Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

30 березня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою відповідно до якої просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано 05 жовтня 2007 року у Саксаганському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №731. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05 жовтня 2007 року між сторонами було укладено шлюб. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. На підставі чого в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що останні стали чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає. Разом не мешкають з 2021 року. Ухвалою суду від 03 квітня 2023 року року прийнято до розгляду цивільну справу та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 19 квітня 2023 року сторонам було надано строк для примирення. Позивач до судового засідання не з`явився, в свою чергу адвокат Петріга С.А., який представляє інтереси останнього, надав заяву про слухання справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає та просять суд їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 05 жовтня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано шлюб Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №731. Шлюбні відносини між сторонами припинені. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиного подружнього бюджету не мають. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що у сторін різні характери, різні погляди на сімейне життя, ведення господарства, що поступово призвело до втрати почуттів любові, взаєморозуміння та взаємоповаги, без чого неможливо існування сім`ї. Позивач вважає подальше зберігання шлюбних відносин з відповідачем недоцільним, просить винести рішення, яким розірвати цей шлюб. У відповідності до положень ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень. Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року чоловіки та жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім`ї неможливо, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного, сім`я розпалась і існує формально, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливо, оскільки суперечило б інтересам сторін. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Отже, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 грн., сплачений останньою під час звернення з позовом до суду (а.с. 1). На підставі викладеного та

Outcome: approved