Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

У вересні 2022 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 04.10.2014 між ним та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві про, що зроблений відповідний актовий запис № 2736, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після укладення шлюбу змінено з [PERSON] на [PERSON] . Сторони мають спільну неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю. Підставою для розірвання шлюбу є те, що спільне життя сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, сторони не проживають разом, шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Подальше перебування у шлюбі буде суперечити інтересам позивача. Згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 20.10.2022 провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.02.2023 клопотання представника відповідача про надання часу на примирення у цивільній справі, задовольнено та надано сторонам строк для примирення тривалістю шість місяці до 03.08.2023. Провадження у справі зупинити до закінчення строку для примирення. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2023 поновлено провадження у цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання позивач не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, представник відповідача до суду подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, вимоги позову визнав та проти задоволення позову не заперечував. Вказав, що судом було надано час для примирення сторін, але порозумітися сторони не змогли. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві від 04.10.2023, актовий запис № 2736, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб. Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини змінено на [PERSON] . Сторони мають спільну неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження від 12.07.2016 видане Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2848. Сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки. Рішення про розірвання шлюбу сторони прийняли остаточно. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Судом надавався час для примирення сторін. Водночас, збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Приймаючи до уваги заяви сторін, суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи що сім`я сторін розпалась остаточно, досягнути примирення між сторонами не вдалося, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, відтак, суд приходить висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved