Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 23.12.2021 року за 3200 доларів США придбав у відповідача автомобіль марки CHRYSLER, 2005 року випуску Договір між сторонами із дотриманням вимог закону не оформлений через відсутність української реєстрації автомобілю. 22.03.2021 року автомобіль під керування позивача став учасником ДТП. Позивач стверджував, що страхова компанія ПАТ «Страхова група «ТАС» виплатила страхове відшкодування в розмірі 17 771 грн. 43 коп. відповідачу як власнику спірного автомобілю. Разом із тим, на його думку, спірні кошти є безпідставно отриманими відповідачем коштами та просив стягнути їх на його користь за судовим рішенням. Окрім задоволення позовних вимог позивач просив присудити на свою користь : - витрати на оплату судового збору 992 грн. 40 коп. - правничу допомогу 10.000 грн. Позивач в процесі розгляду справи заяви про залишення позову без розгляду, відмову від позову не подавав. Відповідач процесуальним правом надання відзиву не скористався. Дослідивши обставини справи та наявні докази суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав : Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з цим i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання виникають за наявності трьох умов: 1) набуття або збереження майна; 2) набуття або збереження за рахунок іншої особи; 3) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України). За положеннями ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч.2 ст.11 ЦК України. Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст.1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання. Наявність між сторонами зобов`язальних правовідносин, для яких характерним є спосіб повернення майна, переданого за договором, виключає можливість пред`явлення позову в порядку ст. 1212 ЦК України. В такому випадку права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Судом встановлено, що за протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 502271 від 22.03.2021 року автомобіль марки CHRYSLER, номерний знак [NUMBER] під керуванням позивача став участником ДТП. За твердженнями позивача відповідач як власник отримав страхове відшкодування. За відомостями Головного сервісного центру МВС № 31/15-4884 станом на 2.08.2023 року інформація про спірний автомобіль відсутня (авто не зареєстровано в Україні). На час ДТП право власності позивача у встановленому законом порядку не оформлено. При вирішенні спору суд враховує, що положеннями частини 1 статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності в конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить із моменту передання транспортного засобу. Разом із тим, належних, достатніх, достовірних, допустимих доказів, що позивач набув право власності на спірний автомобіль позивачем суду в процесі розгляду справи не надано (договір, передача грошей, момент переходу права власності, тощо), як і доказів фактичного отримання відповідачем страхової виплати (платіжне доручення), домовленості сторін по її передачу позивачу. Само по собі керування позивачем транспортним засобом на момент ДТП вище встановлених обставин не доводить. Наданий позивачем страховий поліс № ЕР-202908068 суд оцінює критично, оскільки законодавство не забороняє зазначати у договорі страхування страхувальником як власника, так і водія, який має законні підстави керувати транспортним засобом власника. Тимчасово ввезені ТЗ особистого використання не зареєстровані в України заборонено передавати іншим особам (частина 4 статті 380 Митного кодексу України). Надана позивачем роздруківка переписки певних осіб з певного меседжеру, а ні їх осіб як сторін, ані певних домовленостей за своїм змістом не встановлює. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов не є доведеним позивачем, а спосіб захисту не відповідає цілям судочинства. Судові витрати в порядку статті 141 ЦПК України на користь позивача присудженню не підлягають. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed