Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

12 грудня 2022 року позивач ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 8 жовтня 2020 року , о 16 год. 30 хв., по вул. Антоновича, 47 у м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля Lexus, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля Audi, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТОВ «Порше Лізинг Україна». Внаслідок вказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент ДТП між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Порше Лізинг Україна» було укладено Генеральний Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті; додатковий договір № 1 від 02.02.2015 до Генерального Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного); додаток до додаткового договору № 2; додаток до договору, згідно з якими позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля Audi, реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року відповідача було визнано винним, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Страхувальник звернувся до ПрАТ «СК «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 09.10.2020. Позивачем на підставі Акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 09.10.2020, ремонтної калькуляції № 2020019783 від 09.10.2020, рахунку-фактури № 202001978311 від 09.10.2020, страхового акту № СТОКА-13741 від 21.10.2020 та розрахунку суми страхового відшкодування від 21.10.2020 здійснено розрахунок та виплачено страхове відшкодування в розмірі 98130,61 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в АТ «СК «Інго» згідно полісу ОСЦПВ №АМ4708663. 16 листопада 2020 року позивач звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування до АТ «СК «Інго», яке згідно вказаної заяви виплатило страхове відшкодування в розмірі 73334,94 грн. Тому залишок боргу, який повинен сплатити відповідач становить 24795,67 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» суму страхового відшкодування в розмірі 24795,67 грн., а також судові витрати. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 16 грудня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Відповідачу наданий строк для надання відзиву. У судовому засіданні сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 50-51). Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов ПрАТ «СК «УСГ», просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що він не є належним відповідачем, оскільки сума страхового відшкодування , сплаченого позивачем Порше Лізинг Україна ТОВ не перевищує межі ліміту страхового відшкодування гарантованого страховою компанією з якою він уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Однак позивач не пред`являє претензій до АТ «СГ «ІНГО». У відповіді на відзив відповідача [PERSON] , позивач ПрАТ «СГ «УСГ» наполягало, що саме відповідач [PERSON] , як особа відповідальна за завданий збиток повинен відшкодувати різницю між сумою страхового відшкодування сплаченого за договором майнового страхування в розмірі 98 130, 61 грн. та полісом ОСЦПВВНТЗ № АМ4708663 в розмірі 73 334, 94 грн., що становить 24 795, 67 грн. У судовому засіданні учасники справи відсутні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 2 лютого 2015 року між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Порше Лізинг Україна» укладено додатковий договір № 1 до Генерального Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку № 28-0199-01558 від 21 грудня 2012 року, предметом якого є страхування транспортного засобу Audi, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 5-13, 14, 15). 8 жовтня 2020 року , о 16 год. 30 хв., по вул. Антоновича, 47 у м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля Lexus, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля Audi, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТОВ «Порше Лізинг Україн». Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.(а.с. 4). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка набрала законної сили, відповідно до яких відповідача [PERSON] визнано виним у дорожньо-транспортній пригоді. В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль Audi, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією Акту огляду транспортного засобу від 9жовтня 2020 року (а.с. 21-22). 9 жовтня 2020 року страхувальник ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося до позивача ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та з заявою на виплату страхового відшкодування (а.с. 19). Позивачем ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі Акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 09.10.2020, ремонтної калькуляції № 2020019783 від 09.10.2020, рахунку-фактури № 202001978311 від 09.10.2020, страхового акту № СТОКА-13741 від 21.10.2020 та розрахунку суми страхового відшкодування від 21.10.2020 здійснено розрахунок страхового відшкодування, який становить 98130,61 грн.(а.с. 21-28). Відповідно до копії платіжного доручення № 26022 від 22 грудня 2020 року позивачем ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» сплачено ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» за ремонт пошкодженого автомобіля 98130,61 грн.(а.с. 29). Як встановлено в судовому засіданні цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «АСК «ІнгоУкраїна» згідно полісу ОСЦПВ №АМ4708663 (а.с. 31). 5 січня 2021 року АТ «СК «Інго» на підставі заяви позивача від 8 жовтня 2020 року виплатило ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» страхове відшкодування в розмірі 73334,94 грн. (а.с. 20, 30). Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. У преамбулі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Натомість відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №754/5129/15-ц (провадження № 61-38365св18) зроблено правовий висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Відповідно до Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку із водієм та пасажирами на транспорті (розділ Загальні умови та визначення) страхове відшкодування - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов Договору при настанні страхового випадку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до позивача (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні. Як встановлено в судовому засіданні цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в АТ «СК «Інго» згідно полісу ОСЦПВ №АМ4708663 (а.с. 31). 5 січня 2021 року АТ «СК «Інго» на підставі заяви позивача від 8 жовтня 2020 року виплатило ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» страхове відшкодування в розмірі 73334,94 грн. (а.с. 20, 30). Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Таким чином, беручи до уваги те, що ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» виконало свої зобов`язання за Договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування потерпілій особі ТОВ «Порше Лізинг Україна» завданих збитків у повному обсязі в розмірі 98130,61 грн., АТ «СК «Інго» на підставі заяви позивача виплатило ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» страхове відшкодування в розмірі 73334,94 грн., суд приходить до висновку, що різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 24795,67 грн. слід стягнути з відповідача [PERSON] , як особи яка завдала шкоду. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved