Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

31 липня 2023 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем своєю матір`ю - [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Заявник [PERSON] посилається на те, що [INFO] згідно свідоцтва про смерть в с. Зуївці Миргородського району Полтавської області померла його мати [PERSON] у віці 84 роки. Заявник [PERSON] зазначає, що обставини споріднення підтверджуються його свідоцтвом про народження, так як він народився [INFO] в с. Зуївці Комишнянського району Полтавської областійого матір`ю зазначена [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено відповідний запис за № 22 від 18.02.1949 року Зуєвецьким сільським Бюро ЗАЦС. Внаслідок смерті матері заявника відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 4,62 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, яка перебувала у колективній власності КСП «Росія» на території Зуєвецької сільської ради, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0077978 виданого Миргородською районною державною адміністрацією зареєстрованого 22.11.1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 501. Згідно довідки Комишнянської селищної ради від 25.11.2021 року № 975 мати була зареєстрована по [ADDRESS] , проживала одна, без зняття з реєстраційного обліку, надалі виїхала в місто Миргород до сина - [PERSON] де й померла. Частиною 3 статті 1268 ЦК визначається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З урахуванням того, що постійне місце проживання матері із заявником на час її смерті не було зареєстровано, приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Наконечна Н.П. відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину постановою від 08.06.2023 року № 64/0231. З огляду на зазначене, встановлення факту постійного проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно заявнику для оформлення спадщини. В зв`язку з вищевикладеним заявник звернувся до суду. Ухвалою судді від 03.08.2023 відкрито провадження по справі. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав та наполягав на її задоволенні. Суду пояснив, що батько помер в 2001 році, а мати пожила з півроку в селі сама і заявник забрав її до себе щоб доглядати за нею. Забрав матір в 2002 році і вона померла у заявника вдома і похована біля батька. Заявник також, пояснив, що у нього був брат, який проживав у смт. Комишня але вже помер, з яким мати ніколи не проживала. Пояснити чому у свідоцтві про смерть вказано смт. Комишня як місце смерті матері заявник не може. Представника заявника, адвокат Акрітов К. К. в судовому засіданні заяву підтримав та наполягав на її задоволенні, оскільки мати заявника, померла в 2004 році і проживала разом із заявником в м. Миргороді. Спору про право не має. Ніхто спадщину після смерті матері не приймав. Представник заінтересованої особи - Комишнянської селищної\~ради Миргородського\~району Полтавської\~областів судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду надійшла заява Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області від 25.08.2023 № 01.9.07/1620 про проведення розгляду справи без представника селищної ради (а. с. 17). Допитаний судом свідок [PERSON] пояснив, що в 2002 році зустрічався з дочкою заявника [PERSON] і тому знає, що бабуся жила з ними і померла в м. Миргороді. Свідок [PERSON] суду пояснив, що з 1990 року проживає по-сусідству з заявником. Бачив бабусю, яка розповідала, що важко жити самій в селі, тому син забрав до себе в м. Миргород. Бабуся померла в житловому будинку заявника. На похороні не був. Повідомив, що знає братів заявника [PERSON] , який проживає в м. Миргород та [PERSON] , який помер. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є братом заявника. Мати жила у заявника, але коли жила не пам`ятає. Де померла мати не пам`ятає. Матір поховали в с. Зуївці, де і був похорон. Мати ніколи не жила в смт. Комишня. Відносини з матір`ю у заявника були добрі, заявник допомагав матері. [PERSON] пояснив, що не має наміру приймати спадщину після матері. Суд, заслухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає до задоволення зважаючи на наступне. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом частини 1 статті 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі ч. 1, ч. 3, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 1 ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суд України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть [INFO] зроблено актовий запис № 22, місце смерті селище Комишня Миргородського району (про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , яке видане Зуєвецькою сільською радою Миргородського району Полтавської області 20.10.2004) (а. с. 7). Заявник [PERSON] є сином [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Зуєвецьким сільським бюро РАЦС 18 лютого 1949 року (а.с. 6). Таким чином, в силу положень ч. 1 ст. 1261 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем першої черги після померлої матері. З метою оформлення спадщини після померлої матері [PERSON] та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 4,62 умовних кадастрових гектарів, що знаходяться на території Зуєвецької сільської ради Миргородського району Полтавської області. [PERSON] в 2023 році звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Наконечної Надії Павлівни. Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Наконечної Надії Павлівни виданої 08.06.2023 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] . Підставами відмови стали не виконання вимог ст. 1268 ЦК України щодо прийняття спадщини та ст. 1269 ЦК України щодо строків для прийняття спадщини (а. с. 10). Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до штампу в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого Миргородським МРВ УМВС України в Полтавській області 10 січня 2001 року на момент смерті [PERSON] місце проживання заявника [PERSON] було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» в редакції, що діяла на час смерті [PERSON] реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Відповідно до довідки від 25.11.2021 № 275, виданої виконавчим комітетом Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області на день смерті [INFO] громадянки [PERSON] 1920 року народження, вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та проживала сама. Виїхала в місто Миргород до сина - [PERSON] , де й померла (а.с. 9). Однак інформація зазначена в довідці що [PERSON] виїхала в місто Миргород до сина - [PERSON] , де й померла, спростовується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане Зуєвецькою сільською\~радою Миргородського\~району Полтавської\~області 20.10.2004,\~відповідно до\~якого[PERSON] померла [INFO] в селищі Комишня Миргородського району Полтавської області (а. с. 7). Факт постійного проживання заявника з [PERSON] реєстрацією місця проживання заявника та спадкодавця також не підтверджується. Твердження заявника про постійне проживання його з [PERSON] спростовується даними про місце смерті [PERSON] в селищі Комишня Миргородського району Полтавської області, а не за місцем проживання (реєстрації) заявника в м. Миргород Полтавської області чи місцем реєстрації спадкодавця на день смерті в с. Зуївці, Миргородського району, Полтавської області. Суд також критично відноситься до показів свідків, оскільки жоден з них не зміг повідомити про період та термін проживання, місце та час смерті [PERSON] , та що саме остання проживала із заявником. Та враховує, що син померлої свідок [PERSON] пояснив, що не пам`ятає в який період мати проживала у заявника та де вона померла. Крім того заявником невірно визначена заінтересована особа, оскільки рішення по справі може вплинути на права та обов`язки інших спадкоємців першої черги, синів спадкодавця, про існування яких заявнику було достовірно відомо, що позбавило суд можливості з`ясувати наявність (відсутність) спору про право. Оскільки судом не здобуті беззаперечні докази постійного проживання заявника [PERSON] з померлою [INFO] [PERSON] на час відкриття спадщини, відтак в задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, необхідно відмовити.

Outcome: dismissed