Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Вінницької міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Позов мотивовано тим, що матері позивачів [PERSON] було видано ордер на квартиру [ADDRESS] . Ордер було видано на підставі рішення виконкому ВМР депутатів трудящих від 04.08.1969 року №538. У свою чергу, 08.07.1976 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище на [PERSON] . У даній квартирі з часу її отримання були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та сестра зі своїми дітьми. З 1999 року сестра з дітьми забрала свої речі з квартири та переїхали проживати до іншої місцевості. З того часу, вони у квартирі не проживають та їхніх речей у квартирі немає, Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.03.2021 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було визнано такими, що втратили право користування житлом квартирою [ADDRESS] . Однак, Постановою Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 04.10.2022 року у задоволенні позову у частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом відмовлено, оскільки остання на день винесення рішення була неповнолітньою. На даний час, відповідачка [PERSON] є повнолітньою особою, однак добровільно змінити місце реєстрації не бажає, чим порушує та обмежує майнові права, пов`язані з оплатою комунальних послуг та отримання субсидії позивачами. За даних обставин, позивачі просили суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 10.07.2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.10.2023 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивачі [PERSON] та [PERSON] та представник [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. На адресу суду від прдставника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивачв, позовні вимоги позивач підтримав та просив задовольнити. Не заперечував щодо ухвалення заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомлено. На підставі\~ст. 280 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вказала, що ВМР покладається на розсуд суду при вирішенні даного спору. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13.08.1969 року матері позивача [PERSON] виконавчим комітетом Вінницької міської ради депутатів трудящих м. Вінниці було видано ордер № 1202 на квартиру [ADDRESS] на склад сім`ї 4 особи. Ордер було видано на підставі рішення виконкому Вінницької міської Ради депутатів трудящих від 04.08.1969 року № 538 (а.с.10). Як вбачається з Витягу з рішення №1645 від 08.07.2021 року ВК ВМР вирішив надати дозвіл житлово-експлуатаційним конторам, відповідним підприємствам, установам організаціям, які обслуговують будинок, а в будинку де створено ОСББ відповідним об`єднанням на укоадення договору найму в державних житлових приміщеннях з членом сім`ї квартиронаймача: на трикімнатну квартиру під [ADDRESS] жилою площею 45,02 кв.м. з [PERSON] , в зв`язку із смертю попереднього квартиронаймача [PERSON] (а.с.9). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.03.2021 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було визнано такими, що втратили право користування житлом квартирою [ADDRESS] . (а.с.7-8). З Актів про тимчасову відсутність особи, зареєстрованої в житловом приміщенні від 27.10.2016 року, від 06.10.2020 року, 27.04.2023 року вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживала з вересня 1999 року (а.с.11-13). Відповідно до Довідки №747 від 27.04.2023 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , (а.с.14). Відповідно до ч. 1 ст. 163 Житлового кодексу Української РСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно з положеннями ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Право на звернення з таким позовом мають особи, яким належить право постійного користування цим жилим приміщенням (наймач, члени сім`ї наймача), в тому числі і ті з них, які зберігають це право як тимчасово відсутні. В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно з положеннями ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку за місцем проживання. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки відповідачка не проживає у вищевказаній квартирі без поважних причин більше 6 місяців, але будучи зареєстрованою у даній квартирі перешкоджає позивачу належним чином використовувати квартиру, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивачів 2\~147,20 грн., по 1\~073,60 грн. кожному, у відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного, згідно ст. ст.317, 321, 346, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved