Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

07 вересня 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі 28556 грн. 00 коп. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 05.05.2009 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, який рішенням суду було розірвано 11.10.2018 року. Від цього шлюбу у сторін [INFO] народилась дочка [PERSON] . Судовим наказом від 28.09.2019 року стягнуто аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання дитини в розмірі 1/4 заробітку платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.09.2019 року і до повноліття дитини. Відповідач аліменти сплачує не вчасно, допускаючи заборгованість. При цьому, позивач зазначає, що дитина має хронічне захворювання анізометрію, міопію високого ступеню, міопічний астигматизм слабкого ступеню OD, середнього ступеню OS, звичне напруження акомодації та потребує регулярних медичних обстежень, лікування, оздоровлення, прийому ліків, періодичної купівлі окулярів та контактних лінз. Крім того, дитина має здібності до мистецтва та відвідувала музичне відділення в класі скрипки, театральне відділення, образотворче відділення в класі моделювання та конструювання одягу, перебувала в таборі, що спряло її оздоровленню та загальному розвитку. А тому, позивач вважає, що відповідач має сплатити половину вартості понесених витрат на лікування та обстеження дитини. Ухвалою судді від 11 вересня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов. Дослідивши наданні докази, заслухавши думку сторін, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.05.2009 року, який рішенням Хмельницького міськрайонного суду було розірвано 10.09.2018 року. Від даного шлюбу у них [INFO] народилась дочка [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] ). Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до \~ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).\~Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З цього приводу, у постанові Верховного Суду України\~№ 6-1489цс17 від 13 вересня 2017 року, зазначено, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.\~ Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.\~ Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.\~ При цьому, суд враховує, що наведене вище положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається\~ст. 185 СК України. До таких особливих обставин закон відносить, насамперед, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. В окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину - вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат визначається, у даному конкретному випадку, залежно від фактично понесених витрат на дитину. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в таких витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів, відповідно до ст. ст.\~181,\~182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь - якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Як зазначив Верховнии? Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові від 26.08.2020 року у справі N 336/1488/19, провадження N 61-19103св19, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Отже, з аналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять: а) навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком/матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі, б) розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтверджені відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками, в) оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там), г) лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами). Позивач вказує на те, що у зв`язку із виявленими у дитини проблемами із зором, вона понесла додаткові витрати, пов`язані із обстеженням та лікуванням дитини. Судом встановлено, що 13.04.2023 року позивач звернулась до медичного закладу ТОВ «Новий зір» з метою діагностичного обстеження [PERSON] . Так, згідно консультаційного висновку спеціаліста №00021912/17, [PERSON] встановлено попередній діагноз: анізометрія, міопія високого ступеню, міопічний астигматизм слабкого ступеню OD, середнього ступеню OS, звичне напруження акомодації та рекомендовано підбір окулярів, підбір МКЛ (м`яких контактних лінз), курс апаратного лікування № 2. Суд, вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення половини витрат позивачки на обстеження та лікування хвороб, пов`язаних із зором, у дочки [PERSON] приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами. Окрім того, що стосується витрат на відвідування дитиною занять в Хмельницькій школі мистецтв на музичному відділенні в класі скрипки, театральному відділенні, образотворчому відділенні в класі моделювання та конструювання одягу, то дані обставини підтверджуються довідкою від 11.05.2023 року №03/02-15 про внесення плати за навчання [PERSON] за період з 2018 року по 2022 рік в розмірі 20\~084 грн. Також, [PERSON] навчається в Хмельницькій дитячій музичній школі № 1 ім. М. Мозгового на відділі народних інструментів з 01.09.2022 року і плата за навчання склала 1400 грн. Згідно довідки від 16.10.2023 року №01-23-134 та характеристики [PERSON] має дуже хороші музичні здібності. Проте, із долучених до матеріалів справи квитанцій підтверджується факт сплати за навчання в Хмельницькій дитячій музичній школі Тимчук Діани лише на суму 1120 грн. (320 грн., 320 грн., 320 грн. та 160 грн.). Що стосується інших витрати, заявлених позивачем, то в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити, зокрема, щодо: - проведення забору та лабораторних досліджень крові (замовлення від 17.09.2021 року на суму 150 грн. та від 11.11.2021 року на суму 741 грн.), оскільки в матеріалах справи відсутні докази сплати вказаних сум та позивачем не доведено, що вказані витрати не відносяться до повсякденного життя дитини і доказів щодо необхідності цих додаткових витрат та виключності обставин, з яких ці витрати відбулися, також, позивач не надала доказів того, що ці витрати не охоплюються розміром сплачених аліментів; - відвідування дитиною табору (згідно квитанції на суму 3500 грн. від 30.12.2022 року та згідно квитанції на суму 3800 грн. та 3300 грн. від 27.03.2023 року) - неможливо розцінювати як додаткові, тобто як такі, що викликані особливими обставинами у розумінні\~ст.185 СК України, оскільки позивачем на надано доказів необхідності відвідування дитиною табору, а саме: рекомендацій лікаря, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинку та оздоровлення саме у таборі такого профілю та спеціалізації. Окрім того, відповідачем заявлена заява про застосування до позовних вимог про стягнення витрат за 17.02.2020 року на суму 800 грн. та за 25.03.2020 року на суму 442 грн., строку позовної давності. Статтею 256 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/ визначено поняття позовної давності, згідно з якою це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Проте, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19 » № 540-ІХ від 30.03.2020 Перехідні та прикінцеві положення Цивільного\~кодексу України\~доповнено пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211\~з 12.03.2020 встановлено карантин з 12 березня по 03 квітня 2020 року на всій території України. У подальшому, карантин неодноразово продовжувався відповідно до\~постанов КМУ № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 229 від 23.02.2022 та тривав по 01.07.2023 року. У постанові від 22.09.2022 у справі № 920/724/21 Верховний Суд зазначив, що автоматичне продовження строків позовної давності пов`язане саме із встановленням карантину на всій території України без будь-яких додаткових вимог та умов в аспекті їх продовження в силу закону. Отже, в задоволенні клопотання відповідача про застосування строків позовної давності слід відмовити. Окрім того, при визначенні розміру додаткових витрат судом враховується матеріальне становище сторін, стан їхнього здоров`я та наявність утриманців. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 5 885 грн. 50 коп. Судові витрати по справі становлять 852,33 грн. (1073,6 грн. /(28\~556 грн. / 22670,50 грн.)) судовий збір, та, згідно вимог ст. 141 ЦПК України, і з урахуванням звільнення позивачки від сплати судового збору за пред`явлення даного позову до суду, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, стягуються з відповідача в дохід держави

Outcome: partial