Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, який зареєстрований 29 серпня 2008 року Вільхівською сільською радою Харківського району Харківської області, за актовим записом №2, після розірвання шлюбу прізвище не змінювати. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 29 серпня 2008 року Вільхівською сільською радою Харківського району Харківської області. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає і буде проживати з матір`ю. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, на шлюб та сім`ю, відсутність спільних інтересів. Почуття поваги та любові втрачені, спільне господарство не ведеться, шлюб існує формально, подальше проживання однією сім`єю та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам позивача. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 16.11.2022 року позовна заява була передана до Ленінського районного суду м.Полтави за підсудністю. Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 26.12.2022 року справу було передано за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 травня 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розглядати справу без її участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких клопотань від відповідача не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 29 серпня 2008 року Вільхівською сільською радою Харківського району Харківської області, за актовим записом №2. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 29.08.2008 року Вільхівською сільською радою Харківського району Харківської області). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане виконкомом Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області 15.12.2008 року). За змістом положень ч. 1 ст.\~24\~СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з положеннями частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до статті 3\~СК України\~сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинені, почуття поваги та любові втрачені, спільне господарство не ведеться, тобто сім`я фактично розпалась. Згідно з пунктом 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21\~грудня 2007\~року №\~11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач до суду не з`явився, відзиву на позов не надав, доводів позивача не спростував. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, фактично живуть окремо. Суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу слід залишити її прізвище [PERSON] , враховуючи її клопотання про це. На підставі викладеного і

Outcome: approved