Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

Позивач звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з позивачем. Крім того, просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно з подальшою індексацією, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Позов мотивується тим, що з 2017 року сторони знаходилась у фактичних шлюбних відносинах. 18.04.2018 року сторони зареєстрували шлюб. У період шлюбу, а саме [INFO] у них народився син - [PERSON] . Сторони припинили вести спільне господарство і проживати однією родиною, коли дитині було 2 місяці від народження. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20.10.20120 року шлюб розірваний. При розірванні шлюбу не було визначено місце проживання дитини, однак, починаючи з жовтня 2018 року між сторонами в добровільному порядку був визначений графік проживання сина: 5 днів з батьком та 5 днів з матір`ю. Даний графік дотримувався сторонами до 20.07.2021 року, однак 21.07.2021 року у сторін виник спір відносно місця проживання неповнолітнього сина. Посилаючись на те, що на теперішній між сторонами складні стосунки внаслідок чого вони не можуть дійти згоди щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, у них різні точки зору на виховання сина, дитина повідомляє матір, що вона не хоче їхати до батька хоче проживати з позивачем, відповідач чинить сварки та зводить наклепи, призводить до конфліктів, залучає до них дитину, позивач просила визначити місце проживання малолітньої дитини разом з нею та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі. В матеріалах справи наявний відзив представника [PERSON] - адвоката Селюкова П.В. на позовну заяву, в якому сторона відповідача за первісним позовом просила суд відмовити в задоволенні первісного позову [PERSON] в повному обсязі. Відзив мотивний тим, що малолітній син більшість часу проживає разом з батьком, матір в свою чергу не приділяє уваги та не займається вихованням дитини, створює перепони у спілкуванні батька з сином, намагається відвернути сина від рідного батька, при цьому увесь тягар матеріального утримання сина взяв на себе саме батько. (а.с.54-60, Том 1). До Суворовського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з зустрічною позовною заявою, в якій просив визначити місце проживання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] разом з батьком. Крім того просив стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 006,50 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі зустрічної позовної заяви - 05 жовтня 2021 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Позов мотивований тим, що позивач за зустрічним позовом приділяє більше уваги вихованню дитини, більш відповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків ніж його мати- відповідач за зустрічним позовом [PERSON] . Дитина перебуває на повному утриманні та вихованні батька, в квартирі, яку позивач винаймає створені всі умови для виховання та проживання сина. Посилаючись на те, що відповідач за зустрічним позовом [PERSON] не займається вихованням дитини, дитина найчастіше залишалася із батьком, крім того, позивач здійснює неналежний догляд за дитиною, відповідач змушений звернутися до суду з даними зустрічними позовними вимогами (а.с.26-32, Том 1). В матеріалах справи наявний відзив [PERSON] на зустрічну позовну заяву в якому остання просила відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа-Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини з батьком та стягнення аліментів,в зв`язку з їх необгрунтованістю (а.с. 166-172). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.12.2021 року зустрічний позов об`єднаний в одне провадження з первісним. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03.04.2023 року закрито підготовче засідання та призначено цивільну до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник - адвокат Боровик А.О. не з`явилися, при цьому в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність сторони, позовні вимоги за первісним позовом підтримала в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення. В судове засідання за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. При цьому, на адресу суду повернувся конверт із рекомендованими повідомленнями із позначкою «адресат за вказаною адресою не проживає». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, в судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду висновок органу опіки та піклування Суворовської РА ОМР про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю, та заяву в якій просив справу розглянути у відсутність їх представника, винести рішення з урахуванням прав та інтересів дитини. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволені зустрічного позову слід відмовити виходячи з наступного. Судом встановлено: 18.04.2018 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] , виданим Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 566 (а.с.15, Том1 ). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Одеським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13, Том 1 ) Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20.10.20120 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.16, Том1). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14, Том 1). На підтвердження первісних позовних вимог [PERSON] подані на ступні письмові докази : -Довідку КНП «Міський психіатричний диспансер Одеської міської ради» від 08.10.2021 року, згідно якої [PERSON] за даними архіву та картотеки не значиться; -Довідку КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР від 19.11.2021 року, згідно якої [PERSON] на наркологічному обліку не перебуває, при огляді наркологічних захворювань не виявлено; -Довідку КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР від 19.11.2021 року, згідно якої [PERSON] не перебуває на психіатричному обліку. При огляді без ознак психічного розладу. -Характеристику з місця проживання згідно якої [PERSON] проживає разом з сином - [PERSON] , [INFO] , та з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є хорошою сім`янинкою, яка піклується про свою дитину, бере участь у його вихованні. Вона привчає сина до праці, займається його освітою, особисто бере участь у вирішенні всіх питань, що виникають при виховані дитини. Син весь час охайний, добре вдягнутий та доглянутий. Рідний батько [PERSON] - [PERSON] за вищезазначеною адресою не проживає. [PERSON] матеріально утримує дитини та проводить вільний від роботи час з сином. Підписи посвідчені та перевірені керівником ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський» [PERSON] (а.с.117, Том 1); -Довідку-характеристику за № 257 від 08.10.2021 року з Одеського закладу дошкільної освіти ОМР «Ясла-садок» № 73 комбінованого типу, згідно якої [PERSON] займається вихованням та здоров`ям [PERSON] , бере участь в заходах ЗДО, відвідує батьківські збори, своєчасно здійснює оплату за харчування. Не конфліктна, доброзичлива, комунікабельна. З повагою ставиться до педагогів і обслуговуючого персоналу дошкільного закладу. До закладу приводить і забирає [PERSON] останнім часом мама - [PERSON] . [PERSON] успішно пройшов період адаптації, завжди активний, легко вступає в контакт з дорослими. Дитина постійно охайна, доглянута. За час перебування дитини в дошкільному закладі батько [PERSON] в дитячому садку з`являвся декілька разів, батьківські збори не відвідував, плату за харчування дитини не здійснював (а.с.118, Том 1); -Характеристику з місця роботи, видану ТОВ «Престиж-груп», згідно якої [PERSON] працювала з 19.06.2020 року до 30.08.2021 року в ТОВ «Престиж-груп, та ПП «Грона» працює з 01.09.2021 року по теперішній час на посаді «продавець-консультант», отримує заробітну плату, за період перебування на посаді [PERSON] зарекомендувала себе позитивно, як гарний фахівець, а також творча і креативна людина. Серед особистих якостей окремо треба відзначити постійне прагнення до розвитку та самовдосконалення. За характером спокійна та врівноважена [PERSON] швидко вписується у колектив і добре знаходить спліну мову з клієнтами. На протязі усього періоду роботи жодної скарги від клієнтів на неї не надійшло, тільки позитивні відгуки. Можна відзначити те, що поєднання досвіду роботи з комунікативними здібностями цього працівника принесли хороший результат нашій компанії. В колективі користується повагою та авторитетом. У порушені техніки безпеки помічена не була (а.с.120, Том 1); - ряд консультативних висновків на ім`я [PERSON] , [INFO] , та копії чеків (а.с. 128-154, Том 1). На підтвердження зустрічних позовних вимог стороною позивача за зустрічним позовом та відповідача за первісним [PERSON] надано: -Довідку з закладу дошкільного освіти «Приватний заклад «Центр розвитку дитини «Моя школа », видана [PERSON] про те, що [PERSON] , [INFO] , відвідує розвиваючі заняття ЗДО «ПЗ ЦРД «Моя школа». На заняттях [PERSON] був присутній з татом, [PERSON] . Дитина завжди була здорова, доглянута та охайна, весела, позитивна, дружня до спілкування. Артема добре розвинена пам`ять, увага, пізнавальний інтерес. Добрий контакт з татом (а.с. 44, Том 1). -Довідку закладу розвитку дитини « Фінес клуб многоборець «Школа всевозростного навчання плаванню» Видана [PERSON] про те, що його дитина, [PERSON] . [INFO] , відвідував розвиваючі заняття з плавання ЗРД «ШКОЛА ВСЕВОЗРАСТНОГО НАВЧАННЯ ПЛАВАННЮ» з 09.09.2019 р. по 27.07.2020 р. На заняттях [PERSON] був присутній з татом, [PERSON] . Дитина завжди була здорова, доглянута та охайна, весела, позитивна, енергійна, дружня до спілкування. У [PERSON] добре розвинена фізична форма, увага, пізнавальни інтерес. Одразу зрозуміло, що з дитиною займаються і розвівають згідно з його віком. Зацікавленість тата в фізичному розвитку сина дуже помітна (а.с.48, Том1); -Довідку закладу розвитку дитини «Международная академическая школа Одесса «Машо», видана [PERSON] про те, що [PERSON] , [INFO] , відвідував розвиваючі заняття з плавання ЗРД «Машо» з 05.11.2020 року по 30.06.2021 року (а.с.49, Том 1). -Страховий поліс № 100518111 (а.с.50, Том 1); -Копію листа до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, в якому [PERSON] просив зобов`язати [PERSON] надавати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , батьку для сумісного спілкування та побачень(а.с.45-47, Том1). В матеріалах справи наявний висновок органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , згідно якого встановлена доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно з нормами ч.6 ст.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Підстав для сумніву у достовірності висновку спеціалістів, його компетентності або об`єктивності у суду не має. Згідно зі ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до вимог ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини). Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР. Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. Так, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. Вищезазначений правовий висновок про переважність найкращих інтересів дитини над інтересами батьків викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі №712/10623/17. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . На час припинення шлюбних відносин місце проживання сина було визначено за спільною домовленістю між батьками - почергово. Однак, з липня 2021 року між сторонами виник спір про те, з ким буде проживати син. Так, батько малолітньої дитини - відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним заперечуючи проти визначення місця проживання сина разом з матір`ю, не надав суду жодного доказу в порядку ст. ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження своїх заперечень, зокрема, що визначення місця проживання дитини з матір`ю суперечать інтересам дитини. Крім того, суд зазначає, що наданий стороною [PERSON] письмовий доказ (а.с. 48, Том 1) спростований відповіддю на адвокатський запит (а.с.113, Том 1). Надана стороню [PERSON] копія листа до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, в якому [PERSON] просив зобов`язати [PERSON] надавати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , батьку для сумісного спілкування та побачень (а.с.45-47, Том 1) не стосується предмету доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи створення матір`ю належних умов для проживання, виховання та забезпечення дитини, виходячи в першу чергу з інтересів дитини, суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з матір`ю, що не є перешкодою для відповідача у спілкуванні з дитиною. В задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд прийшов до наступного. Статтями 180, 181, 182, 183 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття ; якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття ; той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Наразі судом встановлено, що син сторін у справі проживає з матір`ю, остання виконує свої обов`язки щодо його виховання, розвитку та матеріального забезпечення. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, оскільки дитина сторін проживає разом з позивачем [PERSON] , а [PERSON] є його батьком та на нього покладено однаковий з [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісними позовом аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі по 5 000,00 грн. щомісячно з подальшою індексацією, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Одночасно, суд зазначає, що відповідачем за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги в частині розміру аліментів не оспорювалися. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення первісних позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 908,00 гривень. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн. за позовною вимогою про стягнення аліментів, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом в цій частині.

Outcome: approved