Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. З відповідачем перебувала в шлюбу, від якого народилась дитина, за рішенням суду від 12.10.2012 на неї стягуються аліменти в розмірі 300 грн. Тоді відповідач ніде не працював і вона обрала спосіб стягнення аліментів у твердій сумі. Проте, обставини змінились - цих грошей недостатньо, а відповідач працевлаштований та отримує регулярний дохід. Просить стягувати аліменти на дитину в розмірі 1/4 від доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Суд розглядає справу в спрощеному провадженні без повідомлення сторін. Відповідач, належно повідомлений про час розгляду справи, із заявами по суті не звертався, а 15-денний строк на подачу відзиву минув. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що в [PERSON] та [PERSON] є дитина [PERSON] , [INFO] . На утримання дитини з батька з 12.09.2012 стягуються аліменти в розмірі 300 грн. згідно рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області №1705/2934/2012 від 12.10.2012. За довідкою ЦНАП Дубенської міської ради від 14.09.2023 донька зареєстрована з матір`ю з 05.09.2012. IV. Норми права, які застосував суд. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Частиною 1 ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як на підставу для збільшення розміру стягнутих аліментів, позивачка вказує ті обставини, що розмір стягуваних аліментів є меншим від законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів і батько дитини має стабільний дохід, оскільки мобілізований до лав ЗСУ. Відповідач отримав пакет документів від суду, проте заперечень не подав у встановлений судом строк. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, аліменти для утримання дитини в розмірі від доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуються і за судовим наказом, який не оскаржується згідно п.4 ч.1 ст. 161, ч.1 ст. 172 ЦПК України. Тобто, розмір аліментів, на які просить замінити стягнення позивачка, дійсно є мінімальним, що стягується з одного з батьків. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. V. Мотивована оцінка і висновки суду. З огляду на принцип рівності прав і обов`язків батьків відносно дитини, суд вважає очевидно неможливим в сучасних реаліях забезпечити нормальні умови життя, виховання і розвитку доньки сторін, якщо аліменти, що стягуються з батька, становлять лише 300 грн. Фактично, в цій ситуації весь тягар утримання спільної дитини несе лише матір. Суд вирішує справу з огляду на потребу забезпечення якнайкращих інтересів дитини. Розмір аліментів, на які просить замінити стягнення позивачка, дійсно є мінімальним, що стягується з одного з батьків і вид стягнення - тверда грошова сума чи частка від доходу, обирає позивач. Враховуючи зміну розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, що минуло 11 років після ухвалення першого рішення суду про стягнення аліментів та відповідно змінились умови життя за цей період в сторону подорожчання, що позивачка вказує на покращення матеріального стану відповідача, а він проти цього не заперечує, суд вважає, що є підстави для зміни способу стягнення визначених раніше судом аліментів. Новий розмір аліментів не буде завищеним в теперішніх умовах проживання та не створить для відповідача, який має імперативний обов`язок утримувати власну дитину, додаткових труднощів матеріального характеру. Щодо судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: судового збору, суд враховує, що відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Тому відповідно до пп. 1 п. 1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду від 15.05.2006 року № 3 про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За таких обставин,

Outcome: approved