Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов обґрунтовано тим, що у кімнаті [ADDRESS] , з 2002 року зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] . Кімната не приватизована та не є приватною власністю відповідача. Гуртожиток в корпусі №1 будинку [ADDRESS] належить до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу. Відповідач тривалий час (приблизно з 2016 року) у кімнаті фактично не проживає, його місце перебування невідоме, будь-яка інформація про нього відсутня. По кімнаті накопичилися заборгованість за надані комунальні послуги та спожиті енергоносії, що призводить до неякісного обслуговування житлового фонду. Тому, просить суд визнати [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням кімнатою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 25.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надано строк для надання відзиву. Направлена ухвала суду від 25.08.2023 року та позовна заява з додатками повернулась на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено що з 23.12.2011 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3, 14). Кімната, в якій зареєстрований відповідач не приватизована останнім та перебуває в комунальній власності (а.с. 4, 5). Так, до компетенції органів місцевого самоврядування належить управління житловим фондом комунальної власності та повноваження щодо контролю за належною експлуатацією житлового фонду та надання допомоги громадянам, які мають потреби у житлі. З 2016 року по теперішній час в кімнаті [ADDRESS] [PERSON] не проживає, що підтверджується актом 3-362 від 10.11.2022 року та актом 3-347 від 05.07.2023 року (а.с. 6,7). Крім того, за місцем мешкання [PERSON] станом на 01.07.2023 року мається заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 13142,39 гривень (а.с. 8). Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно із\~ч.\~4\~ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За положеннями ч. 1,2 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно зі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72\~ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року у справі №490/12384/16-ц (провадження № 61-37646св18) зроблено висновок по застосуванню статей 71, 72\~ЖК Української\~РСР та вказано, що: «особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71\~ЖК Української\~РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин, що позивач не довів. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності». Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Будь-яких причин, передбачених ст. 71 ЖК України, які дають підстави для зберігання за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, суду не відомі. Так, оцінюючі докази, подані позивачем на підтвердження заявлених вимог у їх сукупності, суд вважає, що останнім доведено, що [PERSON] відсутній у спірному житловому приміщенні понад шість місяців без поважних на те причин. За встановлених обставин справи, на підставі наведених положень чинного законодавства, з врахуванням зазначених правових висновків Верховного Суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684,00 гривень.

Outcome: approved