Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

У травні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив. В обґрунтування уточненого позову позивач посилався на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, в тому числі й на: -земельну ділянку площею 2,17 га (кадастровий номер 1223281500:02:044:0766), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, що належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 322017, виданого 26 грудня 2012 року; - земельну ділянку площею 2,23 га (кадастровий номер 1223281500:02:044:0768), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, що належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП №\~018257, виданого 27 грудня 2001 року. Він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті матері, в установлений законом термін він звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріальногоокругу Дніпропетровської області Шевченко Г. В. із заявою про прийняття спадщини за законом та із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом. Так, приватним нотаріусом йому було видано спадщину на земельну ділянку площею 2,17 га (кадастровий номер 1223281500:02:044:0766), що посвідчено відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом від 01 березня 2019 року, зареєстрованим в реєстрі за №\~200, однак нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в частині видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 2,23 га (кадастровий номер 1223281500:02:044:0768), оскільки витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20 січня 2014 року містить відомості про реєстрацію права власності на цю земельну ділянку за спадкодавцем, однак, підставою вказаний Державний акт на право власності на іншу земельну ділянку з іншим кадастровим номером, іншою площею, на яку вже видано свідоцтво про право на спадщину. Позивач вважає, що зазначені розбіжності виникли через помилку державного реєстратора Новомосковського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області Куліш О. Ю. під час проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 2,23 га, кадастровий номер 1223281500:02:044:0768 (номер запису про право власності: 4309653), оскільки останньою помилково зазначено підставою виникнення права Державний акт серії ЯК № 322017 від 22 березня 2012 року, що стосується земельної ділянки площею 2,17\~га (кадастровий номер 1223281500:02:044:0766), право власності на яку оформлено ним у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач вважає, що зазначені розбіжності унеможливлюють оформлення ним своїх спадкових прав, у зв`язку з чим, він вимушений звернутись до суду та просить: - скасувати рішення державного реєстратора Новомосковського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області Куліш Олени Юріївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 5650273 від 20 січня 2014 року про реєстрацію за [PERSON] права приватної власності на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку площею 2,23 га (кадастровий номер 1223281500:02:044:0768), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 270575012232, та скасувати запит про проведену державну реєстрацію права власності, рішення про державну реєстрацію прав власності № 10058967 від 20 січня 2014 року, заява № 4902061 від 11 січня 2014 року, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Новомосковського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області Куліш Оленою Юріївною; - визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2,23 га (кадастровий номер 1223281500:02:044:0768), цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землюсерія ІІ-ДП № 018257 від 27\~грудня 2001 року. Ухвалою судді від 17 травня 2021 року було залишено позовну заяву без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 28-29). 14 липня 2021 року позивач звернувся на адресу суду із уточненою позовної заявою, надавши всі належним чином засвідчені копії письмових доказів, а також докази зарахування суми сплаченого судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 32, 33, 34-50). Ухвалою судді від 10\~серпня 2021 року уточнену позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачеві строку для усунення її недоліків (а.с. 54-55). 19\~жовтня 2021 року позивач усунув недоліки позовної заяви, звернувшись на адресу суду із її уточненням (а.с. 58, 59-67). Ухвалою судді від 23 жовтня 2021 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду в порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання, цією ж ухвалою суду було задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с. 69-71). Ухвалою суду від 29 березня 2023 року постановлено про закриття підготовчого провадження у справі, останню призначено до судового розгляду по суті (а.с. 158). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавала. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У судове засідання представник третьої особи Новомосковської районної державної адміністрації не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 144). Третя особа приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Г. В. у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи, а також пояснень сулу не подавала, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов таких висновків. Судом установлено, що [PERSON] на праві приватної власності належали: земельна ділянка площею 2,23 га (кадастровий номер 122381500:02:044:0768), а також земельна ділянка площею 2,17 га (кадастровий номер 1223281500:02:044:0766), які розташовані на території Вільненської сільської ради Новомосковського район Дніпропетровської області, цільове призначення яких ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 15, 16, 17-18, 102, 103, 104). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть, копія якого міститься в матеріалах спадкової справи № 106/2018, копія якої надана на запит суду (а.с.\~99). Судом установлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , який прийняв спадщину, звернувшись до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Г. В. із відповідною заявою (а.с. 91). Інші спадкоємці першої черги спадкування [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріуса із окремими заявами про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] (а.с. 93, 96). 19 лютого 2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Г. В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, в тому числі й на земельну ділянку площею 2,17 га (а.с. 101). Судом установлено, що нотаріусом було видано спадщину [PERSON] на земельну ділянку площею 2,17 га (кадастровий номер 1223281500:02:044:0766), яка розташована на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , про що свідчить відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом від 01 березня 2019 року, зареєстроване в реєстрі за № 200 (а.с.\~109). Право власності позивача на цю земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01 березня 2019 року (номер запису про право власності: 30522713) (а.с. 21). Разом з тим, судом установлено, що позивач звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Г. В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, в тому числі й на земельну ділянку площею 2,23 га (а.с. 111). Постановою приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Г. В. від 17 травня 2019 року позивачеві було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із відсутність правовстановлюючого документа про належність спадкодавцеві нерухомого майна, а також наявності розбіжностей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності спадкодавця на земельну ділянку з посиланням на правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності на іншу земельну ділянку (а.с. 113). Позивач вважає, що оскільки реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 2,23 га (кадастровий номер 1223281500:02:044:0768) за спадкодавцем було проведено державним реєстратором Новомосковського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області Куліш Оленою Юріївною, з посиланням на помилкову підставу виникнення права власності замість вірного правовстановлюючого документу, то саме ця особа є відповідачем у справі як щодо визнання права власності за ним в порядку спадкування за законом, так і в частині вимог про скасування відповідного рішення про реєстрації права власності за спадкодавцем. Згідно з ч.\~1\~ст.\~2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 1\~статті 4 ЦК України\~визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно з ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.\~1, ч.\~2, ч.\~3\~ст.\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 (провадження\~№ 61-6327св20) зазначено, що "пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження". У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що: "у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину,\~а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування". Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року в справі №\~523/9076/16-ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. У цій справі, серед іншого, предметом спору є визнання за позивачем права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , як за єдиним спадкоємцем першої черги спадкування, з урахуванням відмови інших спадкоємців [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини. За правилом\~статті 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті як такі, що не пов`язані з його особою нерозривно. Водночас, відповідний орган місцевого самоврядування, що є належним відповідачем у цій справі та на території якого розташоване спадкове нерухоме майно, що є предметом цього позову, до участі в справі не залучений, а тому в задоволенні позову [PERSON] в частині вимог про визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування слід відмовити через неналежний склад відповідачів у справі. Разом з тим, порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України). Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", згідно з частиною тринадцятої статті 15 якого порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України. Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17\~жовтня 2013 року (далі - Порядок), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Так, позивач звернувся до суду із цим позовом, маючи на меті захисти свої спадкові права за законом після смерті матері, серед іншого зазначаючи, що помилка державного реєстратора при проведення реєстрації права власності за спадкодавцем на нерухоме майно унеможливлює оформлення його спадкових прав на це майно, а тому вважає, що рішення державного реєстратора підлягає скасуванню. Водночас, суд зауважує, що основною підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно, приватним нотаріусом визначено саме відсутність правовстановлюючого документу про належність спадкодавцеві цього нерухомого майна. За таких обставин суд ураховує, що належним та ефективним способом захисту прав позивача з урахуванням обставин цієї справи є звернення із позовними вимогами до належного відповідача щодо визнання за ним права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. При цьому, рішення суду про визнання права власності є підставою для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно за позивачем, а тому у задоволенні позову в частині вимог про скасування рішення державного реєстратора належить відмовити. Відповідно до\~ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed