Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~цією позовною\~заявою до [PERSON] , в якій просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно. Ухвалою від 05.07.2023 відкрито провадження у справі розгляд та призначено підготовче судове засідання на 01.082023. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. У зв`язку з перебування судді на лікарняному та у відпустці судове засідання відкладене на 17.10.2023. 17.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 23.10.2023. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надіслав заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності, позов визнає повністю, просить його задовольнити. Представник позивачки [PERSON] адвокат Кульгавець С.М. у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Згідно ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали провадження, суд прийшов до такого висновку. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [INFO] помер батько сторін [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.12.2019. [INFO] померла мати сторін [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.06.2021. Небіжчики були подружжям, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] від 23.01.1976. Той факт, що померлі є батьками [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] від 31.07.1962 та витягом з ДРАЦС №00037457337 від 09.11.2022. За життя небіжчики були власниками земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га, кадастровий номер 6122084300:02:001:0166, що знаходиться в [ADDRESS] , форма власності - приватна, вид спільної власності - спільна сумісна, розмір частки кожного із співвласників - 1/1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №4242513 від 31.05.2013 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №4243036 від 31.05.2013. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , в силу пприписів ч.3 ст.1268 ЦК України, прийняла його дружина [PERSON] , як така що постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї, що підтверджується довідкою №19-15/8/87, виданою 09.03.2023 Іване-Золотівським старостинським округом №8, виконавчого комітету Заліщицької міської ради, Чортківського району, Тернопільської області. Однак, як встановлено судом, за життя [PERSON] не оформила своїх спадкових прав після смерті чоловіка [PERSON] . Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно приписів ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що позивачка [PERSON] на виконання вказаної вище норми законодавства подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Відповідно до договору поділу спадщини, посвідченого за №789 02.05.2023 приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Ткачуком С.О., [PERSON] є спадкоємцем житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , який на праві спільної часткової власності по 1/2 частині належав її батькам [PERSON] та [PERSON] . Право власності позивачки [PERSON] на це будинковолодіння зареєстроване в Державному реєстрі речових прав, що підтверджується Витягом №331253720 від 04.05.2023. Однак, після смерті матері позивачки [PERSON] відкрилася також спадщина на цілу земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га, кадастровий номер 6122084300:02:001:0166, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1 ст.61 СК України). Згідно ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.3 ст.368 ЦК України). Частиною 1 ст.369 ЦК України регламентовано, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За життя [PERSON] форма власності та розмір її частки не були визначені ні свідоцтвом про право власності, ні договором. Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Визначити розмір частки у спірному спадковому майні, що належало спадкодавиці, не знаючи її волі неможливо, тому приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Ткачук С.О. листом №121/02-14 від 04.05.2023 запропонував позивачці [PERSON] звернутися до суду з метою вирішення питання по суті. На підставі ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст.1217 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1221 ЦК України визначено місце відкриття спадщини за останнім місцем проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місце відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, за відсутності нерухомого майна- місце знаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Позивачка зазначає, з чим погоджується суд, що вона не має іншого способу для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , окрім як звернення до суду. Згідно ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законодавством. На підставі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних пістав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 Про судове рішення у цивільній справі, зокрема п.11 абз.6, судам роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд вважає, що визнання відповідачем [PERSON] позову слід прийняти, так як воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи встановлене, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно слід задовольнити. Вирішуючи, відповідно до ст.141 ЦПК України, питання розподілу між сторонами судових витрат по даній справі, суд із врахуванням того, що позивачка та/чи її представник не порушували питання про стягнення в користь позивачки з відповідача понесених судових витрат по справі, вважає, що судові витрати по справі слід покласти на сторони в понесених ними розмірах. На підставі ст.60, 61 СК України, ст.16, 25, 316, 328, 355, 368, 369, 392, 1216-1218, 1221, 1222, 1261, 1268, 1269, 1296 ЦК України,

Outcome: approved