дії місцевого органу влади були незаконні та необґрунтовані. 01.04.2022 рішенням Арбітражного суду Краснодарського краю у справі № А32-25800/2021 - встановлено, що при укладенні Договору оренди від 16.05.2017 МТУ ФАУДМ у Краснодарському краю та Республіці Адигея перевищило свої повноваження, що зумовило незаконність такого Договору оренди від 16.05.2017, відтак такий правочин не створює права та обов`язки для його сторін з моменту його укладення, а відтак похідний від нього Договір від 23.08.2018, на підставі якого до ТОВ «Сади Ківі» перейшло право оренди, похідним чином теж вважається таким, що не обумовлює права та обов`язків у його сторін. Окрім того вказано, що зміна цільового використання земельної ділянки на «готельне обслуговування» є незаконною. Зазначеними рішеннями визначено, що як Договір оренди від 16.05.2017, так і дозвіл на будівництво № RU-23-309-8333-2019 від 03.09.2020, визнані недійсними у зв`язку протиправними і незаконними діями саме органів державної та місцевої влади, а не порушенням адміністративних процедур з боку ТОВ «Сади Ківі». Однак визнання недійними Договору оренди від 16.05.2017 та дозволу на будівництво № RU-23-309-8333-2019 від 03.09.2020 обумовлює у ТОВ «Сади Ківі» право на повернення коштів, які були сплачені за оренду земельної ділянки та інвестиції витрачені у будівництво, а також потенційний економічний приріст у майні у зв`язку з експлуатацією земельної ділянки та об`єктів нерухомості. При цьому за Висновком експерта «Обґрунтування упущеної вигоди інвестора у результаті експропріації інвестицій у проект забудови земельної ділянки за кадастровим номером 23:49:0402021:1102» визначено, що розмір упущеної вигоди від втрати земельної ділянки за кадастровим номером 23:49:0402021:1102 з урахуванням інвестицій у забудову об`єктів нерухомості та подальшого напрямку їхньої комерційної експлуатації складає 61 134 000 103 рубля. Експертним висновком від 05.08.2021 №1-43 міжрегіональною громадською організацією «Національний комітет громадського контролю» та російською громадською організацією «московський антикорупційний комітет», які діють в якості незалежного експерта, уповноваженого на проведення незалежної антикорупційної експертизи (свідоцтво Мінюсту рф від 22.11.2016 року №2543) прийшли до Висновків: 1.Ухвали Адлерського районного суду м. Сочі від 06.07.2021 по адміністративним справах №№2а-1777/16 та 2а-3966/2017, а також Центрального районного суду м. Сочі по адміністративній справі №2а-3142/2020 про поновлення пропущених процесуальних строків на оскарження рішень цих же судів від 17.08.2016, 05.12.2017 та 14.07.2020 не відповідають нормам Кодексу адміністративного судочинства рф і правовим позиціям вищестоячих судових інстанцій, тому являються незаконними і необгрунтованими. 2.У діях заступника прокурора Краснодарського краю-прокурора м. Сочі вбачаються ознаки зловживання правом (перевищення процесуальних повноважень) при підготовці та направлення в Краснодарський крайовий суд безпідставних клопотань про поновлення процесуальних строків на апеляційне оскарження вступивших в законну силу рішень судів першої інстанції від 17.08.2016, 05.12.2017 та 14.07.2020 по адміністративних справах №№2а-1777/16, 2а-3966/2017 та №2а-3142/2020, необгрунтованих позовів, поданих з пропуском строків позовної давності у справах №№ А32-16432/2021 таА32-25800/2021, застосування заходів попереднього захисту у адміністративних справах №№ 2а-1777/16 та 2а-3966/2017, а також арбітражних справах №№ А32-16432/2021 та А32-25800/2021, та по інших питаннях. Крім того, в діях вказаної посадової особи вбачаються ознаки корупційного діяння. 3.Федеральний суддя Адлерського районного суду м. Сочі, [PERSON] під час судового розгляду у адміністративних справах №№ 2а-1777/16 та2а-3966/2017, а також федеральний суддя Центрального району м. Сочі Слука В.А. у адміністративній справі №2а-3142/2020 при вирішенні питання про наявність процесуальних строків на оскарження в апеляційному порядку судових актів від 17.08.2016, 05.12.2017 та 14.07.2020, які набрали законної сили, перевищили власні службові повноваження, надали юридичну оцінку раніше досліджених ними доказів у вищевказаних адміністративних справах та прийшли до необґрунтованих висновків про протиправність ухвалених рішень, в той же час, рішення таких питань входить в компетенцію судів апеляційних інстанцій. Прийняття вищезазначеними суддями незаконних рішень (ухвал) зумовлено втручанням прокуратури м. Сочі в діяльність вищевказаних судів з метою перешкоджання відправлення правосуддя, що також свідчить про наявність в діях таких посадових осіб корупційних складових. У зв`язку з неможливістю виконання домовленостей та умов Корпоративного договору (договору про здійснення прав учасників), укладеного між його учасниками 23 вересня 2019 року, обумовленого повною зупинкою ведення діяльності Товариства через незалежні від учасників Товариства обставини та неможливістю викупу 100 % часток у статутному капіталі Товариства учасником, Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління 38» згідно з умовами Корпоративного договору, прийнято рішення про вихід зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Сади Ківі» та виплату йому дійсної вартості його частки, що становить 68 % від статутного капіталу Товариства, з подальшим здійсненням усіх необхідних юридично значимих дій із передачі Товариством прав частки зазначеного учасника іншому учаснику. За результатами прийнятого рішення [PERSON] є єдиним учасником Товариства, відповідно 100% частки у Статутному капіталі належать [PERSON] , що підтверджується Рішенням позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Сади Ківі» від 22.11.2022. У свою чергу [PERSON] є представником та довіреною особою [PERSON] у реалізації бізнес-проекту. Частка у розмірі 100% у статутному капіталі Товариства, номінальним власником якої є [PERSON] , належить йому та [PERSON] на праві спільної часткової власності, а саме по 50% кожному, що підтверджується афідевітом, складеним [PERSON] , 21.08.2023. Позивач [PERSON] в судове засіданні не з`явився, його представник - адвокат Кучерук Максим Васильович в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Соколовський Валерій Леонідович надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та справу розглянути у відсутності позивача [PERSON] та його представника (том 2 а. с. 9). Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення повідомлень про виклик на адресу посольства російської федерації в Україні (том 2 а. с. 7,8). Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що розпорядженням голови адміністрації Краснодарського краю російської федерації від 22.06.2006 № 551-р «Про резервування земельної ділянки для державних потреб Краснодарського краю з метою розміщення об`єктів олімпійського значення на території Адлерського району міст Сочі» на території Краснодарського краю було зарезервовано земельні ділянки строком на три роки для реалізації готельного проекту (т.1, а .с. 240-241). На підставі Протоколу № 2 проведення відкритого аукціону з продажу майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , від 28.01.2008 і відповідно до дозволу власника майна - Дозволу Президіуму російської академії сільськогосподарських наук - протоколи № 6 від 24.05.2007, № 10 від 27.09.2007, № 13 від 20.12.2007 та за згодою з федеральним органом виконавчої влади - Територіальним Управлінням Федерального агентства по управлінню федеральним майном по Краснодарському краю - розпорядження № 1097-р від 28.12.2007, між Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕБ-Креатив» та Територіальним Управлінням Федерального агентства по управлінню федеральним майном по Краснодарському краю укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна від 04.02.2008 № 08/2-1, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕБ-КРЕАТИВ» придбало у власність дванадцять об`єктів нерухомого майна та право на земельну ділянку з кадастровим 23:49:0402021:00245 у межах якої вони розташовані (т. 1, а. с. 93-103). На підставі листа голови адміністрації (губернатора) Краснодарського краю від 02.03.2010 № 01-102/10-02 (т. 1, а. с. 242) постановою Уряду російської федерації були внесені зміни до Програми будівництва олімпійських об`єктів та розвитку м. Сочі як гірсько-кліматичного курорту, затвердженої постановою Уряду російської федерації від 29.12.2007 № 991, зокрема Програму доповнено п. 178.1, яким зарезервовані земельні ділянки передбачені для реалізації будівництва об`єкта олімпійського призначення «Багатофункціональна спеціалізована гавань для маломірних суден (яхт) « [PERSON] » з береговою інфраструктурою, у тому числі чотирьох зірковий готельний комплекс на 150 номерів», а відповідальним виконавцем є Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕБ-КРЕАТИВ» (т. 1, а. с. 243-246). Фінансування будівництва визначено шляхом перерозподілу неосвоєних бюджетних коштів Міністерства транспорту російської федерації, що підтверджується листом Міністерства транспорту російської федерації від 18.05.2011 № 09-06-34/1077 та листом голови адміністрації (губернатора) Краснодарського краю від 29.04.2011 № 01-269/11-02 (т. 1, а. с. 247-249). 09.06.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕБ-КРЕАТИВ» та Державною корпорацією з будівництва олімпійських об`єктів та розвитку міста Сочі як гірсько-кліматичного курорту було укладено Договір про організацію будівництва олімпійського об`єкта федерального значення № 02-8/1-2322 (т. 1, а. с. 104-106). З метою врегулювання відносин щодо виділення та надання в оренду земельної ділянки на якій знаходилася придбані у власність об`єкти нерухомого майна у 2013 році Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕБ-КРЕАТИВ» звернулося до Арбітражного суду Краснодарського краю. Рішенням Арбітражного суду Краснодарського краю від 16.05.2014, ухваленим у справі № А32-26719/2013, яке залишено без змін постановою П`ятнадцятого арбітражного апеляційного суду від 11.11.2014 та постановою Арбітражного суду Північно-кавказького округу (арбітражного суду касаційної інстанції) від 29.01.2015 визнано незаконною бездіяльність зобов`язано Територіальне управління Федерального агентства по управління державним майном у Краснодарському краї у двотижневий строк з моменту вступу в силу судового акта, усунути допущені порушення прав і законних інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБ-КРЕАТИВ» шляхом прийняття рішення по суті звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБ-КРЕАТИВ» про поділ земельної ділянки з кадастровим номером 23:49:0402021:1011 і надання в оренду земельної ділянки, необхідної для експлуатації розміщених на ній об`єктів нерухомого майна (т. 1, а. с. 250-275). На підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 05.02.2015 та від 30.10.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕБ-КРЕАТИВ» здійснило продаж раніше придбаних за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 04.02.2008 № 08/2-1 об`єктів не рухомого майна [PERSON] (т. 1, а. с. 107-116, 119-130). Також відповідно до угоди про передачу права по договору № 08/2-1 купівлі-продажу нерухомого майна від 04.02.2008 Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕБ-КРЕАТИВ» передало [PERSON] право викупу чи отримання в оренду земельної ділянки відповідно до діючого законодавства за договором № 08/2-1 купівлі-продажу нерухомого майна від 04.02.2008 (т. 1, а. с. 117-118). Ухвалою Арбітражного суду Краснодарського краю від 08.07.2015, постановленою у справі № А32-26719/2013 здійснено заміну стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБ-КРЕАТИВ» на його процесуального правонаступника [PERSON] (т. 1, а. с. 276-277). Рішенням Адлерського районного суду м. Сочі Краснодарського краю від 17.08.2016, ухваленим у справі № 2а-1777/16, яке залишене без змін апеляційною ухвалою судової колегії по адміністративних справах Краснодарського крайового суду від 17.11.2016 задоволено адміністративні позовні вимоги [PERSON] до Територіального управління Федерального агентства по управлінню державним майном у Краснодарському краї, Сочинського представництва Територіального управління Федерального агентства по управлінню державним майном у Краснодарському краї та серед іншого, зобов`язано Федеральне державне бюджетне управління «Федеральна Кадастрова палата Федеральної служби державної реєстрації, кадастру і картографії» у Краснодарському краї здійснити державний облік земельних ділянок, утворених шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером 23:49:0402021:1011, у тому числі земельної ділянки площею 28 976 кв. м., розташованої в [ADDRESS] , необхідної для експлуатації об`єктів нерухомого майна, належних на праві власності [PERSON] (т. 1, а. с. 278-284). Ухвалою Краснодарського крайового суду від 02.02.2017 відмовлено представнику Територіального управління Федерального агентства по управлінню державним майном у Краснодарському краї у передачі касаційної скарги на рішення Адлерського районного суду м. Сочі Краснодарського краю від 17.08.2016 та апеляційну ухвалу судової колегії по адміністративних справах Краснодарського крайового суду від 17.11.2016 для розгляд у судовому засіданні президіуму Краснодарського Крайового суду (т. 1, а. с. 285-288). Ухвалою Верхового суду російської федерації від 13.04.2018 відмовлено Міжрегіональному територіальному управлінню Федерального агентства по управлінню державний майном в Краснодарському краї і Республіці Адигея в задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку на подання касаційної скарги, та касаційну скаргу Міжрегіонального територіального управління Федерального агентства по управлінню державний майном в Краснодарському краї і Республіці Адигея на рішення Адлерського районного суду м. Сочі від 17.08.2016, апеляційну ухвалу судової колегії по адміністративних справах Краснодарського крайового суду від 17.11.2016 та ухвалу Краснодарського крайового суду від 02.02.2017 повернуто заявнику без розгляду (т. 1, а. с. 297-300). У ході поділу земельної ділянки з кадастровим номером 23:49:0402021:1011, утворилася земельна ділянка площею 28 976 кв.м. з кадастровим номером 23:49:0402021:1102, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка була сформована як окремий об`єкт нерухомого майна, що підтверджується містобудівним планом земельної ділянки від 10.06.2019 № RU233090000-000000000022732 (т. 1, а. с. 198-221). На виконання рішення Арбітражного суду Краснодарського краю від 16.05.2014, ухваленим у справі № А32-26719/2013, постанови арбітражного суду апеляційної інстанції з перевірки законності та обґрунтованості рішень (ухвал) арбітражних судів, які не вступили в законну силу,від 11.11.2014 по справі № А32-26719/2013 15АП-13037/2014, постанови арбітражного суду касаційної інстанції від 29.01.2015 по справі № А32-26719/2013, ухвали про процесуальне правонаступництво від 08.07.2015, рішення Адлерського районного суду м. Сочі Краснодарського краю від 17.08.2016 по справі № 2а-1777/16 між Територіальним управлінням Федерального агентства по управління державним майном у Краснодарському краї та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться у федеральній власності № 01-09/2083 від 16.05.2017 на підставі якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку із земель населених пунктів з кадастровим номером 23:49:0402021:1102, адреса (опис місцезнаходження) встановлено відносно орієнтира, розташованого в межах ділянки. Поштова адреса орієнтира: [ADDRESS] , з дозволеним використанням - «для науково-дослідних робіт і сільськогосподарського використання», в межах указаних у відомостях Єдиного державного реєстру нерухомості Ділянки, які є додатком до договору і є його невід`ємною частиною, загальною площею 28 976 кв. м. Строк оренди Ділянки за вказаним договором встановлено з 13.02.2015 до 12.02.2064 (т. 1, а. с. 131-143). Рішенням Адлерського районного суду м. Сочі Краснодарського краю від 05.12.2017, ухваленого у справі № 2а-3966/2017, задоволено позовні вимоги [PERSON] до Управління Федеральної служби реєстрації кадастру і картографії по Краснодарському краю про оскарження рішення органу державної влади, визнано заяву про державний кадастровий облік змін об`єкта нерухомості законною і обґрунтованою та зобов`язано Управління Федеральної служби реєстрації кадастру і картографії по Краснодарському краю, Адлерський відділ м. Сочі на основі поданої [PERSON] заяви здійснити державний кадастровий облік зміни виду дозволеного використання земельної ділянки з кадастровим номером 23:49:0402021:1102, розташованого за адресою: [ADDRESS] з «для науково-дослідних робіт і сільськогосподарського використання» на «Готельне обслуговування» з надання відповідного підтверджуючого документа або виписки (т. 1, а. с. 289-294). Ухвалою Адлерського районного суду м. Сочі Краснодарського краю від 27.11.2018 відмовлено Міжрегіональному територіальному управлінню Росмайна по Краснодарському краю і Республіки Адигея в поновленні пропущеного строку на подачу апеляції скарги на рішення Адлерського районного суду м. Сочі Краснодарського краю від 05.12.2017 (т. 1, а.с. 295-296). 21.06.2018 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про заснування Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ», умовами якого, зокрема, визначено порядок здійснення спільної діяльності по заснуванню Товариства. Інші умови договору корелюються з обставинами зазначеними у протоколі № 1 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» від 21.06.2018 (т. 1, а. с. 25-26). Протоколом № 1 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» від 21.06.2018 вирішено заснувати Товариство з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» та укласти договір про заснування Товариства; затверджено повну назву Товариства: Товариство з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ», скорочену назву - ТОВ «САДИ КІВІ»; визначено місце знаходження Товариства: 354340, російська федерація, [ADDRESS], буд. 95, склад «Ангар», приміщення № 1; визначено розмір статутного капіталу з розподілом часток між засновниками (учасниками Товариства» наступним чином: [PERSON] - 76 % статутного капіталу Товариства, [PERSON] - 24 % статутного капіталу Товариства; обрано генерального директора Товариства (т. 1, а. с. 27-31). Відповідно до п. 4.2. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» визначено, що основною метою діяльності Товариства є одержання прибутку шляхом ефективного використання належного йому майна на користь самого Товариства та його учасників (т. 1, а. с. 34). 31.07.2018 між [PERSON] (правовласник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» (правонаступник) укладено договір про перехід прав і обов`язків за договором оренди земельної ділянки, відповідно до якого правовласник передав свої права та обов`язки правонаступнику, а правонаступник прийняв відповідні права та обов`язки в повному обсязі по Договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться у федеральній власності № 01-09/2083 від 16.05.2017, укладеному між правовласником та Територіальним управлінням федерального агентства по управлінню державним майном у Краснодарському краї на виконання рішення Арбітражного суду Краснодарського краю від 16.05.2014, ухваленим у справі № А32-26719/2013, постанови арбітражного суду апеляційної інстанції з перевірки законності та обґрунтованості рішень (ухвал) арбітражних судів не вступивших в законну силу від 11.11.2014 по справі № А32-26719/2013 15АП-13037/2014, постанови арбітражного суду касаційної інстанції від 29.01.2015 по справі № А32-26719/2013, рішення Адлерського районного суду м. Сочі Краснодарського краю від 17.08.2016 по справі № 2а-1777/16 (т. 1, а. с. 144-146). 08.08.2018 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, на підставі якого Товариство з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» придбало у власність об`єкти нерухомості, що належали продавцю на підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 05.02.2015 та 30.10.2015. З передачею права власності на будівлі продавець зобов`язався переуступити покупцю права і обов`язки по договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться у федеральній власності № 01-09/2083 від 16.05.2017, площею 28 976 кв. м. розміщеної на землях населених пунктів, з кадастровим номером 23:49:0402021:1102, розташована за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а. с. 147-150). 28.08.2018 між Міжрегіональним територіальним управлінням Федерального агентства по управлінню державним майном у Краснодарському краї та Республіці Адигея (орендодавець) і Товариством з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» (орендар) укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться у федеральній власності № 01-09/2083 від 16.05.2017 у зв`язку зі зміною виду дозволеного використання земельної ділянки з кадастровим номером 23:49:0402021:1102, внесені зміни в договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться у федеральній власності від 16.05.2017 № 01-09/2083, зокрема п. 1.1. договору викладено в наступній редакції: «1.1. Орендодавець передає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку із земель населених пунктів з кадастровим номером 23:49:0402021:1102, загальною площею 28 976 кв. м. з видом дозволеного використання - «Готельне обслуговування», місцезнаходження: [ADDRESS] (далі - Ділянка).» (т. 1, а. с. 171-174). 12.12.2018 комісією Міжрегіонального територіального управління Федерального агентства по управлінню державним майном у Краснодарському краї та Республіці Адигея проведено позапланову тематичну перевірку використання, цілісності та збереження земельної ділянки, з кадастровим номером 23:49:0402021:1102, розташованої за адресою: [ADDRESS], наданої на праві оренди Товариству з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» та складено акт, який затверджений в.о. керівника Міжрегіонального територіального управління Федерального агентства по управлінню державним майном у Краснодарському краї та Республіці Адигея 25.12.2018, за висновками якого: збереження земельної ділянки ТОВ «САДИ КІВІ» забезпечено; заборгованість по орендній платі на 12.12.2018 відсутня; в межах земельної ділянки розташовано 5 об`єктів капітального будівництва, які належать на праві власності ТОВ «САДИ КІВІ»; санітарний стан земельної ділянки задовільний, орендарем здійснюється розчищення та прибирання території (т. 1, а. с. 301-316). 14.08.2019 між Міжрегіональним територіальним управлінням Федерального агентства по управлінню державним майном у Краснодарському краї та Республіці Адигея (орендодавець) і Товариством з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» (орендар) укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться у федеральній власності № 01-09/2083 від 16.05.2017, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку із земель населених пунктів з кадастровим номером 23:49:0402021:1102, загальною площею 28 976 кв.м. з видом дозволеного використання - «Готельне обслуговування», місцезнаходження встановлено відносно орієнтира, розміщеного в межах ділянки. Поштова адреса орієнтира: [ADDRESS] (далі - Ділянка), в межах, зазначених у виписці з Єдиного державного реєстру нерухомості на Ділянку, яка додається до договору і є його невід`ємною частиною. Строк дії договору до 12.02.2064 року. На дату підписання додаткової угоди в межах Ділянки розташовані наступі об`єкти нерухомого майна, які належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ»: -одноповерхова нежитлова будівля - гараж літер АИ з кадастровим номером 23:49:0402045:1043 загальною площею 142,8 кв. м.; -одноповерхова нежитлова будівля - навіс для с/г машин літер АГ з кадастровим номером 23:49:0402045:1041 загальною площею 182,1 кв. м.; -одноповерхова нежитлова будівля - склад «Ангар» літер АБ з кадастровим номером 23:49:0402045:1040 загальною площею 537,2 кв. м.; -бетонна споруда - паркан літер АД з кадастровим номером 23:49:0402045:1048 загальною площею 2 713,5 кв. м.; -нежитлова будівля (асфальтована площадка) з кадастровим номером 23:49:0402045:1034 загальною площею 1 425,4 кв. м. (т. 1, а. с. 151-170). У подальшому для забезпечення діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління №38», яке 23.09.2019 набуло у власність частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ», внаслідок перерозподілу статутного капіталу. А саме [PERSON] передав свою частку Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління №38» та вийшов з Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» та йому ж передав частину своєї частки [PERSON] . Після перерозподілу статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» був поділений наступним чином: [PERSON] - 32 % статутного капіталу та Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління №38» - 68 % статутного капіталу. Зазначене підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 07.12.2021 (т. 1, а. с. 80-88). 23.09.2019 між [PERSON] , Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління №38» та Товариством з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» був укладений корпоративний договір з метою здійснення спільного управління Товариством з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» для здійснення будівництва готелю апартаментного типу «Сади Ківі» та досягнення статутної мети, а саме отримання відповідного економічного результату на користь самого Товариства та його учасників (т. 1, а. с. 53-79). Рішенням Центрального районного суду міста Сочі Краснодарського краю від 14.07.2020, ухваленого у справі № 2а-3142/2020 задоволено адміністративно позовні вимоги [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» до адміністрації міста Сочі в особі Департаменту архітектори, Містобудування і благоустрою адміністрації міста Сочі про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним, визнано незаконним відмову адміністрації міста Сочі в особі департаменту архітектури і містобудування у видачі дозволу на будівництво та зобов`язано Адміністративного відповідача протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту вступу в законну силу рішення суду видати [PERSON] і Товариству з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» дозвіл на будівництво: найменування об`єкта капітального будівництва, який входить до складу майнового комплексу, відповідно до проектної документації: «готель апартаментного типу «Сади Ківі», розташованого за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим номером 23:49:0402021:1102». Загальна площа (кв. м): 17 270,38; об`єм (куб. м): 55 726,91; у тому числі підземної частини (куб. м): 0; площа ділянки (кв. м): 28 976,00; кількість поверхів (шт.): 2-3; кількість підземних поверхів (шт.): 0; висота (м): 8,85-11,85; площа забудови (кв. м): 6 839,31; місткість (осіб): 426; адреса (місцезнаходження) об`єкта: [ADDRESS]; інші показники: кількість апартаментів (шт.): 387, із них одномісних (шт.): 348, двомісних (шт.): 39; сейсмостійкість будівлі (бал) - 9; тривалість будівництва - 26 міс., з них перший етап будівництва корпусів № 4-7 - 10 міс., другий етап будівництва корпусів № 1-3 - 8 міс., третій етап будівництва корпусів № 2.1, 2.2 - 8 міс. (т. 1, а. с. 317-323). Ухвалою Центрального районного суду міста Сочі Краснодарського краю від 12.08.2020 роз`яснено рішення Центрального районного суду міста Сочі Краснодарського краю від 14.07.2020 по адміністративній справі № 2а-3142/2020 за адміністративним позовом [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» до адміністрації міста Сочі в особі Департаменту архітектори, Містобудування і благоустрою адміністрації міста Сочі про оскарження відмови у видачі дозволу на будівництво в частині заповнення форми дозволу на будівництво з деталізацією етапів будівництва (т. 1, а. с. 324-332). 03.09.2020 Товариству з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» було видано дозвіл на будівництво об`єкта капітального будівництва «Готель апартаментного типу «Сади Ківі» № RU-23-309-8333-2019 (т. 1, а. с. 333-338). З метою виконання обов`язків соціально-економічного навантаження за договором пожертви № 10 від 16.11.2020, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стройуніверсал», Товариством з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ», Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеціалізований забудовник Фірма «Каньон» (пожертвувачі) та Муніципальною організацією місто-курорт Сочі (обдарований), пожертвувачі безоплатно передали у власність обдарованому в загальнокорисних цілях нерухоме майно, яке належить їм на праві часткової власності та розташоване за адресою: [ADDRESS] : -будівля, призначення - нежитлове, кадастровий номер 23:49:0125007:2474, площею 997,7 кв.м.; -корпус з прибудовами, призначення - нежитлове, кадастровий номер 23:49:0125007:2037, площею 593,3 кв.м.; -корпус, призначення - нежитлове, кадастровий номер 23:49:0125007:2038, площею 69,4 кв.м. Разом з об`єктами пожертвувачі передали обдарованому технологічно пов`язані об`єкти рухомого майна (т. 1, а.с. 175-195). У період з вересня 2020 року до березня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» зведено незавершені будівництвом об`єкти з кадастровими номерами 23:49:0402021:1427, 23:49:0402021:1428, 23:49:0402021:1429, 23:49:0402021:1430, 23:49:0402021:1431, 23:49:0402021:1432, 23:49:0402021:1433, 23:49:0402021:1434, 23:49:0402021:1435, на які зареєструвало право власності (т. 1, а. с. 222-239). У період часу з 14.07.2021 до 12.08.2021 Сочінська транспортна прокуратура провела перевірку виконання територіальним управлінням Росмайна в Краснодарському краї і Республіці Адигея вимог федерального законодавства про державну власність і санітарно-епідеміологічного законодавства на земельній ділянці з кадастровим номером 23:49:0402021:1102, про що 12.08.2021 винесено акт перевірки, у ході якої не виявлено порушень закону (т. 1, а. с. 340-341). Постановою голови міста Сочі від 05.10.2021 № 2169 був скасований дозвіл на будівництво об`єкта капітального будівництва «Готель апартаментного типу «Сади Ківі» від 03.09.2020 № RU-23-309-8333-2019, виданий Товариству з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» (т. 1, а. с. 339). Рішенням Арбітражного суду Краснодарського краю від 21.12.2021, ухваленим у справі № А32-16432/2021 за позовом заступника прокурора Краснодарського краю - прокурора міста Сочі, визнано недійсним виданий адміністрацією міста Сочі дозвіл на будівництво від 03.09.2020 № RU-23-309-8333-2019. У рішенні зазначено, що відповідно до інформації, наданої Міжрегіональним територіальним управлінням Федерального агентства по управлінню державним майном у Краснодарському краї і Республіці Адигея від 26.08.2021 № 23-СМ-09/16615, власником відповідний розпорядчий документ про надання [PERSON] земельної ділянки не видавався, що дозволяє зробити висновок про відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» належних прав на земельну ділянку, що забудовується і, як наслідок, підстав для видачі дозволу на будівництво. Ухвалюючи дане рішення суд також дослідив долучену до справи постанову голови міста Сочі від 05.10.2021 № 2169 «Про скасування дозволу на будівництво від 03.09.2020 № RU-23-309-8333-2019, виданого ТОВ «САДИ КІВІ» (т. 1, а. с. 342-353). За таких обставин фактично даним рішенням було визнано недійсним раніше скасований дозвіл. Також, як вбачається з даного рішення порушення процедури укладення договору з боку органу державної влади, яка виразилася в невидачі відповідного розпорядчого документа, призвела до цивільної відповідальності Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ», що є незаконним, оскільки фізична чи юридична особа не може відповідати за незаконні дії органу державної влади. Комісія у складі [PERSON] - професора, доктора юридичних наук, полковника Міністерства внутрішніх справ російської федерації, стаж роботи по юридичній спеціальності більше 35 років, [PERSON] - генерал-майора Федеральної служби безпеки російської федерації у відставці, почесного співробітника ФСБ росії, стаж роботи по юридичній спеціальності більше 35 років, [PERSON] - доктора юридичних наук, заслуженого юриста російської федерації, стаж роботи по юридичній спеціальності більше 30 років, [PERSON] - кандидата юридичних наук, заслуженого працівника Міністерства внутрішніх справ росії, генерал-майора у відставці, стаж роботи по юридичній спеціальності більше 40 років, [PERSON] - полковника юстиції запасу, старшого радника юстиції Головної військової прокуратури, стаж роботи по юридичній спеціальності більше 30 років, Міжрегіональної громадської організації «Національний Комітет Громадського Контролю» провела незалежну антикорупційну експертизу (правову оцінку) матеріалів справ № 2а-1777/2016, 2а-3966/2017, 2а-3142/2020, рішення арбітражного суду Краснодарського краю від 23.05.2014 по справі № 32А-26719/2013 надала експертний висновок від 05.08.2023 № 1-43 у якому зазначено: 1.Ухвали Адлерського районного суду міста Сочі від 06.07.2021 по адміністративних справах №№ 2а-1777/2016 і 2а-3966/2017, а також Центрального районного суду міста Сочі по адміністративній справі № 2а-3142/2020 про поновлення пропущених процесуальних строків на оскарження рішень цих же судів від 17.08.2016, 05.12.2017 і 14.07.2020 не відповідає нормам Кодексу адміністративного судочинства російської федерації і правовим позиціям вищих судових інстанцій, тому є незаконними та необґрунтованими. 2.У діях заступника прокурора Краснодарського краю - прокурора міста Сочі вбачаються ознаки зловживання правом (перевищення процесуальних повноважень) під час підготовки та направлення до Краснодарського крайового суду необґрунтованих подань про поновлення процесуальних строків на апеляційне оскарження рішень, які вступили в законну силу, судів першої інстанції від 17.08.2016, 05.12.2017 і 14.07.2020 по адміністративних справах №№ 2а-1777/2016, 2а-3966/2017 і 2а-3142/2020, необґрунтованих позовних заяв, поданих з пропущенням строків позовної давності по справах №№ А32-16432/2021 і А32-25800/2021, вжиття заходів попереднього захисту по адміністративних справах №№ 2а-1777/2016, 2а-3966/2017, а також по арбітражних справах №№ А32-16432/2021 і А32-25800/2021 і по інших питаннях. Крім того, в діях зазначеної посадової особи вбачаються ознаки корупційної складової. 3.Федеральний суддя Адлерського районного суду міста Сочі Язвенко Р.В. у ході судових розглядів по адміністративних справах №№ 2а-1777/2016, 2а-3966/2017, а також федеральний суддя Центрального районного суду міста Сочі Слука В.А. по адміністративній справі № 2а-3142/2020 під час вирішення питання про наявність процесуальних підставі для поновлення пропущених прокурором процесуальних строків на оскарження в апеляційному порядку судових актів, які набрали законної сили від 17.08.2016, 05.12.2017 і від 14.07.2020 перевищили свою службові повноваження, що виразилося в юридичній оцінці досліджених раніше ними доказів по вищезазначених адміністративних справах і дійшли необґрунтованого висновку про незаконність ухвалених по цих справах судових рішень, у той час, коли вирішення цих питань відноситься до компетенції суду апеляційної інстанції. Прийняття вищезазначеними суддями незаконних рішень (ухвал) обумовлено втручанням прокуратури міста Сочі в діяльність вищезазначених судів з метою перешкоджання здійснення правосуддя, що також свідчить про наявність у діях цих посадових осіб корупційної складової. (т. 1, а. с. 391-438) Рішенням Арбітражного суду Краснодарського краю від 01.04.2022, ухваленим у справі № 32А-25800/2021 за позовом заступника прокурора Краснодарського краю, визнано недійсними договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться у федеральній власності від 16.05.2017 № 01-09/2083 та додаткові угоди від 28.08.2018 і від 14.08.2019 до нього (т. 1, а. с. 354-369). Дане рішення було ухвалене після повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, яке відбулося 24.02.2022 та без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ», учасником якого є громадянин України [PERSON] . Суду було відомо про вторгнення російської федерації в Україну, оскільки дана обставина є загальновідомою та відповідно суд усвідомлював відсутність можливості громадянина України відстояти свої права в російській федерації. Також з тексту зазначено рішення вбачається, що суд врахував ухвалу Адлерського районного суду міста Сочі від 06.07.2021, якою задоволено клопотання прокуратури м. Сочі про вступ у справу № 2а-1777/2016, № 2а-3966/2017 і поновлено строк на апеляційне оскарження виконаних рішень (т. 1, а. с. 364). За таких обставин фактично через понад чотири роки було поновлено строк на апеляційне оскарження рішень, які вступили в законну силу та які були виконані. Хоча даному факту передували рішення 2017 та 2018 років про відмову в поновленні строків на апеляційне оскарження (т. 1, а. с. 285-288, 295-300). Відповідно до Обґрунтування втраченої вигоди інвестора внаслідок експропріації інвестицій у проект забудови земельної ділянки з кадастровим номером 23:49:0402021:1102 від 06.04.2022 № 01-У-2022 розмір упущеної вигоди інвестора внаслідок експропріації інвестицій у проект забудови земельної ділянки з кадастровим номером 23:49:0402021:1102 складає 61 134 103 000 (шістдесят один мільярд сто тридцять чотири мільйони сто три тисячі) рублів. Дана величина є сумарним потенційним доходом інвестора від експлуатації готелю, який будується на земельній ділянці, зменшений на величину витрат (т. 1, а. с. 439-485). З метою врегулювання спірної ситуації [PERSON] 14.05.2022 звернувся з листом до апарату уряду російської федерації та 25.04.2022 з досудовим письмовим повідомленням до Міністерства фінансів російської федерації з питанням виплати компенсації за експропрійовані інвестиції в розмірі 61 134 103 000 рублів, а також процентів на вказану суму по процентній ставці для тримісячних депозитів в доларах США на Лондонському міжбанківському ринку (LIBOR) плюс 1 % розрахованих на дату виплати. Листом від 27.05.2022 № 08-13-05/50076 Міністерство фінансів російської федерації повідомило [PERSON] про відмову в задоволенні вимог, заявлених у листі та досудовому письмовому повідомленні з огляду на те, що імунітет бюджетів бюджетної системи російської федерації являє собою режим, при якому звернення стягнення на кошти бюджетів бюджетної системи російської федерації здійснюється лише на підставі судового акта. Також у даному листі зазначено, що Міністерство фінансів російської федерації здійснює виконання судових актів за позовами до російської федерації про відшкодування шкоди, завданої незаконним діями (бездіяльністю) державних органів російської федерації або їх посадовими особами, у тому числі в результаті видачі державними органами російської федерації актів, які не відповідають закону чи іншому нормативному акті, а також судових актів за іншими позовами про стягнення грошових коштів за рахунок казни російської федерації (за виключенням судових актів про стягнення грошових коштів в порядку субсидіарної відповідальності головних розпорядників коштів федерального бюджету), судових актів про присудження компенсації за порушення права на судочинство в розумні строки чи права на виконання судового акта в розумні строки (т. 1, а. с. 486). Рішенням Адлерського районного суду міста Сочі Краснодарського краю від 17.08.2022, ухваленого у справі № 2-4565/2022 за позовом представника Генеральної прокуратури російської федерації, з Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» на користь муніципальної організації «міський округ «місто-курорт Сочі» Краснодарського краю стягнуто 933 511 200 рублів 62 копійки в рахунок відшкодування шкоди навколишньому середовищу та на користь російської федерації 3 679 810 000 рублів в рахунок відшкодування шкоди. У рішенні зазначено, що у результаті незаконного використання земельної ділянки з кадастровим номером 23:49:0402021:1102 від будівництва об`єктів нерухомості з кадастровими номерами 23:49:0402021:1427, 23:49:0402021:1428, 23:49:0402021:1429, 23:49:0402021:1430, 23:49:0402021:1431, 23:49:0402021:1432, 23:49:0402021:1433, 23:49:0402021:1434, 23:49:0402021:1435 очевидна і безсумнівна шкода заподіяна ґрунтам та пов`язаним з ними рослинному покриву та безхребетній фауні як об`єкту охорони навколишнього середовища на всій площі ділянки, а також діяльність товариства завдає непоправної шкоди історично-культурним цінностям Краснодарського краю. Водночас право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» на зазначені об`єкти незавершеного будівництва фактично призвело до вилучення земельної ділянки з обігу та обмежує права держави вільно володіти, користуватися та розпоряджатися нею (т. 1, а.с. 370-385). При цьому, встановивши, що зведення на земельній ділянці з кадастровим номером 23:49:0402021:1102 об`єктів нерухомості з кадастровими номерами 23:49:0402021:1427, 23:49:0402021:1428, 23:49:0402021:1429, 23:49:0402021:1430, 23:49:0402021:1431, 23:49:0402021:1432, 23:49:0402021:1433, 23:49:0402021:1434, 23:49:0402021:1435 завдало шкоди навколишньому середовищу та історично-культурним цінностям Краснодарського краю, а також призвело до вилучення земельної ділянки з обігу та обмеження права держави вільно володіти, користуватися та розпоряджатися нею, прокурорами чи іншими органами влади російської федерації не висунуто вимог про знесення зведених об`єктів нерухомості та приведення земельної ділянки до попереднього стану. Навпаки ухвалою Адлерського районного суду міста Сочі Краснодарського краю від 05.12.2022 задоволено заяву заступника Генерального прокурора російської федерації та змінено спосіб виконання рішення Адлерського районного суду міста Сочі Краснодарського краю від 17.08.2022 у справі № 2-4565/2022, замінивши предмет виконання у вигляді стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» на користь російської федерації частини завданого збитку в розмірі 206 063 000 рублів на звернення в дохід російської федерації об`єктів нерухомості з кадастровими номерами 23:49:0402021:1427, 23:49:0402021:1428, 23:49:0402021:1429, 23:49:0402021:1430, 23:49:0402021:1431, 23:49:0402021:1432, 23:49:0402021:1433, 23:49:0402021:1434, 23:49:0402021:1435 (т. 1, а. с. 386-390). З аналізу рішення Арбітражного суду Краснодарського краю від 21.12.2021, ухваленим у справі № А32-16432/2021 за позовом заступника прокурора Краснодарського краю - прокурора міста Сочі, рішення Адлерського районного суду міста Сочі Краснодарського краю від 17.09.2022, ухваленого у справі № 2-4565/2022 за позовом представника Генеральної прокуратури російської федерації, рішення Адлерського районного суду міста Сочі Краснодарського краю від 17.098.2022, ухваленого у справі № 2-4565/2022 за позовом представника Генеральної прокуратури російської федерації та ухвалу Адлерського районного суду міста Сочі Краснодарського краю від 05.12.2022 за заявою заступника Генерального прокурора російської федерації, вбачається, що під виглядом хорони навколишнього середовища, захисту історично культурних цінностей Краснодарського краю та права власності російської федерації на земельну ділянку з кадастровим номером 23:49:0402021:1102 російською федерацією, в особі органів влади, зокрема органів прокуратури, державних органів та посадових осіб, безпідставно та незаконно було вилучено з власності Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» (експропрійовано) на користь російської федерації зведені ним незавершені будівництвом об`єкти з кадастровими номерами 23:49:0402021:1427, 23:49:0402021:1428, 23:49:0402021:1429, 23:49:0402021:1430, 23:49:0402021:1431, 23:49:0402021:1432, 23:49:0402021:1433, 23:49:0402021:1434, 23:49:0402021:1435 та фактично припинена діяльність товариства, основною метою діяльності якого є одержання прибутку шляхом ефективного використання належного йому майна на користь самого товариства та його учасників, чим відповідно завдано шкоди як самому товариству так і його учасникам. У зв`язку з неможливістю виконання домовленостей та умов Корпоративного договору (договору про здійснення прав учасників), укладеного 23.09.2019 між учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ», обумовленого повною зупинкою ведення діяльності товариства через незалежні від учасників товариства обставини та неможливістю викупу 100 % часток у статутному капіталі товариства учасником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління 38» згідно з умовами корпоративного договору, прийнято рішення про вихід зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» та виплату йому дійсної вартості його частки, що становить 68% від статутного капіталу товариства, з подальшим здійсненням усіх необхідних юридично значимих дій із передачі товариством частки зазначеного учасника іншому учаснику - [PERSON] . За результатами прийнятого рішення [PERSON] є єдиним учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ», відповідно 100% частки у статутному капіталі належать останньому, що підтверджується протоколом позачергових загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» від 22.11.2022 (т. 1, а. с. 89-92). У свою чергу [PERSON] є представником та довіреною особою [PERSON] у реалізації бізнес-проекту «Готель апартаментного типу «Сади Ківі». Частка у розмірі 100% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ», номінальним власником якої є [PERSON] , належить йому та [PERSON] на праві спільної часткової власності, а саме по 50% кожному, що підтверджується афідевітом, складеним [PERSON] 21.08.2023, посвідченим Мурською Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1881 (т. 1, а. с. 24). Положенням п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. При цьому слід зауважити на тому, що нормами ч. 3 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Так, правилами ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Враховуючи положення частини четвертої статті 22 ЦК України, стягнення збитків є формою відшкодування майнової шкоди. Так, за певних обставин захистом статті 1 Першого протоколу до Конвенції може користуватися легітимне очікування (legitimate expectation) успішної реалізації майнових прав (право вимоги). Для того, щоб «очікування» було «легітимним», воно має бути заснованим на нормі закону або іншому правовому акті, такому як судове рішення, пов`язаному із майновим інтересом (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 28 вересня 2004 року у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia), заява № 44912/98, § 49-50). Проте стаття 1 Першого протоколу до Конвенції не гарантує право на набуття майна (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Копецький проти Словаччини», § 35). Особа, яка має майновий інтерес, може розглядатись як така, що має «легітимне очікування» успішної реалізації її права вимоги (зокрема, відшкодування державою шкоди) у сенсі статті 1 Першого протоколу до Конвенції, коли для цього інтересу є достатні підстави у національному законодавстві. Останнє повинно давати змогу чітко визначити конкретний майновий інтерес особи, який має бути передбаченим у відповідних нормативних приписах або підтвердженим в іншому правовому акті, зокрема, у судовому рішенні (див. для порівняння mutatis mutandis ухвалу ЄСПЛ щодо прийнятності від 2 липня 2002 року у справі «Гайдук та інші проти України» (Gayduk and Others v. Ukraine), заяви № 45526/99 та інші). Очікування не буде легітимним, коли є спір щодо правильності тлумачення та застосування національного законодавства, і доводи заявника відхиляє національний суд (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia), заява № 44912/98, § 50). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)). У практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Пунктами 32-35 рішення ЄСПЛ від 24 червня 2003 року «Стретч проти Сполученого Королівства» визначено, що майном у зазначеній статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. За висновком ЄСПЛ у зазначеній справі, «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила». Оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, у такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції». У рішенні ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04, пункт 70) Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він зазначив, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У рішенні ЄСПЛ у справі «Пайн Велі Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» від 23 жовтня 1991 року зазначено, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосувати до захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним, та розраховувати на певний стан речей. За наявності відповідного рішення органу публічної влади щодо передання у користування земельної ділянки особі в останньої виникають правомірні очікування мирно володіти майном (право користування). При цьому такі правомірні очікування є об`єктом правового захисту згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України. За таких обставин, вбачається, що позивачі, які є фактичними власниками 100% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ», здійснюючи управління та контроль за його діяльністю, знаючи про укладення товариством договору оренди земельної ділянки на умовах, визначених орендодавцем, та належним чином виконуючи його умови, сподівалися на використання земельної ділянки протягом всього строку дії договору і експлуатаційної можливості зведених будівель та можливість здійснення на ній підприємницької діяльності, узгодженої договором оренди, а також розраховували на отримання прибутку від діяльності товариства, шляхом ефективного використання належного йому майна на користь самого Товариства та його учасників. При визначенні розміру упущеної вигоди мають враховуватися відомості, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання винагороди, якби зобов`язання було виконано боржником у належний спосіб. Дохід не може бути абстрактним, адже для відшкодування упущеної вигоди повинні враховуватися заходи, вжиті потерпілою особою для його отримання. Вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. Відповідно до п. 17.1 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ» встановлено, що товариство має право щоквартально, раз у пів року або раз в рік приймати рішення про розподіл свого чистого прибутку між учасниками товариства. Рішення про визначення частини прибутку Товариства, який підлягає розподілу між учасниками Товариства, визначається загальними зборами учасників Товариства. Частина прибутку товариства, призначена для розподілу між його учасниками, розподіляється пропорційно їх часткам у статутному капіталі Товариства (п. 17.2 Статуту) (т. 1, а. с. 49). Висновком експерта «Обґрунтування упущеної вигоди інвестора у результаті експропріації інвестицій у проект забудови земельної ділянки за кадастровим номером 23:49:0402021:1102» визначено, що розмір упущеної вигоди від втрати земельної ділянки за кадастровим номером 23:49:0402021:1102 з урахуванням інвестицій у забудову об`єктів нерухомості та подальшого напрямку їхньої комерційної експлуатації складає 61 134 000 103 (шістдесят один мільярд сто тридцять чотири мільйони сто три тисячі) рублів. Зазначена сума є упущеною вигодою позивачів, оскільки саме таку б суму вони мали б можливість отримати від експлуатації готелю апартаментного типу «Сади Ківі», яка будувалася на земельній ділянці з кадастровим номером 23:19:0402021:1102. За таких обставин з відповідача на користь позивачів слід стягнути завдані їм збитки у розмірі, визначеному Обґрунтуванням упущеної вигоди інвестора у результаті експропріації інвестицій у проект забудови земельної ділянки за кадастровим номером 23:49:0402021:1102. Щодо валюти, у якій має відбутися стягнення завданих збитків, то суд дійшов наступних висновків. Національною валютою російської федерації є рубль. Відповідно всі розрахунки на її території здійснюються в рублях. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність», Законом України «Про валюту і валютні операції». Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Однак позивачами подано даний позов у зв`язку з нанесенням їм збитків у формі упущеної вигоди, яку б вони використовували на власний розсуд на території країни проживання. Відповідно розподіл чистого прибутку товариства передбачав перерахування коштів з рахунку товариства на особистий рахунок [PERSON] , який у свою чергу перерахував би 50 % коштів на користь [PERSON] , як фактичного співвласника Товариства з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ». Крім того, з урахуванням досягнутих між [PERSON] та [PERSON] домовленостей, [PERSON] , який є резидентом Сполучених Штатів Америки з 2014 року, здійснював фінансування будівництва готелю апартаментного типу «Сади Ківі» в іноземній валюті, а саме в доларах США, та відповідно висунув вимогу про перерахування на його користь коштів саме у доларах США за офіційним курсом Національного банку України станом на день здійснення валюто-обмінної операції. У свою чергу [PERSON] мав би отримувати кошти на рахунки в Україні та використовувати їх на власний розсуд як громадянин України. За таких обставин, відповідно до принципу розумності, який насамперед пов`язаний зі справедливістю та добросовісністю, а також зважаючи на те, що після повномасштабного військового вторгнення російської федерації в Україну, Україна та Сполучені штати Америки розірвали будь-які відносини з російською федерацією, у тому числі економічні, що свідчить про недоцільність стягнення збитків у валюті агресора. Тому збитки на користь кожного з позивачів слід стягнути у тій валюті, резидентом якої країни вони є. За таких обставин суд дійшов висновку, що на користь [PERSON] слід стягнути збитки у розмірі 11 829 429 019,93 гривень (61 134 000 103 рублів * 50% * 0,387 (курс гривні до російського рубля за даними Національного банку України станом на час подання позовної заяви) та на користь [PERSON] слід стягнути 323 485 969,38 доларів США (11 829 429 019,93 гривень / 36,5686 (курс гривні до долара США за даними Національного банку України станом на час подання позовної заяви). Щодо угоди про передачу прав на відшкодування шкоди від 15.11.2021 укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «САДИ КІВІ», то суд відхиляє даний доказ, оскільки врегульовані даною угодою відносини учасників не мають ніякого значення для предмета спору, та відповідно даний доказ не доводить і не спростовує обставин, встановлених у ході розгляду справи (т. 1, а.с. 196-197). Також суд не бере до уваги роздруківку з веб-сайту «РБК компанії», оскільки дана інформація не є офіційною інформацією органів державної влади та не підтверджується іншими, дослідженими у ході розгляду справи, доказами (т. 2, а.с. 10-11). З огляду на те, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовів у повному обсязі, то відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів слід стягнути понесені ними судові витрати у вигляді сплати судових зборів за подання до суду позовних заяв майнового характеру у розмірі по 13 420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) гривень на кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved