Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом Погребищенської міської ради в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Погребищенської міської ради про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , проте вихованням сина не займається, від виконання батьківських обов`язків самоусунувся, фізичним та духовним розвитком дитини не цікавиться, не забезпечує її фінансово. Малолітній [PERSON] проживає окремо від батька, разом із своєю матір`ю [PERSON] в [ADDRESS]. У зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків сім`я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом КУ «Центру соціальних служб Погребищенської міської ради», однак під час здійснення соціального супроводу відповідачка рекомендації фахівців з соціальної роботи не виконує, виявляє агресію, часто має ознаки вживання алкогольних напоїв. Наказом Служби у справах дітей Погребищенської міської ради від 01.08.2022 № 48 малолітній [PERSON] поставлений на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Не змігши подолати складні життєві обставини, за заявою матері [PERSON] , малолітній [PERSON] був влаштований в Комунальне некомерційне підприємство «Вінницький обласний спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки Вінницької обласної ради». [PERSON] неодноразово повідомлялося, що його дитина проживає в неналежних умовах, мати зловживає спиртними напоями та веде аморальний спосіб життя. Однак відповідач жодним чином на дані повідомлення не відреагував та не вчинив ніяких дій на забезпечення безпечного життя дитини. У зв`язку із вище викладеним позивач просить суд відібрати малолітнього [PERSON] від батька [PERSON] без позбавлення його батьківських прав. Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 06.07.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05.09.2023 підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у телефонному режимі просив судове засідання провести у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився також, подав заяву у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував щодо відібрання дитини. Представник Служби у справах дітей Погребищенської міської ради в судове засідання не з`явився, у телефонному режимі просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 11) та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00040044729 від 09.06.2023 (а. с. 9-10). Наказом Служби у справах дітей Погребищенської міської №48 від 01.08.2022 малолітній [PERSON] поставлений на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах у зв`язку із ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків (а. с. 13). Як вбачається з довідки Комунального некомерційного підприємства «Вінницький обласний спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки Вінницької обласної ради» від 18.05.2023 №01-430, малолітній [PERSON] з 10.05.2023 перебуває в Центрі Реабілітації на базі вказаного закладу (а. с. 14). Відповідно до довідки-характеристики, виданої Погребищенською міською радою №02-58/845 від 27.06.2023, відповідач [PERSON] за місцем проживання характеризується посередньо. Проживає з цивільною дружиною та її дітьми за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] має дитину від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , з яким спілкується рідко, участі у вихованні та утриманні дитини не приймає (а. с. 30). Висновком Служби у справах дітей Погребищенської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради від 15.06.2023 № 217, визнано за доцільне відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у батька [PERSON] без позбавлення його батьківських прав (а. с. 19-22). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблею ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересів дитини. Таке визначення може бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Згідно із п. п. 2-5 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З огляду на зазначене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що безвідповідальне ставлення відповідача [PERSON] до дитини створює ризик для життя, здоров`я та морального виховання малолітнього [PERSON] , [INFO] , а тому відібрання малолітнього від батька без позбавлення його батьківських прав, буде відповідати інтересам дитини. Частиною 4 ст. 170 СК України визначено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки, з всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дитини. Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2684 грн.

Outcome: approved