Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-19 00:00:00

В лютому 2020 року АТ «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, в обґрунтування якого вказали, що 18.02.2016 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №V04.981.75879, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 27780 грн., зі сплатою 0,0010% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами. Відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки, комісію, та інші платежі за Кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено 22.02.2017 року. Отже, сума боргу Відповідача за Кредитним договором, що заявлена до стягнення у даній справі, станом на 15.01.2020 року становить: основний борг-12567,31; прострочений борг-9711,72; прострочені проценти - 0,57; пеня за несвоєчасне погашення платежів -6106,14; загальна заборгованість - 29985,74грн. Враховуючи зазначене, невиконанням Відповідачем умов Кредитного договору, на адресу Відповідача Банком було направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 09.01.2018. Проте, Відповідач у встановлений строк зобов`язання за Кредитним договором не виконав, з огляду на що 27.02.2018 за заявою АТ «Ідея Банк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис за №337 про стягнення з Відповідача заборгованості за Кредитним договором, включаючи витрати на вчинення останнього. Однак, в подальшому вище вказаний виконавчий напис нотаріуса в судовому порядку за позовом Відповідача з формальних підстав визнано таким, що не підлягає виконанню, про що свідчить постанова Хмельницького апеляційного суду від 05.09.2019 у справі №686/19351/18. Разом з тим, вказане жодним чином не спростовує заборгованості Відповідача за Кредитним договором чи право вимоги АТ «Ідея Банк» за ним. Відтак, зважаючи на те, що заборгованість Відповідача за Кредитним договором залишається не погашеною, Позивач не позбавлений можливості звернутися за захистом власних порушених прав до суду з цим позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором. З врахуванням наведеного позивач просить: стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 29985,74 грн. та судовий збір в розмірі 2102 грн., що сплачений при поданні позовної заяви. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили, оскільки відповідач коштів по кредитному договору 2016 року не отримував, а вони були направленні банком на погашення кредитної заборгованості по кредитних договорах 2012-2013 років, з розміром якої вони не погоджуються. Крім наведеного вважають, що банком безпідставно збільшено розмір заборгованості за кредитом за рахунок страхових платежів. Також подали заяву про застосування строків позовної давності. Заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.02.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» (після зміни найменування АТ «Ідея Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №V04.981.75879, згідно якого Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в розмірі 27780 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) і комісіями згідно з умовами цього Договору. Банк надає кредит у день підписання даного Договору, строком на 84 місяців. Датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок. За користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 0,0010% річних від залишкової суми кредиту (п.п. Договору 1.1, 1.2, 1.3). Банк відкриває Позичальнику банківський поточний рахунок № [NUMBER] у гривні в рамках проекту послуг «БПР «Стартовий», що обслуговується на умовах Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (п.1.8 Договору) Згідно п.п.2.1, 2.2 Договору Позичальник повертає кредит разом процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 84 щомісячних внесках включно до 18 дня/числа кожного місяця згідно Графіку щмісячних внесків за кредитним договором. Позичальник доручає Банку здійснювати договірне списання Банком з будь-яких рахунків Позичальника в ПАТ «Ідея Банк» грошових коштів, в розмірі існуючої простроченої заборгованості по кредиту, нарахованими відсотками, комісіями, неустойками (штраф, пеня). Таке договірне списання може здійснюватися Банком на підставі цього Договору будь-яку кількість разів. Згідно п.4.2 Договору Банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості, відшкодування збитків, а Позичальник зобов`язаний на вимогу Банку достроково виконати вказані грошові зобов`язання в т.ч. у разі якщо позичальник порушив терміни сплати поточних місячних внесків більш ніж на 1 календарний місяць. Згідно меморіального ордеру № V04.981.75 від 18.02.2016 року Банк виконав свої зобов`язання за вказаним кредитним договором та перерахував на кредитний рахунок [PERSON] № [NUMBER] грошові кошти в сумі 27780грн. Згідно виписки по рахунку [PERSON] 19.02.2016 року кошти в сумі 27759,62грн. було перераховано на погашення кредиту Р23.981.73048 від 18.10.2013р., а 19.10.2016р. кошти в сумі 20.38 були стягнуті на погашення заборгованості за кредитним договором від 18.02.2016 року №V04.981.75879. Відповідно до умов кредитного договору Р23.981.73048 від 18.10.2013р. (п.2.2.) укладеного між сторонами, позичальник [PERSON] доручив банку здійснювати договірне списання Банком з будь-яких рахунків Позичальника в ПАТ «Ідея Банк» грошових коштів, в розмірі існуючої простроченої заборгованості по кредину, нарахованих відсотках, комісіям, неустойкам. Отже, Відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 18.02.2016 року №V04.981.75879, у зв`язку з чим, в нього станом на 15.01.2020 року виникла заборгованість в сумі: основний борг-12567,31; прострочений борг-9711,72; прострочені проценти - 0,57; пеня за несвоєчасне погашення платежів -6106,14; загальна заборгованість - 29985,74грн., що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем. Банком на адресу на адресу Відповідача було направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 09.01.2018. 27.02.2018р. за заявою АТ «Ідея Банк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис за №337 про стягнення з Відповідача заборгованості за Кредитним договором від 18.02.2016 року №V04.981.75879, включаючи витрати за його вчинення. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в справі №686/19351/18 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М. від 27.02.2018 року, зареєстрований в реєстрі за № 337. Вищевказані обставини підтверджуються: кредитним договором від 18.02.2016 року №V04.981.75879; кредитним договором Р23.981.73048 від 18.10.2013р.; меморіальним ордером № V04.981.75 від 18.02.2016 року; випискою по рахунку [PERSON] ; розрахунком заборгованості; вимогою про усунення порушення кредитних зобов`язань від 09.01.2018р.; реєстром поштових відправлень; копією виконавчого напису нотаріуса від 27.02.2018р.. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного Кодексу України. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У п.3.3.1 Договору сторони передбачили, що позичальник сплачує (штрафні санкції), що нараховуються за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредиту) в розмірі : 0,15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 днів та 0,65% - в період прострочення оплати з 61 дня та по день повного погашення боргу за цим договором. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1,2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 3136/21-26/687-689/22-26 від 14.03.2022 року, заборгованості по Кредитному договору №М54.981.71630 від 18 жовтня 2012 року та Кредитному договору №Р23.981.73048 від 18 жовтня 2013 року немає, так як сума видана по Кредитному договору №Р23.981.73048 від 18 жовтня 2013 року погасила заборгованість по Кредитному договору №М54.981.71630 від 18 жовтня 2012 року, а сума видана по Кредитному договору № V 04.981.75879 від 18.02.2016 року погасила заборгованість по Кредитному договору №Р23.981.73048 від 18 жовтня 2013 року. Станом на 15 січня 2020 року розмір заборгованості по Кредитному договору № V04.981.75879 від 18.02.2016 року становить 28382,88 грн.: основний борг - 12567,31 грн.; \~ \~ \~ \~прострочений борг - 9711,72 грн.; прострочені відсотки - 0,68 грн.; \~ \~ \~ \~пеня - 6103,17 грн. Визначення штрафів не входить до компетенції експерта-економіста. \~ \~ \~ \~Застосування строку позовної давності по кожній із складових заборгованості по Кредитному договору від 18 лютого 2016 року не входить до компетенції експерта-економіста. Нарахування відсотків по кредитному договору №М54.981.71630 від 18.10.2012 року здійснюється на суму 17063грн. Нарахування відсотків по Кредитному договору №Р23.981.73048 від 18 жовтня 2013 року здійснюється на суму 20000 грн. Нарахування відсотків по кредитному договору № V04.981.75879 від 18.02.2016 року здійснюється на суму 27780 грн. Сторонами суду не надано належних та допустимих доказів на спростування вказаних висновків експерта. Відповідачем та його представниками не надано суду належних та допустимих доказів і на підтвердження їх твердження щодо безпідставного списання з рахунка відповідача грошових коштів в сумі 27759,62грн. на погашення заборгованості за кредитним договором №Р23.981.73048 від 18 жовтня 2013 року та збільшення заборгованості по кредиту за рахунок страхових платежів. Кредитний договір № V04.981.75879 від 18.02.2016 року відповідачем в судовому порядку неоспорений, та як вбачається з виписки по рахунку відповідачем виконувався, погашення заборгованості ним здійснювалося до 22.02.2017 року. Згідно розрахунку заборгованості та висновку експерта вбачається, що позивачем нараховано пеню за порушення умов договору за період з 05.11.2019 року по 14.01.2020р., а з позовом банк звернувся до суду 11.02.2020 року, у зв`язку з чим, твердження представників відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду є безпідставними. Крім наведеного, слід зазначити, що позивачем необґрунтовано нараховані ним штрафні санкції в сумі 1600грн., та підстави їх стягнення відповідно до умов кредитного договору № V04.981.75879 від 18.02.2016 року. Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, інші штрафні санкції складаються з витрат за вчинення виконавчого напису. Враховуючи наведене, положення ст. 13 ЦПК України, те що відповідач своїх зобов`язань за договором належним чином не виконав, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і слід стягнути з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №V04.981.75879 від 18.02.2016 року станом на 15.01.2020 року в сумі 28382, 77 грн., з яких: 12567,21 грн. основний борг; 9711,72 грн. прострочений борг; 0,57 грн. прострочені відсотки; 6103, 17 грн. пені. В задоволенні решти вимог, слід відмовити. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 2102 грн., у зв`язку з чим, з відповідача слід стягнути на користь позивача 1989,54 грн. судового збору (29985,74/100 = 299,86; 28382,77/ 299,86 = 94,65%; 2102 /100 х 94,65). Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема: витрати пов`язанні з залученням експерта та на професійну правничу допомогу. Відповідачем відповідно до квитанцій від 21.01.2022р., 14.12.2021р., 23.12.2021р., 05.01.2022р. було сплачено за проведення судової економічної експертизи № 3136/21-26/687-689/22-26 від 14.03.2022 року 6864,40грн. Тому, відповідно до ст.ст.133,141 ЦПК України та враховуючи часткове задоволення позовних вимог банку, з позивача АТ «Ідея Банк» слід стягнути на користь [PERSON] витрати за проведення експертизи пропорційно задоволеним та відмовленим вимогам в сумі 367,24 грн. (6864,40/100 х 5,35 = 367,24). Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.ч.3-6 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 01.06.2020 року між [PERSON] та адвокатом Фандою Н.М. було укладено договір про надання професійної правничої допомоги у даній справі. Згідно попереднього розрахунку витрат на професійну правничу допомогу розмір гонорара адвоката склав 4700ггрн.. Відповідно до акта від 16.06.2020р. Адвокат виконав умови договору, а клієнт сплатив адвокату гонорар в сумі 4700грн. Позивачем не доведено неспівмірності витрат відповідача на правничу допомогу складності справи, виконаній адвокатом роботі, витраченому ним часу на виконання робіт, обсягу наданих послуг, ціні позову та значенню справи для сторони. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позовні вимоги АТ «Ідея Банк» підлягають частковому задоволенню в сумі 28382, 77 грн., що становить 94,65% від ціни позову, суд приходить до висновку, що на користь відповідача слід стягнути з позивача пропорційно до\~розміру задоволених\~та відмовлених\~вимог витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 251,45 грн. (4700грн./100х94,65%). На підставі викладеного,

Outcome: approved