Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Олевського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 15.01.2015 року. Від спільного проживання у шлюбі сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , 2015 року народження та сина [PERSON] , 2016 року народження. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння. Позивачка та відповідач втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Враховуючи зазначене, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишивши їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Винару Л.В. 11.07.2023 року на запит суду надійшла інформація із Олевської міської ради Житомирської області про зареєстроване місце проживання відповідача по справі [PERSON] . Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 25.07.2023 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 10.10.2023 року від в.о. генерального директора КНП «Олевська ЦЛ» ОМР Третьякова М. надійшла інформація згідно якої позивачка [PERSON] на обліку з приводу вагітності в жіночій консультації не перебуває. Відповідно до ч. 2\~ст. 279 ЦПК України\~розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає\~справу в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~без повідомлення\~сторін за\~наявними у\~справі матеріалами,\~за\~відсутності клопотання\~будь-якої\~зі сторін\~про інше. За клопотанням однієї із сторін або за власною ініціативою суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, до суду надала письмову заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалася позивачка. Відповідач у судові засідання 07.09.2023 року, 05.10.2023 року та 19.10.2023 року не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Причини неявки суду невідомі, заяв про відкладення розгляду справи від [PERSON] не надходило. У відповідності до статей\~174,\~178 ЦПК України\~відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Виклик останнього був здійснений поштою за його зареєстрованим місцем проживання. Крім того, судом було здійснено виклик відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11\~ст. 128 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про розгляд справи. Згідно ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведене, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність сторін з дотриманням вимог, встановлених законом, враховуючи згоду позивачки на розгляд справи в порядку заочного провадження. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 15.01.2015 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Олевського районного управління юстиції у Житомирській області за актовим записом № 2, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 8-9). Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в медичному закладі, що стверджується листом в.о. генерального директора КНП «Олевська ЦЛ» ОМР Третьякова М. від 10.10.2023 року № 1798/05-6 та довідкою КНП «Олевська ЦЛ» ОМР № 140 від 10.10.2023 року (а.с. 29-30). Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як вбачається зі змісту поданої позовної заяви підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Позивачка та відповідач втратили почуття любові та поваги одне до одного, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що позивачка скористалася правом на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, наполягала на розірванні шлюбу, відповідачем не подано у визначеному ЦПК України порядку жодного доказу на спростування доводів позивачки, викладених нею у позовній заяві. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки позивачка не бажає перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбу не допускається та збереження шлюбу суперечить інтересам однієї із сторін. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Також, враховуючи положення ч. 1\~ст. 113 СК України, відповідно до якої особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: dismissed