Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що [INFO] року внаслідок нещасного випадку із смертельним наслідком на виробництві ТОВ «ДФУ АГРО» загинув [PERSON] 1981року народження у віці 34 роки - чоловік позивачки [PERSON] ( Позивач-1), батько [PERSON] (Позивач-2 ). Нещасний випадок на виробництві стався під час виконання будівельних робіт, а саме згідно акту Форми Н-1/П від 17 квітня 2023року п.4 обставини, за яких стався нещасний випадок, де виконувались демонтаж опалубки для виготовлення бетонних конструкцій. Роботи виконувались за допомогою молотка та ручного електроінструменту. Тобто виконувались роботи підвищеної небезпеки, без будь- якого навчання з питань охорони праці та медичного обстеження до початку виконання робіт потерпілим. Комісія з розслідування визнала зазначений юридичний факт, що має важливе значення згідно зазначеного Акту Форми Н-1/П п.3, абзац 8 витяг по тексту «Разом з цим, на час настання нещасного випадку у березні 2016 року спеціальною комісією було встановлено, що посадові особи підприємства не пройшли навчання і перевірку знань галузевих правил з охорони праці. До виконання робіт підвищеної небезпеки були допущені працівники, які не пройшли попереднього та періодичних медичних оглядів, без перевірки знань з питань охорони праці та без використання засобів індивідуального захисту. Первинні інструктажі проводила особа, яка не пройшла перевірку знань відповідних нормативних правових актів з питань охорони праці. Відсутні посадові інструкції безпосередніх керівників робіт та інженера з охорони праці. З боку посадових осіб не здійснювався контроль за використанням працівниками засобів індивідуального захисту. Працівники, які виконували роботи із застосуванням ручного електроінструменту, не були атестовані на другу групу з електробезпеки.». Згідно з повідомлення Обласного бюро судово - медичної експертизи Житомирської області від 17 травня 2016 року №2974 вбачається, що безпосередньою причиною смерті [PERSON] стала черепно-мозкова травма, що супроводжувалась переломом кісток основи та склепіння черепа, які утворилися від дії тупого предмету, можливо при падінні з положення стоячи. Слід зауважити, що висновок не містить чіткої причини самого травмування, адже відсутні прямі свідки, як під час виконання робіт, так і самого падіння потерпілого в підсобному приміщенні. Тобто незрозумілий факт чому потерпілому стало погано під час виконання робіт, можливо відбулося ураження електричним струмом, або падіння ще до перебування в побутовому приміщенні. Отже з огляду на зазначений витяг з акту зрозуміло, що вина підприємства в смертельному травмуванні [PERSON] є беззаперечною. Власник, в порушення вимог ст.153 Кодексу законів про працю України, у даному випадку, не забезпечив безпечних умов праці, що стало причиною загибелі [PERSON] при виконанні ним трудових обов`язків. Загибеллю [PERSON] , при виконанні ним трудових обов`язків, позивачам завдано тяжку моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу його смерті. Діями роботодавця, спрямованими на незабезпечення безпечних і нешкідливих умов праці, що призвело до нещасного випадку на виробництві, в результаті якого , чоловік та батько загинув, спричинено рідним потерпілого моральну шкоду, яка полягає в тому, що внаслідок загибелі на виробництві [PERSON] позивачі зазнали глибоких моральних та душевних страждань, втратили близьку людину, у зв`язку з чим позбавлені можливості отримувати від нього піклування, турботу, матеріальну підтримку. Вказані обставини викликають у них відчуття постійного хвилювання, порушення нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від них додаткових зусиль для організації свого життя. Перелічені негативні явища не можуть не турбувати позивачів, не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію, у зв`язку з чим позивачі вважають, що факт моральних страждань є більш ніж очевидним. При розгляді даної справи, позивачі просять суд враховувати порушення їх нормальних життєвих зв`язків, неможливість ведення попереднього способу життя, неможливість повернення близької людини, чоловіка та батька. Так, дружина загиблого [PERSON] втратила гарного господаря, внаслідок цього відбулося порушення особистих життєвих та соціальних зав`язків, втрата впевненості у подальшому житті , відчуття безпорадності, самотності, страху. Внаслідок такого психологічного розладу завдано суттєвих психологічних та моральних страждань, що призвело до неможливості нормально жити та спілкуватись з дитиною, сусідами, близькими, оточуючими людьми. Окрім того, завдана моральна шкода полягає в самому факті смерті чоловіка, якого вона дуже любила та поважала . Моральну шкоду, завдану дружині загиблого [PERSON] оцінює у 1 мільйон гривень. Також, донька загиблого [PERSON] втратила рідного батька в дитинстві, переживала тоді, і дотепер переживає сильні моральні та фізичні страждання у зв"язку з втратою рідної та близької людини, втратою моральної та батьківської підтримки. Через передчасну смерть батька пережила сильний стрес. У зв`язку з смертю батька, був змінений звичайний спосіб її життя. З 2016 року вона перебуває у стресовій ситуації, моральній нестабільності у зв`язку з постійними судовими процесами, щодо визнання нещасного випадку на виробництві, як таким, що пов`язаний з виробництвом. Нервовий стан триває 7 років. Моральну шкоду, завдану дочці оцінює у 1 мільйон гривень. Справу розглянуто в порядку загального позовного провадження. Представник відповідача адвокат Гук А.Р. надав відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти позовних вимог та обставин викладених в ньому, звернув увагу суду на те, що смерть [PERSON] не пов`язана з виробництвом. Відповідач не погоджується з тим, що він, як вказують позивачі, в порушення вимог Закону України " Про охорону праці" не забезпечив безпечних умов праці, що стало причиною загибелі [PERSON] , оскільки, потерпілий [PERSON] не виконував робіт з підвищеною небезпекою, він не повинен був забезпечуватись засобами індивідуального захисту. Ні актом розслідування , ні будь-яким іншим документом чи рішенням не встановлено порушень " Правил охорони праці у твариництві. Свинарство" , затверджених Наказом Держкомітету України з нагляду за охороною праці № 269 від 06.12.2004, які діяли на момент настання нещасного випадку. Також, відповідач зазначає, що моральні страждання [PERSON] та [PERSON] внаслідок втрати чоловіка та батька є беззаперечними та такими, які не можливо оцінити . Однак втрата сталася внаслідок нещасного випадку , а не неправомірних дій відповідача. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. . [PERSON] надала відповідь на відзив, вказавши, що не погоджуються з доводами представника відповідача щодо основної причини загибелі [PERSON] посилаючись на акт спеціального розслідування нещасного випадку, вважає, що смерть чоловіка настала саме внаслідок незабезпечення відповідачем безпечних умов праці для працівників, а розмір завданої їм моральної шкоди повністю підтверджується наданими ними доказами, просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги . Позивачка [PERSON] , пояснила, що тривалий час добивається справедливості, одна виховує доньку у звязку з втратою чоловіка. Позивачка [PERSON] , позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав надані стороною відповідача відзив на позов . Пояснив, що дійсно стався нещасний випадок на виробництві внаслідок якого загинув [PERSON] , однак отримання моральних страждань від смерті близької людини сталося не внаслідок протиправний дій відповідача. Вважає вимоги позивачів не обґрунтованими і такими, що не можуть бути задоволені. Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган (ч.2 статті 153 КЗпП України). Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Так, судом встановлено, що позивачка [PERSON] на час нещасного випадку перебувала у шлюбі з [PERSON] .. Позивачка [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] .. Потерпілий [PERSON] працював підсобним працівником у ТОВ "ДФУ АГРО", травму отримав в робочий час , під час перебування у підсобному приміщенні товариства. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 473 від 11 березня 2016 року смерть [PERSON] настала внаслідок нещасного випадку у зв`язку з виробництвом, причина смерті: а) травматичний шок, б) перелом кісток основи та склепіння черепа, в) закрита черепно-мозкова травма, г) падіння не уточнене. Згідно висновку експерта № 73 від 17 травня 2016 року вбачається, що смерть [PERSON] , 1981 року народження, настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася переломами кісток основи та склепіння черепа. При дослідженні трупа [PERSON] виявлено наступні тілесні ушкодження: "крововилив під м`які покриви голови з внутрішньої сторони в центральній потиличній ділянці, розміром 6 х 5 см, темно-червоного кольору, неправильної овальної форми, з помірно чіткими межами, однорідний на всьому протязі; перелом кісток основи та склепіння черепа, який починається в проекції зовнішнього потиличного виступу, іде до верху на склепіння приблизно на висоту 4 см і дещо повертає праворуч та закінчується, також даний перелом іде до низу на основу черепа, проходить в праву задню черепну ямку та закінчується біля межі з правою середньою черепною ямкою; загальна довжина перелому біля 13 см, лінійної форми, без суттєвого розходження країв, без додаткових переломів, без крововиливів в під тверді та м`які оболонки у вказаному місці. Дані ушкодження утворились внаслідок дії тупих предметів, можливо термін, вказаних в постанові, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя та знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті. Не виключена можливість утворення виявлених тілесних ушкоджень внаслідок падіння з положення "стоячи" на тверду поверхню, виступаючі предмети. В крові трупа етиловий спирт не виявлений" . [PERSON] перебуваючи у трудових відносинах з Товариством, на час отримання смертельної травми , знаходився на робочому місці - території підприємства, докази настання смерті останнього внаслідок загального захворювання відсутні. Матеріали справи не містять жодного висновку експерта, який свідчив би, що смерть [PERSON] настала внаслідок природної смерті або смерті від загального захворювання , зокрема серця. Навпаки довідка з лікарні за місцем проживання потерпілого від 17.11.2016 свідчить про те, що потерпілий не перебував на обліку у лікарів із захворюванням серцево - судинної системи. Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган (ч.2 статті 153 КЗпП України). Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно п. 3.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган (ч.2 ст.153 КЗпП України). Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Також в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р.) Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 9 Постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 27 липня 2004 року по справі "Ромашов проти України" звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду, будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлена письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких (Суд) може відхилити вимогу повністю або частково». Проте суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача, але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства. Оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Судом встановлено, що [PERSON] , який був чоловіком позивачки [PERSON] та батьком позивачки [PERSON] , перебував у трудових відносинах з філією ТОВ "ДФУ АГРО" та працював підсобним працівником. 10.03.2016 року [PERSON] загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві під час виконання ним трудових обов`язків. При таких обставинах, обов`язок щодо відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті [PERSON] членам його родини - дружині та дочці, покладається саме на роботодавця, який має відповідати за шкоду, задану смертю працівника членам його родини. Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу, наданого позивачами окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позивачами поза розумним сумнівом доведено, що смерть [PERSON] настала внаслідок нещасного випадку на виробництві в результаті чого їм, як членам його сім`ї, було завдано значної моральної шкоди, оскільки позивачі назавжди втратили чоловіка, батька, залишились без його підтримки та піклування, що призвело до порушення усталеного способу життя останніх, погіршення стану здоров`я та стосунків з оточуючими людьми та беззаперечно свідчить про те, що позивачі відчувають і надалі будуть відчувати негативні переживання морального та психологічного характеру, пов`язаних із втратою близької людини, тому моральна шкода, завдана вказаним особам смертю [PERSON] , підлягає стягненню з відповідача на їх користь. Суд вважає за необхідне зазначити, що встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує обставини нещасного випадку, що стався з [PERSON] , зокрема те, що причинами цього випадку слугували як порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівників відповідача, так і з боку самого потерпілого , який не дбав про своє здоров"я, не звертався до лікаря за допомогою ( згідно повідомлення Обласного бюро судово-медичної експертизи Житомирської області від 17.05.2016 року № 2974, вбачається , що при проведені судово-гістологічної експертизи шматочків серця було встановлено ішемію, гіпертроцію та дистрофію міозитіа, фібріоз строми серцевого м"язу , що свідчить про наявність у потерпілого захворювання серця, яке призвело до розвитку серцевої недостатності , можливості втрати свіддомості , що стала причиною падіння, що стало супутною причиною нещасного випадку на виробництві ) , а також глибину, характер, інтенсивність, тривалість моральних страждань позивачів, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках та незворотність наслідків, завданих нещасним випадком, у вигляді смерті [PERSON] . Як встановлено в судовому засіданні, позивачі втратили дуже близьку їм людину, чоловіка та батька, який піклувався про матеріальний та моральний стан своєї родини, опікувався дружиною, дочкою, для яких був беззаперечним авторитетом та опорою у житті, тому смерть [PERSON] , поза розумним сумнівом, призвела до порушення нормальних життєвих зв`язків членів його родини, вкрай негативно вплинула на їх почуття та душевний стан, завдала душевного болю та моральних страждань, змусила нервувати, утруднила спілкування з оточуючими людьми - друзями, знайомими , що зумовило необхідність для кожного із позивачів вжиття додаткових зусиль по налагодженню цих стосунків, і усі вказані чинники у своїй сукупності, поза розумним сумнівом, вимагали від позивачів значних додаткових зусиль для подальшої організації свого життя. З врахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а з відповідача, на користь позивача [PERSON] , слід стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000,00 грн. та на користь позивача [PERSON] , слід стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 150000,00 грн. що буде достатньою сатисфакцією перенесених ними моральних страждань, які вони зазнали у зв`язку зі смертю [PERSON] , а в решті заявлених вимог слід відмовити, оскільки позивачами не надано достатніх доказів на підтвердження завдання їм моральної шкоди у зазначеному ними розмірі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: partial