Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

22 травня 2023 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом в інтересах позивача [PERSON] , у якому просить ухвалити рішення, яким встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ №0266891, виданий 16 травня 2000 року на підставі рішення Недригайлівської районної державної адміністрації від 31 грудня 1999 року №429, належав [PERSON] , яка померла [INFO] , а також визнати за позивачем право на земельну частку (пай) у розмірі 3,72 в умовних кадастрових гектарах, що належала [PERSON] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0266891, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] у смт Терни Недригайлівського району Сумської області померла мати позивача, [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, у тому числі і на земельну частку (пай), яка розташована на території Недригайлівської селищної ради. Позивач прийняла спадщину матері, оскільки фактично вступила у володіння спадковим майном. У свою чергу мати позивача прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у смт Терни Недригайлівського району Сумської області. Бажаючи отримати свідоцтво на право на спадщину на вказане майнове право, позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Юрченко А.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), розміром 3,72 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Недригайлівської селищної ради Роменського району Сумської області, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , але нотаріусом відмовлено у вчинені цієї нотаріальної дії, оскільки позивачем не надано оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай). Також було встановлено, що у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії CM № 0266891, виданого [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в смт. Терни, Роменського району, Сумської області, прізвище спадкодавця зазначено як « [PERSON] », а у свідоцтві про її смерть вона зазначена, як « [PERSON] ». За таких обставин представник позивача просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документу спадкодавцю та визнати за позивачем право на земельну частку (пай) . Захистити своє право в інший спосіб, крім звернення до суду з із позовом, позивач не має можливості. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у підготовче судове засідання не прибули, представник позивача просив розгляд справи провести без його участі. Представник Недригайлівської селищної ради Сумської області, відповідача у справі, у підготовче судове засідання не прибув, подав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 81). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно зі ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, пересвідчившись, що визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] в смт Терни Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією сторінок паспорта серії [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9), [INFO] народилася [PERSON] , матір`ю якої записана [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , уродженка смт Терни, одружилася 24.08.1973 з [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.10). [INFO] мати позивача [PERSON] померла в смт. Терни, Роменського району, Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). Із довідки-характеристики Тернівського старостинського округу Недригайлівської селищної ради від 29.03.2023 за №72 (а.с.15) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , до дня смерті [INFO] постійно проживала в [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , разом з нею ніхто не був зареєстрований і не проживав. Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі Тернівської селищної ради не посвідчувався. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] , яка відповідно до п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР фактично вступила у володіння спадковим майном спадкодавця. Із листа приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Сумської області Торчицької В.М. від 12.10.2023 за №347/02-14 встановлено, що нотаріусом після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] 26 жовтня 2020 року була заведена спадкова справа за №85/20, будь-яких заяв від інших спадкоємців не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Вказана інформація також підтверджується Інформаційною довідкою із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), за №74307846 від 12.10.2023 (а.с.82-83). Таким чином, на підставі вищевикладеного можливо дійти висновку, що позивач [PERSON] прийняла спадщину своєї матері [PERSON] на підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР. [INFO] померла [PERSON] в смт. Терни Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). За життя [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , склала 23 грудня 1988 року заповіт, реєстровий номер 312, яким заповіла все своє майно [PERSON] , матері позивача (а.с.11). Із листа відділу № 3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 02.08.2023 за №271/15-23 встановлено, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну часту (пай), що видаються Недригайлівською районною державною адміністрацією членам ВАТ "Тернівський Бурякорадгосп", є запис за номером 604 від 17.05.2000 року, що [PERSON] , на підставі розпорядження голови Недригайлівської районної державної адміністрації від 31.12.1999 року № 429, виданий сертифікат серії CM №0266891 на право на земельну частку (пай) розміром 3,72 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка знаходиться на території Тернівської селищної ради Недригайлівського району, про що свідчить підпис у відповідній графі Книги реєстрації. Державний акт на паво приватної власності на земельну ділянку по вищевказаному сертифікату не видавався (а.с.56). Із довідки-характеристики Тернівського старостинського округу Недригайлівської селищної ради від 29.03.2023 за №73 (а.с.13) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , до дня смерті [INFO] постійно проживала в [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , разом з нею ніхто не був зареєстрований і не проживав. Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі Тернівської селищної ради посвідчувався 23 грудня 1988 року, реєстровий номер 312. Заповіт не змінювався і не відмінявся. Із інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданої на запит суду приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Юрченко А.М., вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилась (а.с.49). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Із аналізу досліджених судом доказів вбачається, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , яка отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), є одна і та ж особа, а розбіжність у написанні прізвища спадкодавця зумовлені неправильним перекладом з російської мови. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] померла [INFO] , до правовідносини спадкування після їх смерті слід застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року (згідно з п.4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року). Згідно ч.1, 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. У відповідності до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] , тому є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. Згідно з ст. 549 ЦК УРСР 1963 року вважається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР 1963 року спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Ст. 561 цього ж кодексу визначає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Дана стаття не встановлює граничного строку, протягом якого спадкоємець, який прийняв спадщину повинен звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] прийняла спадщину своєї матері [PERSON] за законом, яка у свою чергу прийняла спадщину [PERSON] за заповітом, а тому позивач успадкувала земельну частку (пай) розміром 3,72 в умовних кадастрових гектарах, що належала [PERSON] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0266891, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] у смт Терни Недригайлівського району Сумської області. Приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Юрченко А.М. позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Одночасно нотаріусом було роз`яснено порядок захисту майнових прав спадкоємця в судовому порядку (а.с.10). Відсутність правовстановлюючого документу на земельну частку, а саме оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0266891 перешкоджає позивачеві оформити прийняту спадщину після смерті матері і в повному обсязі розпоряджатися нею, а оформити документи іншим шляхом неможливо. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Вимога про стягнення судових витрат позивачем не заявлена. На підставі викладеного,

Outcome: approved