Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

19.09.2023 року [PERSON] звернувся до Новобузького районного\~суду Миколаївської\~області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», зазначивши третіми особами: приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкову Марію Вікторівну, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 24209, вчинений 12.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» грошових коштів в сумі 11740,48 грн., що виникли внаслідок невиконання боржником кредитного договору № 39/5394SFPR7 від 16.02.2012 року, в межах виконавчого провадження № 64661040, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною та стягнути з відповідача на його користь судові витрати, а саме: витрати з надання правової (правничої) допомоги в розмірі 6000,00 гривень та витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що йому стало відомо про те, що 26.02.2021 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова М.В., на підставі виконавчого напису від 12.02.2021 року № 24209 відкрив виконавче провадження № 64661040 про стягнення з нього на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» невиплачені в строк грошові кошти в загальному розмірі 11740,48 грн. Виконавчий напис був вчинений на підставі кредитного договору № 39/5394SFPR7 від 16.02.2012 року укладеного між ним та ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та страховиком ПрАТ «Ренесанс Життя». Вважає дії відповідача незаконними, необґрунтованими з тих підстав, що виконавчий напис було вчинено з порушенням норм законодавства, виконавчий напис не відповідає вимогам закону, тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Він не отримував від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та приватного нотаріуса Горай О.С. документів та повідомлень. Про наявність вищевикладених обставин щодо відкритого виконавчого провадження на підставі оскаржуваного виконавчого напису йому стало відомо після блокування всіх банківських рахунків та накладення арешту на кошти. Стягувачем за виконавчим написом є ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», яке не було кредитодавцем за вказаним у виконавчому написі кредитним договором, а отримало право вимоги шляхом укладання з іншими юридичними особами договорів відступлення права вимоги та факторингу, що свідчить про те, що нотаріус, вчиняючи відповідний виконавчий напис мав перевірити додержання сторонами таких договорів порядку їх укладення та відповідно, передачі відступлених активів та пасивів, в тому числі порядок інформування боржників за відступленими грошовими зобов`язаннями про зміну кредитора. При цьому, будь-яких повідомлень щодо зміни кредитора за кредитними договорами, за якими наразі кредитором є відповідач, він ніколи не отримував. Також, окрім заборгованості за тілом кредиту, виконавчим написом також стягнуто заборгованість за нарахованими процентами, несплаченими відсотками та пенею, які зроблені стягувачем самостійно, а тому будь-яких документів, що підтверджують безспірність таких сум та встановлюють прострочення виконання зобов`язання взагалі існувати не може. Виконавчий напис від 12.02.2021 року за № 24209 вчинено з грубим порушенням порядку його вчинення, оскільки зазначена у ньому сума не є безспірною, відповідач не надав нотаріусу документи, визначені у п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно автоматизованого розподілу справи між суддями від 19.09.2023 року матеріали позову розподілені судді Вжещ С.І. Ухвалою судді від 21.09.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито. Призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 09.10.2023 року о 10:40 годині. Ухвалою суду від 09.10.2023 року розгляд справи, на підставі пункту 2 частини 2 статті 223 ЦПК України, відкладено до 26.10.2023 року о 10:30 годині. 18.10.2023 року від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до суду надійшло клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву [PERSON] разом із відзивом та підтвердженням направлення його копій всім учасникам справи. Ухвалою судді від 20.10.2023 року клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» Іжаковського О.В. про поновлення строку на подання відзиву у справі за позовною заявою задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку для подання відповідачем по справі відзиву на позов. Поновлено строк на подання відповідачем ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відзиву на позов. У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. За змістом п.2.3 глави 16 розділу ІІ Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих банком повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. За таких умов нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Також відповідач направив клопотання про зменшення судових витрат на правову допомогу, що поніс позивач. Позивач на судовий розгляд справи не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача [PERSON] адвокат Пушкарьов О.О. в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи без його участі, заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» в судові засідання 09.10.2023 року та 26.10.2023 року також не з`явився, не повідомив суд про причину своєї неявки. Треті особи пояснень по справі не надавали, в судове засідання не з`явились. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши додані до них письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. 12.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис №24209 щодо звернення стягнення з\~\~ [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь відповідача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» грошових коштів в сумі 11740,48 гривень (а.с.25). На виконання виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. 01.03.2021 року відкрито виконавче провадження №64661040 (а.с.13). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 623-08-05 від 04.12.2019 року та картки фізичної особи - платника податків, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , має реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] (а.с.12,11). Позивач вважає виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням діючого законодавства, посилаючись на те, що не укладав з відповідачем будь-яких кредитних договорів, його не було попереджено про усунення порушень за кредитним договором, а у нотаріуса на момент вчинення виконавчого напису були відсутні підстави для визнання суми заборгованості безспірною. Крім того, процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). На момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 року по справі №750/1627/18. Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене, та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат»,у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі №357/12818/17 та від 27 серпня 2020 року у справі №554/6777/17. Матеріали справи відомостей про дату отримання позивачем відповідних повідомлень від відповідача, а звідси інформованність про наявність боргу, не містять. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису. Процедура стягнення боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимога про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.Разом з тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 5.07.2017 №6-887цс17 та підтверджений у Постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року № 201/11696/16-ц. Подання позивачем даного позову суд розцінює як незгоду [PERSON] із пред`явленою йому заборгованістю, а, отже, наявністю спору щодо її розміру. Також, як вбачається з матеріалів справи, з часу закінчення строку дії договору, укладеного між АТ "Платинум банк" та [PERSON] (16.04.2014 року) до часу видання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, сплили строки позовної давності, що також вказує на наявність спору, який, шляхом видання виконавчого напису, врегульований не може бути. Суд також зазначає, що 26.11.2014 року до постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни, за якими було доповнено вказаний перелік розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначені зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме доповнення пунктом 2, який стосувався стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 залишено без змін. У зв`язку з визнанням судом незаконними норм Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, якими було доповнено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, положеннями про кредитні договори, станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 діяла в редакції, яка не передбачала права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, а передбачала стягнення на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди. Отже, станом на час вчинення виконавчого напису - 26.02.2021 року, постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 передбачала вчинення виконавчих написів лише на підставі нотаріально посвідченого договору. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст.13 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст.81 ЦПК України). Копії документів та матеріалів справи, на підставі яких був виданий виконавчий напис за реєстровим номером 24209 від 12.02.2021 року щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» грошових коштів в сумі 11740,48 грн., за яким відбувається стягнення у виконавчому провадженні № 64661040, відповідачем та третьою особою, суду надані не були. Крім того, стороною відповідача суду не надано доказів про те, що кредитний договір, який став підставою для видачі оспорюваного виконавчого напису, був нотаріально посвідченим, що виключає можливість вчинення виконавчого напису щодо даного договору. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц і від 15.04.2020 у справі №158/2157/17. З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. з порушенням чинного законодавства, за відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору, що виключало можливість його вчинення, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом був сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн. за подання позовної заяви. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що судом позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», задоволені повністю, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання позову та заяви про забезпечення позову в сумі 1610,40 грн. Що стосується витрат на правничу допомогу суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна, правнича допомога є складовою судових витрат. Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Враховуючи те, що представником позивача суду не надано належних доказів оплати позивачем судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою, судом дане питання не може бути вирішене. При цьому, позивач має право, в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України, надавши відповідні докази, звернутись до суду з заявою про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved