Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

31.08.2023 представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 8735807423 від 30.12.2021 в розмірі 119062,77 грн. з яких: 85962,01 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 6,50 грн. сума заборгованості за відсотками річними; 33094,26 грн. сума заборгованості за щомісячними процентами, а також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказував, що 30.12.2021 [PERSON] подав до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг, на отримання від ТОВ «Фінансова компанія "Центр фінансових рішень» кредиту, що має наслідком укладення договору кредиту № 8735807423 від 30.12.2021 Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, на умовах встановлених договором, в тому числі умовах передбачених у паспорті на кредит № [NUMBER] , що є невід`ємною частиною договору. Пунктом 2.1. кредитного договору визначено, що всі інші умови кредитного договору, викладені у Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР». Пунктом 2.2. Кредитного договору визначено, що цей Договір, паспорт кредиту № [NUMBER] та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» складають єдиний кредитний договір. Відповідно до умов паспорту кредиту № 5807423 та кредитного договору № 8735807423 від 30.12.2021 позичальнику надано грошові кошти в сумі 86321,83 грн., зі строком кредитування 48 місяців, з обов`язком сплати річних відсотків 0,01 % від суми боргу за договором та 2,49 % щомісячних відсотків від суми кредиту. Кредит надано безготівковим шляхом, у спосіб зазначений у Паспорті кредиту. Кредитодавець надав позичальнику всю інформацію відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та іншу інформацію необхідну для свідомого та добровільного вибору фінансових послуг, а позичальник підтвердив, що ознайомлений з умовами кредитування та орієнтовною загальною сумою кредиту. Відповідно до п. 5.1 Умов отримання кредитів, позичальник зобов`язалася щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти. Відповідач [PERSON] отримав кредит шляхом безготівкового перерахування коштів, а отже кредитодавець свій обов`язок визначений кредитним договором виконав. Відповідач був повідомлений про те, що права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021, відповідно до умов цього договору та витягу з реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги, позивач є Новим кредитором боржника [PERSON] за кредитним договором № 8735807423 від 30.12.2021. Разом з тим, відповідач [PERSON] умови кредитного договору не виконує, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, хоча банк сповіщав позивальника про наявність боргу та необхідність його погашення. Станом на 07.08.2023 заборгованість позичальника за кредитним договором складає 119062,77 грн. У зв`язку з цим, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] не визнав позов банку, про що надав суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи заперечення проти позову вказував про не підписання договору № 8735807423 від 30.12.2021, наявний підпис позичальника на паспорті споживчого кредиту та заяві анкеті йому не належить, що нібито підтверджується копією його паспорта. В анкеті заяві взагалі відсутнє прохання надання кредиту. Умови отримання кредиту ним не підписані. Виписку про рух коштів на рахунку вважав неналежним доказом через неналежне посвідчення, вважав поставлений відтиск печатки підробленим, а саму виписку вважав нечитабельною. Вважав неналежним доказом розрахунок заборгованості, за відсутності первинних бухгалтерських документів. Разом з тим позивач вказав, що не може погодитися з тим, що сам лише «факт підписання анкети-заяви» свідчить про видачу кредиту. Вважав відсутніми докази про отримання ним кредиту та обґрунтування кредитної заборгованості. Крім цього, вважав недоведеним факт відступлення права вимоги позивачу (а.с. 5-8 т.2). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку визначеному законом. Позов містить заяву про розгляд справи за відсутності представника АТ «Таскомбанк» (а.с. 5 т.1). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку визначеному законом. У відзиві виклав прохання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 5 т.2). Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Відповідно до\~ст.\~12\~ЦК України,\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст.\~13\~ЦК України,\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів у\~цивільних справах\~не є\~обов`язком суду,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Суд має\~право збирати\~докази,\~що стосуються\~предмета спору,\~з власної\~ініціативи лише\~у випадках,\~коли це\~необхідно для\~захисту малолітніх\~чи неповнолітніх\~осіб або\~осіб,\~які визнані\~судом недієздатними\~чи дієздатність\~яких обмежена,\~а також\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до\~ст.\~43\~ЦПК України,\~учасники справи\~зобов`язані:\~сприяти своєчасному,\~всебічному,\~повному та\~об`єктивному встановленню\~всіх обставин\~справи; подавати усі\~наявні у\~них докази\~в порядку\~та строки,\~встановлені законом\~або судом,\~не приховувати\~докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; Згідно зі ст. 76 ЦПК України, визначено поняття доказів та засобів доказування, а статтями 77- 80 ЦПК України, визначено вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів. Зокрема, в ч.2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст.\~81\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування\~не може\~ґрунтуватися на\~припущеннях. Згідно ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 30.12.2021 між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія "Центр фінансових рішень» укладено кредитний договір № 8735807423 від 30.12.2021, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія "Центр фінансових рішень» зобов`язалося надати кредит [PERSON] на умовах встановлених цим договором, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Так, договором передбачено надання кредиту в розмірі 86321,83 ггрн, строком на 48 місяців. Згідно п. 1.2 договору, кредит надається безготівковим шляхом. Умовами договору визначено річні проценти 0,01 % та щомісячні проценти 2,49 %, початковий відсоток при надання кредиту 5 % - 3446,50 грн. Пунктом 1.3 визначено, що повернення кредиту має здійснюватися на умовах визначених договором, зокрема за встановленим графіком, з останнім платежем 30.12.2025 (а.с. 7). Відповідно до п. 1.4 кредитного договору, позичальник [PERSON] доручив банку виплатити за рахунок отриманого кредиту суми коштів за вказаними реквізити, зокрема на погашення заборгованості за іншими кредитними договорами, а саме від 27.10.2020 та 12.05.2021, а також проведення страхових платежів, платежів за виготовлення електронних ключів (а.с. 8). Кожен аркуш вказаного договору містить підпис позичальника, яким є [PERSON] . Підпис позичальника [PERSON] містить заява-анкета на отримання кредиту (а.с. 12) та паспорт кредиту № [NUMBER] , який містить особисті дані позичальника, істотні умови кредитного договору, ідентичні тим, що викладені у кредитному договорі, зокрема щодо суми кредиту, строку кредитування, відсоткової ставки, порядку погашення кредиту (а.с. 10). Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач [PERSON] , серед іншого вказував про не підписання ним тексту договору та належність підписів у вищевказаних документах не йому. Однак, вказані доводи відповідача суд розцінює критично, оскільки вони не доведені перед належними та допустимим доказами. Відповідачем перед судом не спростовано факт підписання вказаних складових кредитного договору, які містять його персональні дії, до яких долучено копії його паспорта та ідентифікаційного коду (а.с. 214-218 т.1), посвідчені ним. Так, заперечуючи факт підписання вказаних документів, відповідач не надав суду висновку експерта, який би спростовував вказаний факт, як і не заявив перед судом клопотання про проведення відповідної експертизи. Посилання відповідача на те, що нібито факт підписання договору не ним, підтверджується його копією паспорта, є неспроможними. Досліджені судом складові кредитного договору, кожен з яких містять підпис позичальника [PERSON] , спростовують доводи відповідача про те, що анкета-заява не містить прохання видачі кредиту, адже сукупність умов кредитування свідчить про те, що [PERSON] виявив бажання отримати кредит з метою використання кредитних коштів на погашення заборгованості за іншими кредитними договорами, про що він надав розпорядження в тексті кредитного договору (п. 1.4). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем перед судом доведено факт укладення кредитного договору між сторонами за вищевказаних умов. Відсутність підпису позикодавця на умовах отримання фінансових кредитів (а.с. 13-20 т.1), про що вказав відповідач, не впливає на факт укладення кредитного договору, що складають підписані позичальником анкета-заява, паспорт кредиту та сам текст кредитного договору, кожен з яких містить підпис позичальника та містять всі істотні умови характерні для кредитного договору. Той факт, що банком було дотримано умови кредитного договору щодо видачі кредиту з його подальшим перерахуванням на вказані позичальником у договорі рахунки, підтверджується платіжними інструкціями та реєстрами оплачених послуг (а.с. 49-64 т.1). Тому, суд критично оцінює твердження відповідача про неотримання кредитних коштів, адже вони, згідно умов договору, були перераховані на визначені в договорі рахунки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] , є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Розмір заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором № 8735807423 від 30.12.2021, станом на 07.08.203 складає 119062,77 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 85962,01 грн., заборгованість по річним процентам 6,50 грн, заборгованість по щомісячним процентам 33094,26 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 65 т.1). Вказаний розрахунок ґрунтується на детальних виписках по рахунку (а.с. 66-207 т.1). Доводи відповідача про те, що вказані виписки є не посвідченими, відповідно не можуть бути доказами по справі, суд до уваги не приймає, оскільки позовна заява та додатки до неї надійшли до суду прошитими та містять на останньому аркуші всі необхідні реквізити, що підтверджують належне посвідчення вказаних документів (а.с. 232 зворот т.1). Відповідно, суд критично оцінює твердження відповідача про відсутність у справі первинних бухгалтерських документів, на яких ґрунтується наданий позивачем розрахунок заборгованості. Разом з тим, відповідач у змагальному процесі, не надав суду контррозрахунку, висновків економічних експертиз, які б спростовували наданий позивачем розрахунок, клопотання про проведення таких експертиз не заявив. Крім цього, безпідставними є й доводи відповідача про нечитабельність виписок по рахунку. Відповідно до ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Як слідує з договору про відступлення прав вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 укладеного між АТ «Таскомбанк» (новий кредитор) та ТОВ «ФК «ЦФР» (первісний кредитор), сторони визначили, що первісний кредитор передає новому кредитору свої права вимоги до позичальників за кредитними договорами та договорами забезпечення до них, при цьому сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати новому кредитору права вимоги, а новий кредитор їх набуває (а.с. 22 т.1, п. 21.-2.2. договору). Пунктом 3.4 договору про відступлення прав вимоги визначено, що право вимоги переходить до Нового кредитора з момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає Новим кредитором по відношенню до позичальників. Факт виконання вказаних умов договору підтверджується копією виписки з реєстру боржників, що містить номер кредитного договору [PERSON] та суму заборгованості передану за ним (а.с. 47 т.1), а також платіжною вимогою про перерахування коштів за договором про відступлення прав вимоги від 01.09.2021 (а.с. 48 т.1). Беручи до уваги викладене, оцінивши вказані докази, суд приходить до висновку про те, що АТ «Таскомбанк» є належним позивачем та має права на звернення до суду з вказаним позовом, адже в судовому засіданні наданими доказами підтверджено факт переходу прав вимоги від ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «Таскомбанк», в порядку визначеному договором про відступлення прав вимоги. Більш того, про відступлення прав вимоги до АТ «Таскомбанк» відповідач [PERSON] повідомлявся (а.с. 208-213 т.1). Оскільки відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 30.12.2021, умови кредитного договору належним чином не виконує, здійснював лише часткове погашення заборгованості, у зв`язку з чим станом на 07.08.2023 має заборгованість за кредитом в розмірі 119062,77 грн, то вимоги позивача підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вказана сума заборгованості. Крім того, відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір у розмірі 2684 гривень (а.с.6).

Outcome: approved