Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. \~ \~ \~ \~23 вересня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, в якому просить змінити спосіб та розмір стягуваних аліментів, визначених судовим наказом Томашпільського районного суду від 24 червня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , з частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на тверду грошову суму у розмірі 1500 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано наступним. Рішенням Томашпільського районного суду від 18 червня 2021 року шлюб між сторонами розірвано. У сторін від спільного проживання народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 червня 2021 року з позивача вирішено стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що з часом його матеріальне становище суттєво погіршилося, на даний час він ніде не працює, підприємницькою діяльність не займається. Також стан здоров`я позивача значно погіршився, він проживає в господарстві свого батька, який є малозабезпеченим та пенсіонером, тому батько фактично знаходиться на утриманні позивачка [PERSON] . Вказані обставини поставили позивача у скрутне матеріальне становище, тому з даним позовом він змушений звернутися до суду. \~ \~ \~ \~Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 3 жовтня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання призначено на 23 жовтня 2023 року. Доводи учасників справи. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Самар В.О. просили позов задовільнити, змінити спосіб та розмір стягнення аліментів на неповнолітню дитину, оскільки позивач хворіє, не працює та має на утриманні свого батька пенсіонера. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечила проти змінити способу та розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Відповідно до п.11 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року, суд, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторін, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, має мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно судового наказу Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 червня 2021 року у справі № 146/752/21, заяву [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення аліментів задоволено, вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки Томашпільської селищної ради № 386 від 16.08.2023 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , за даною адресою також зареєстрований [PERSON] , [INFO] - батько позивача та [PERSON] , [INFO] син позивача, однак останній за вказаною адресою не проживає. Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого ревматологічного відділення № 4266/629, видно, що [PERSON] перебував на лікуванні з 21.11.2022 року по 30.11.2022 року в медичному закладі з діагнозом - псоріатичний артрит. Згідно акту дослідження стану здоров`я від 28.10.20222 року виданого КНП «Вінницький обласний клінічний шкіро-венерологічний центр Вінницької обласної ради» [PERSON] має діагноз - псоріаз розповсюджений, прогресуюча стадія. Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] , серії [NUMBER] [PERSON] є особою з інвалідністю (загальне захворювання). Як видно з довідки Тульчинського відділу ДВС у Тульчинському районі Вінницької області, борг [PERSON] по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , станом на 1 серпня 2023 року складає 25554, 60 грн. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано. У частині третій статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналіз вказаних норм свідчить, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судових розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.1-3,5ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Таким чином,\~виходячи з\~встановлених обставин\~справи та\~рівності обов`язку\~обох батьків\~утримувати дитину,\~враховуючи мінімальний\~розмір аліментів\~на утримання\~дитини відповідного\~віку,\~інтереси самої\~неповнолітньої дитини,\~враховуючи повне\~ визнання\~відповідачем позовних\~вимог,\~підтвердження позивачем\~своїх позовних\~вимог,\~суд приходить\~до висновку,\~що згідно\~з матеріальними\~потребами неповнолітньої\~дитини та\~відповідно до\~реальних матеріальних\~можливостей позивача\~доцільно змінити\~розмір аліментів,\~визначених судовим\~наказом від\~24\~червня 2021\~року,\~із 1/4\~частини всіх\~видів доходів\~(заробітку),\~ [PERSON] \~ на\~тверду грошову\~суму в\~розмірі 1500\~гривень,\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~щомісячно,\~до досягнення\~дитиною повноліття,\~починаючи стягнення\~з моменту набрання даним рішення законної сили. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем [PERSON] при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, а тому враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 536,80 гривень, а з відповідача стягнути на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 536,80 гривень. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved