Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

У поданій в суд заяві Орган опіки та піклування Здолбунівської міської ради Рівненської області позивач просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] 13 жовтня 2019 року, призначити [PERSON] його опікуном та стягнути з відповідача аліменти на утримання її неповнолітньої дитини в розмірі частки її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що відповідач [PERSON] не виконують батьківських обов`язків, передбачених ст.150 СК України, щодо виховання та розвитку своєї дитини, не проявляють до неї материнського, батьківського піклування, не цікавляться життям та здоров`ям, у зв`язку з чим малолітній [PERSON] 08 червня 2023 року поставлений на облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, та тимчасово влаштований до бабусі [PERSON] , яка може виконувати обов`язки опікуна та на користь якої слід стягнути з відповідача аліменти на утримання її дитини. Відзив на позов відповідач не подавала. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю. Представник третьої особи та [PERSON] не заперечують щодо позовних вимог та призначення останньої опікуном. Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило. При таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі на підставі наявних доказів, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. Заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини та дослідивши матеріали справи суд дійшов такого висновку. Установлено, що батьками малолітнього [PERSON] 13 жовтня 2019 року є відповідач [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами. За змістом ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З роз`яснень, які містяться в пунктах 15-17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Наказом Служби у справах дітей Здолбунівської міської ради Рівненської області №8-п від 08 червня 2023 року малолітнього [PERSON] поставлено на облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, та відповідно до наказу Служби у справах дітей №28-О від 08 червня 2023 року влаштований до [PERSON] . Згідно висновку органу опіки та піклування Здолбунівської міської ради Рівненської області рекомендується позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] , з якого вола залишила на бабусю [PERSON] , тривалий час не виконує своїх обов`язків з виховання дитини. Установлені судом обставини свідчать про ухилення відповідачем від виконання обов`язків з виховання та піклування щодо своєї дитини, що нею не заперечується. Оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, таку сукупність обставин суд визнає достатньою підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх дитини. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З представленого Службою у справах дітей Здовбицької сільської ради Рівненського району Рівненської області висновку орган опіки і піклування вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] . Перешкод, які б згідно ст.64 ЦК України, перешкоджали виконанню [PERSON] обов`язків опікуна, судом не встановлено. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, відповідно до ч.2 ст.166 СК України не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.249 СК України опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Цивільні права та обов`язки опікуна, піклувальника встановлюються Цивільним кодексом України. Згідно положень ст.67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного, вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Крім того, опікун зобов`язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. Опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо (ст.72 ЦК України). Пунктом 4.9 «Правил опіки та піклування», затверджених спільним наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, №34/166/131/88 від 26 травня 1999 року, суми, які належать підопічним у вигляді пенсій, допомоги чи аліментів, інших поточних надходжень або прибутків від належного їм майна, переходять у розпорядження опікуна і витрачаються на утримання підопічних. Відповідач не надає коштів на утримання своєї дитини, що свідчить про наявність спору та є підставою для вирішення питання стягнення аліментів у судовому порядку. Частиною 3 ст.181 цього ж Кодексу встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно частин 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує думку позивача, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Заява про стягнення аліментів подана до суду 05 липня 2023 року, а тому згідно ч.1 ст.191 СК України з указаної дати повинні стягуватися аліменти на утримання дитини. З огляду на викладене позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Ураховуючи, що позивач при подачі позову про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору, суд відповідно до ст.141 ЦПК України при ухваленні рішення присуджує стягнення судового збору з відповідача в доход держави в розмірі 2147,20 грн. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved