Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

04 вересня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON] одружився 22 липня 2011 року з [PERSON] . Під час перебування у шлюбі у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Останніми роками стосунки розладились, зникло взаєморозуміння, кожен з них більше двох років живе своїм окремим життям та різними інтересами. Фактично їх сім`я припинила своє існування. Вони з відповідачем не ведуть сімейного життя з серпня 2021 року, шлюбних стосунків не підтримують, збереження шлюбу неможливо. Примирення та збереження сім`ї не можливе з підстав наведених вище. Перебування у шлюбі буде суперечити їх інтересам розвиватися та починати окремо своє інше нове життя, розвиватися морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу то відмова чи надання строку на примирення в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є недопустимим. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 22 липня 2011 року, відповідно до свідоцтва про шлюб виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №591. Позивач в судове засідання не з`явився, у матеріалах справи наявне клопотання, в якому він просить суд розглядати справу у його відсутність, позов про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надійшла заява, згідно якої відповідач просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає, просить суд позов задовольнити. Після розірвання шлюбу бажає повернути собі дошлюбне прізвище « [PERSON] ». У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22 липня 2011 року, актовий запис №591. Від спільного життя мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] згідно свідоцтва про народження виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції серії [NUMBER] від 08 квітня 2013 року, актовий запис №3094. На підставі ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, і однією сім`єю не проживають. Сторони у наданні строку для примирення для збереження родини не мають потреби, відновлювати подружні відносини не мають наміру. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірвання шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. На підставі ч.1,2 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Спір стосовно поділу майна подружжя відсутній. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Частина 3 ст. 115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядкуст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 1073,60 грн. на користь [PERSON] .

Outcome: approved