Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову представник позивача [PERSON] вказувала, що за адресою: [ADDRESS] , знаходиться житловий будинок, загальною площею 100,30 кв.м., житловою площею 46,300 кв.м., який був побудований [PERSON] у 1960 році, проте право власності на який не зареєстровано. Водночас на час завершення будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд, законодавством не вимагалося реєстрації права власності на це нерухоме майно, а тому з моменту завершення будівництва житлового будинку за вказаною адресою [PERSON] набув статусу його власника. [INFO] [PERSON] помер, внаслідок чого відкрилася спадщина, яку прийняв його син позивач по справі [PERSON] та дружина спадкодавця [PERSON] , оскільки вступили в управління спадковим майном та залишилися проживати у вказаному житловому будинку. Тобто житловий будинок, за вказаною адресою після смерті [PERSON] став належати позивачу по справі [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному. Проте за життя [PERSON] свої спадкові права на 1/2 частину житлового будинку не оформила та не зареєструвала право власності на неї. [INFO] [PERSON] померла, внаслідок чого відкрилася спадщина, що складається із успадкованої нею 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв позивач по справі [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем за однією адресою. Однак оформити свої спадкові права на вказаний житловий будинок позивач не має змоги, оскільки право власності на спадкове майно в установленому законом порядку за спадкодавцем не зареєстровано. Саме тому позивач був змушений звернутися з вказаним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але його представник [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, вказувала, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без моєї участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення, відзив на позов не подавала. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Спірними є житловий будинок, житловою площею 46,30 кв.м., загальною площею 100,30 кв.м. із господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , право власності на який згідно із довідкою КП «Люботинське АПБ» №120/01-32 від 16 серпня 2023 року не зареєстровано. В той же час відповідно до копії договору на право будівництва будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 25 травня 1955 року, який був посвідчений державним нотаріусом Люботинської нотаріальної контори Харківської області 02 червня 1955 року [PERSON] отримав в безстрокове користування земельну ділянку, загальною площею 600 кв.м., для будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (колишній [ADDRESS] ) та зареєстрував право власності як забудовник в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується відповідним штампом на договорі про реєстрацію права власності на домоволодіння від 07 березня 1959 року. Як вбачається з копії технічного паспорту, виготовленого КП «Люботинське БТІ» станом на 11 серпня 2023 року, на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , в 1960 році були побудовані: житловий будинок літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1-1», з сіньми літ. «а», верандою літ. «а1», загальною площею 100,30 кв.м., житловою площею 46,30 кв.м., допоміжною (підсобною) площею 19,30 кв.м., а також сарай літ. «Б», погріб літ. «Г», вбиральня літ. «Д», гараж літ. «Е», душ літ. «З», огорожа №1-4, колодязь літ. «К1». Також як вбачається із копії довідки №150 від 11 серпня 2023 року, яка була видана КП «Люботинське БТІ» житловий будинок літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1-1», з сіньми літ. «а», верандою літ. «а1», загальною площею 100,30 кв.м., житловою площею 46,30 кв.м. разом із господарськими будівлями та спорудами збудовані до 05 серпня 1992 року, а адреса вказаного житлового будинку була змінена з « [ADDRESS] » на « [ADDRESS] ». Станом на 1960 рік питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Таким чином, з моменту завершення будівництва житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] набув статусу власника вказаного житлового будинку та він набув права в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном, що й було підтверджено органом БТІ шляхом проставляння на правовстановлюючому документі відмітки про реєстрацію права власності. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , яке було видане Люботинським міським бюро ЗАГС 30 жовтня 1990 року. Враховуючи, що [PERSON] помер [INFO] , тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В зв`язку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] . Згідно із повідомленням Харківського обласного державного нотаріального архіву Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції №2228/01-21 від 15 вересня 2023 року за наявними в архіві даними, згідно із записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ за 1990-1995 роки Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлого [INFO] [PERSON] , до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.\~ Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємцем на відкриту після смерті [PERSON] спадщину є його дружина [PERSON] , та його син [PERSON] , що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги в рівних частках є діти, той з подружжя котрий залишився, батьки померлого. Враховуючи ту обставину, що після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] та його син [PERSON] залишилися проживати в належному йому житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , тобто за місцем відкриття спадщини, що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області №03-10/1403 від 01 серпня 2023 року, суд приходить до висновку, що спадщину у виді житлового будинку за вказаною адресою після смерті [PERSON] прийняли - дружина спадкодавця [PERSON] та син спадкодавця [PERSON] .. Таким чином після смерті [PERSON] житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , став належати [PERSON] в 1/2 частині та [PERSON] в 1/2 частині відповідно. Але за час свого життя [PERSON] свідоцтво про право власності на спадщину не отримувала та право власності на 1/2 частини житлового будинку так і не зареєструвала. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 18 серпня 2017 року, виданим відділом державнї реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області 18 серпня 2017 року. Після її смерті відкрилася спадщина у виді 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцем на відкриту спадщину, що складається із житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] є її син [PERSON] позивач по справі, що відповідає ст. 1261 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, той з подружжя, який пережив спадкодавця, батьки померлого. Згідно із повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №617/01-16/п від 27 вересня 2023 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , до нотаріальної контори\~ в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавались, заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270\~ ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Постійне проживання спадкоємця зі спадкодавцем може бути підтверджено відміткою у паспорті такого спадкодавця про реєстрацію його місця проживання разом зі спадкодавцем або довідкою органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] підтверджується копією довідки виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області №03-10/1404 від 01 серпня 2023 року. Таким чином суд приходить до висновку про те, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Факт родинних відносин спадкодавців [PERSON] , [PERSON] та спадкоємця [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , яке було видане Люботинським міським бюро ЗАГС Харківського району Харківської області 14 лютого 1951 року, та копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , яке було видане Люботинським міським бюро ЗАГС Харківського району Харківської області 27 березня 1950 року. Отже суд приходить до висновку, що [PERSON] успадкував житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в 1/2 частині в порядку спадкування за законом після смерті свого батька [PERSON] , та в 1/2 частині в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON] , а тому суд задовольняє позов повністю та визнає за ним право власності на вказаний житловий будинок в цілому. На підставі викладеного,

Outcome: approved