Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] , в якому просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] . Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу частини будинку, укладений між [PERSON] та [PERSON] , та визнати за позивачем право власності на частину житлового будинку. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що [PERSON] є власником частини житлового будинку [ADDRESS] на\~підставі договору\~дарування від\~24\~грудня 2004\~року.\~Співвласником іншої\~ частини\~будинку була\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] .\~Будинок був\~давно поділений\~між власниками.\~Після смерті\~останньої спадщину\~прийняв онук\~ [PERSON] .\~Будучи переконаною,\~що останній\~належним чином\~оформив спадщину,\~позивач домовилася\~із відповідачем\~про купівлю\~в нього\~ частини\~будинку [ADDRESS] .\~За умовами\~домовленості сплатила продавцеві [PERSON] обумовлену суму грошей в розмірі 800 доларів США, а він, в свою чергу, написав про це розписку та передав належну йому частину будинку, віддав ключі від частини будинку та господарських будівель, при цьому зобов`язався підготувати документи для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу. До сьогоднішнього дня зобов`язання по передачі позивачеві права власності на частину будинку не виконане, оскільки невдовзі після отримання коштів та написання розписки, відповідач уїхав за місцем свого проживання в російську федерацію. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник надала заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, вимоги позову підтримала та просить їх задовольнити. Надала оригінал розписки. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, поважних причин своєї неявки суду не повідомив і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, в зв`язку з чим, згідно з ухвалою Знам`янського міськрайонного суду розгляд цивільної справи проводився заочно. Відповідно до вимог ч.4 ст.223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. [PERSON] домовилася з [PERSON] про купівлю частини будинку [ADDRESS] . На досягнення домовленості [PERSON] отримав від [PERSON] 800 доларів США в рахунок продажу частини будинку, яку успадкував від своєї баби [PERSON] , про що написав розписку 16.07.2000. [PERSON] була власником частини будинку [ADDRESS] відповідно до договору міни, посвідченого Знам`янським нотаріусом 01.10.1965 за №3618. Інша частина будинку належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 24.12.2004 державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Георгієвою Л.В., зареєстрований в реєстрі за №1374. [PERSON] померла [INFO] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Знам`янка реєстраційної служби Знам`янського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області зроблений відповідний актовий запис №509. Відповідно до заведеної Знам`янською міською державною нотаріальною конторою спадкової справи № 258, після смерті останньої встановлено, що [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті баби на будинок [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину не отримував. Відповідач проживає в [ADDRESS] . Відповідно до п.4, 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (2003 року) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.02.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до [INFO] , фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР ). Відповідно до п.3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року N 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», яка була чинна на час відкриття спадщини, якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Як визначено ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, - прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов`язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, колі і оскільки воно не замінено заповітом. Відповідно до ч.2 ст.315\~ЦПК України судом можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Враховуючи те, що [PERSON] подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини після баби [PERSON] , він є таким спадкоємцем, що прийняв спадщину відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, в тому числі на частину будинку, незважаючи на те, що не переоформив право на нього. Дана обставина не потребує встановлення факту прийняття спадщини в судовому порядку, так як прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ст. 317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1\~ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ст. 657 ЦК України договір купівлі продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст.629, ч.1 ст.638, ч.4 ст.639 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, але даний вид договору підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. За загальним правилом право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч. 3 ст. 334 ЦК). Нотаріальне посвідчення правочинів, що вчиняються у письмовій формі, є обов`язковим лише у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 209 ЦК). Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК (в редакції Закону від 11 лютого 2010 р. N 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України») права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дати такої реєстрації відповідно до закону. Державна ж реєстрація правочинів щодо нерухомості з 1 січня 2013 р. зазначеним законом скасована. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ЦК). Згідно ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Однією з умов застосування частини другої\~статті 220 ЦК України\~та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої\~статті 220 ЦК України. Позивачем доведено існування таких обставин, тому що ухилення продавця від нотаріального посвідчення договору купівді-продажу виключає будь-яку можливість нотаріального посвідчення договору, враховуючи, що відповідач проживає на території російської федераці. Пунктом 9 частини першої статті 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Враховуючи вищевикладене, те, що фактично між продавцем та покупцем укладено договір купівлі-продажу будинку і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, шляхом прийняття виконання, а саме продавець отримав грошові кошти за продаж майна, а позивач в свою чергу, повністю розрахувався з відповідачем та прийняв нерухоме майно, але нотаріальне засвідчення договору не відбулось в зв`язку з проживанням продавця в російській федерації та ухиленням від нотаріального посвідчення договору, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: partial