Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

Позивач звернулась\~до суду\~з позовом\~до Кривоозерської\~селищної ради\~Первомайського району\~Миколаївської області,\~Фермерського господарства\~"Злагода", про визнання права на земельну частку(пай) з земель колишнього КСП "Колос", яка становить 3,63 умовних кадастрових гектари, в порядку спадкування за законом після смерті бабусі - [PERSON] , померлої [INFO] . Вважає, що [PERSON] мала право на земельну частку(пай), оскільки працювала в колгоспі "Колос", проте її не було включено до списків на паювання земель, які є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю. Посилаючись на викладене, просила позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача - Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, надіслав відзив, відповідно до якого позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки 20 грудня 1996 року зборами уповноважених членів КСП "Колос" при розпаюванні КСП затверджено список членів КСП, які мають право на земельну частку(пай), [PERSON] до цього списку не включена. Від представника відповідача ФГ "Злагода" надійшов відзив, відповідно до якого вказував, що у володінні ФГ "Злагода" відсутні будь-які не витребувані паї, нерозподілені земельні ділянки або інші категорії земель за рахунок яких можливо було б сформувати земельну частку(пай) для її подальшого виділу у земельну ділянку, просив розглядати справу за їх відсутності та винести рішення відповідно до чинного законодавства. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні правовідносини, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст.4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положеннями ст.ст.12, 13, 81, 84 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільні справи не інакше, ніж за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги; кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи; письмові докази, як правило, подаються в оригіналі, але якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу; сторони зобов`язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Кривоозерським районним відділом ЗАГСу Миколаївської області 24 жовтня 1995 року(а.с.18). Спадкоємцем за законом на спадщину після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] як онука спадкодавця, що підтверджено даними свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно Кривоозерським районним бюро ЗАГС Миколаївської області 08 жовтня 1975 року(а.с.11), даними свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області 11 січня 2008 року(а.с.14). Позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку, подавши відповідну заяву про прийняття спадщини за законом(а.с.27). Відповідно до даних відділу у Кривоозерському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 2020 року, у 1996 році КСП "Колос" було розпайовано, після чого було створено СФГ "Злагода", [PERSON] на момент паювання КСП "Колос" не була включена до списків членів КСП, в зв`язку з чим сертифікат на земельну частку (пай) не отримала(а.с.22). Звертаючись до суду з даним позовом та обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач [PERSON] вказує, що право на земельну частку(пай) з земель колишнього КСП "Колос", яка становить 3,63 умовних кадастрових гектари, у спадкодавця [PERSON] виникло на підставі того, що остання, за даними довідки ФГ "Злагода", була колгоспною пенсіонеркою і працювала у господарстві з 1944 року по 1966 рік(а.с.21), крім того, за даними архівного витягу з Додатку №1 до рішення сесії Кривоозерської селищної ради Миколаївської області від 27 листопада 2001 року, [PERSON] була в списку громадян, які мають право на земельну частку(пай) по колишньому СГВК "Колос", але помилково пропущена в списках громадян, що мають таке право(а.с.24-26). Згідно положень ч.1 ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. Положеннями ст.2\~Закону України\~"Про\~порядок виділення\~в натурі\~(на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)" визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Згідно положень ч.2 ст.5\~Закону України\~"Про\~порядок виділення\~в натурі\~(на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)" сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власником земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації за межами населених пунктів. Відповідно до п.п.23, 24 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~16\~квітня 2004\~року №7\~"Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Тобто із викладеного слідує, що право на земельну частку (пай) виникає в осіб, у тому числі й пенсіонерів, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства. Аналізуючи норми чинного законодавства, можна зробити висновок, що для набуття права на земельний пай необхідна наявність таких умов: перебування у членах КСП на момент паювання землі, включення до списку осіб, долучених до державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акту. Відповідно до ч.2 ст.9 Цивільного кодексу УРСР\~(чинного на момент відкриття спадщини) правоздатність громадянина, тобто здатність мати цивільні права та обов`язки, виникає з момент його народження і припиняється зі смертю. Правоздатність нерозривно пов`язана з життям людини. Правозданість фізичної особи припиняється її смертю. Поки людина жива\~вона правоздатна, незалежно від стану здоров`я. Існування правоздатності означає наявність певного правого зв`язку між державою та особою (держава визнає за особою правоздатність і гарантує її). Крім того, під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів (правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі №922/2589/19). Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , а рішення про складання пронумерованих списків громадян, що мають право на земельну частку(пай), але помилково пропущених в списках громадян, що мають таке право, було прийнято Кривоозерською селищною радою 27 листопада 2001 року, тобто після смерті [PERSON] .. За вказаних обставин, враховуючи системний аналіз наведених вище правових норм, суд приходить до висновку про те, що цивільна правоздатність бабусі позивача по справі [PERSON] , а, отже, і її здатність мати (набувати) цивільні права, зокрема, право на земельну частку (пай), площею 3,36 в умовних кадастрових гектарах, припинилась у момент її смерті\~ - [INFO] і на вказану дату як спадкодавець зазначене право на земельну частку(пай) не мала. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі №703/333/17, який відповідно до положень ч.4 ст.263\~ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності на неї у порядку спадкування, оскільки до спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Подібний за змістом правовий висновок щодо спадкування особою лише того майна, яке на час відкриття спадщини мав спадкодавець, викладений в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №297/1756/17. На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з урахуванням того, що бабуся позивача по справі - [PERSON] як спадкодавець за життя не набула у встановленому законом порядку права на земельну частку(пай), внаслідок чого відповідне право не є об`єктом спадкування та не входить до складу спадщини, що відкрилась внаслідок її смерті, тому приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для визнання за позивачем [PERSON] права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed