Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Представник \~ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Позов мотивований тим, що 13.06.2023 між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 002-24112-130613, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 21300 грн. на строк починаючи з 13.06.2013 року по 11.06.2016 року зі сплатою 42 % річних за користування кредитними коштами. Проте взяті на себе зобов`язання відповідачка не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 45408,45 грн. Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 12.09.2017 позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено,\~\~стягнуто з відповідачки на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 45408,45 грн. 28.04.2020 року за результатами електронних торгів між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено Договір про відступлення права вимоги № 2233/К, відповідно до умов якого АТ «Дельта Банк» відступив на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» своє право вимоги за кредитним договором № 002-24112-130613 від 13.06.2013 року. Проте відповідачкою заборгованість по даному кредитному договору не погашена, у зв`язку з чим у позивача виникло право на отримання сум, передбачених\~ст. 625 ЦК України, тому просить стягнути з відповідачки 3% річних та інфляційні втрати від простроченої суми за період з 07.11.2017 року по 20.02.2023 року у розмірі 39759,63 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн. та судові витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 19.09.2023 року заочне рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 06.06.2023 року за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано та призначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, у своїх заперечення просив справу розглянути у його відсутність та залишити без змін рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 06.06.2023. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Від представника відповідачки адвоката Дубовик Н.М. надійшла заява, в якій просила справу розглянути у її відсутність та у відсутність відповідачки. У матеріалах справи наявні пояснення представника відповідачки, в яких посилаючись на постанову ВСУ від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц та п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, просить стягнути з відповідачки на користь позивача інфляційні втрати за період з 20.02.2020 по 23.02.2022 в розмірі 8628,12 грн. та відмовити в задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат за період з 07.11.2017 по 19.02.2020 та 3% річних. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 12.09.2017 позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитною лінією станом на 04.04.2017 року в розмірі 45408,45 грн., судові витрати понесені при зверненні до суду в розмірі 1600 грн. 28.04.2020 року за результатами електронних торгів між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 2233/К, відповідно до умов якого АТ «Дельта Банк» відступив на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» своє право вимоги за кредитним договором № 002-24112-130613 від 13.06.2013. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зокрема, ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відтак положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30.03.2016 року у справі №6-2168цс15, а також підтверджена постановою Верховного Суду від 19.03.2018 року у справі №718/2080/17-ц. Крім того, в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №459/3560/15-ц зазначено, що оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України. Ст. 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц). Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що фактично позивач просить стягнути з відповідачки суму інфляційних втрат та 3% річних, що нарахована на суму боргу 47000 грн. за період з 23.09.2017 по 30.12.2021, на суму боргу 45408,45 грн. за період з 07.11.2017 по 20.02.2023, сума інфляційних втрат та 3% річних становить 39759,63 грн. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19), від 19.06.2019 у справі № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) викладено правовий висновок, згідно з яким законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 у справі № 642/493/17-ц. Частина 4 ст. 263 ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічне твердження закріплене і в ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів". З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з позовом до суду 16.03.2023, а тому перебіг строку позовної давності почався з 16.03.2020. Разом з тим, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з 05:30 год. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час. Водночас п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому нарахування інфляційних втрат і 3 % річних можливе за період з 16.03.2020 по 23.02.2022. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. Розмір інфляційних втрат, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача складає 8199,25 грн., при їх розрахунку суд враховує рекомендації з розрахунку інфляційних втрат. Розрахунок здійснюється за період з 01.04.2020 року по 23.02.2022 року, індексація на суму 45 408,45 грн. Сукупний індекс інфляції = 100,80% ? 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% ? 101,00% ? 101,30% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% ? 101,60% = 118,057% (за період Квітень 2020 - Лютий 2022). Інфляційні нарахування = 45 408,45 грн. ? 118,057% / 100% - 45 408,45 грн. = 8 199,25 грн. Разом з тим з відповідачки підлягає стягнення на користь позивача 3% річних за період з 16.03.2020 року по 31.12.2020 року - 291 день, 45 408,45 грн. ? 3% / 100% ? 291/ 366 = 1083,10 грн. Період розрахунку з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року - 365 днів, 45 408,45 грн. ? 3% /100% ?365 / 365 = 1362,25 грн. Період розрахунку з 01.01.2022 року по 23.02.2022 року - 54 дні, 45 408,45 грн. ? 3% / 100% ? 54 / 365 = 201,54 грн. Разом 2 646,89 грн. Відтак, з [PERSON] підлягають стягненню на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» інфляційні втрати в розмірі 8199,25 грн. та три проценти річних в розмірі 2646,89 грн., загалом сума становить 10846,14 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частинами 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 року, укладеного між клієнтом ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та адвокатським об`єднанням «Правовий діалог», об`єднання бере на себе зобов`язання по наданню клієнту за зверненням на довгостроковій основі правової допомоги у відповідності з умовами цього договору, а клієнт зобов`язується прийняти надану йому правову допомогу та здійснити її оплату у відповідності до договору. Відповідно до Акту №1 прийому-передачі наданої правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 зазначено розмір та обсяг наданої правової допомоги із зазначенням вартості. Вартість наданих послуг із правової допомоги позичальника [PERSON] за кредитним договором № 002-24112-130613 від 13.06.2013 року складає 2500 грн. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2684 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу 2500 грн., відтак згідно положень ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 732,17 грн. витрат зі сплати судового збору та 1000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial