Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Відповідно до укладеного договору б/н від 12.01.2011 відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Підписавши анкету-заяву, він підтвердив свою згоду на те, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», складає між ним та банком договір. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 25000 грн. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, але відповідач зобов`язання за договором повністю не виконав, своєчасно не надав банку кошти для погашення заборгованості. Станом на 17.07.2023 має заборгованість у загальному розмірі 30167,87 грн., яку позивач, разом з судовими витратами, просить стягнути на свою користь. Процесуальні дії у справі. 24.08.2023 позовна заява надійшла до суду. 29.08.2023\~позовна заява\~прийнята до\~розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Виклик відповідача в судове засідання здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Сторони у судове засідання не з`явились, позивачем разом із позовною заявою надавалося клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач відзив на позов не подав, причини неявки в судове засідання не повідомив, жодних клопотань від нього не надходило. В зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами, та проголошує про ухвалення заочного рішення відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. 12.01.2011 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір (без номера), за яким позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно з Анкетою-заявою, відповідач погодився з тим, що ця заява разом із Пам`яткою, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з Умовами та Правилами і Тарифами банку. За даним кредитним договором відповідачу двічі видано кредитні картки: «Універсальна» з терміном дії 12/14 та 09.24, та чотири картки «Універсальна «GOLD» з терміном дії - 07/17, 06/21, 03/22, 07/22. Згідно з наданою позивачем довідкою, старт карткового рахунку було відбувся 10.12.2010 року, 18.12.2013 позикодавцем був встановлений кредитний ліміт в розмірі 13000,00 грн., який в подальшому неодноразово було зменшено, а потім збільшено, зокрема 10.12.2021 - до 25000 грн., і 26.12.2022 - зменшено - до 0,00 грн. Із виписки за договором б/н від 12.01.2011 року слідує, що відповідач користувався кредитною карткою: знімав кошти з рахунку, здійснював оплату за товари, поповнював рахунок готівкою, здійснював перекази коштів на рахунки інших осіб, поповнював рахунок мобільного телефону. Із розрахунку позивача вбачається, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 17.07.2023 року його заборгованість перед позивачем становить 30167,87 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 24954,01 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 5213,86 грн. Доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості, суду не надано. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення кредитного договору з відповідачем та порушення останнім взятих на себе зобов`язань. Проте, позивачем не доведений факт досягнення сторонами домовленості про сплату відповідачем відсотків у будь-якому розмірі, оскільки у Анкеті-заяві позичальника від 12.01.2011 відсутня умова про відповідальність клієнта у вигляді сплати відсотків за користування кредитом та їх розмір. До позовної заяви додано роздруківку витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та витяг з «Тарифів», однак вони не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Так, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з тарифів та витяг з умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, укладаючи кредитний договір. Відсутні також і докази того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначеному в цих документах розмірах і способу нарахування, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Паспорт споживчого кредиту також не містить відомостей про те, що він є додатком саме до Договору від 12.01.2011 року, укладеному з відповідачем, тому суд вважає, що нарахування відсотків у даному випадку є безпідставним. Зазначені висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року за результатами розгляду справи №342/180/17-ц і відповідно до ч.4 ст.263\~ЦПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Таким чином, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованими тільки в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту. За таких підстав, позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду у розмірі, пропорційному розміру задоволених позовних вимог, у сумі 2220,12 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial