Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

1.1. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07.10.2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеської області, актовий запис №576. Також просив позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її сина - [PERSON] , [INFO] . 1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, спільне життя з відповідачкою не склалося, виникли непорозуміння, оскільки у кожного свій погляд на сімейне життя, виховання дитини та ведення спільного господарства. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивач не має наміру їх поновлювати. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу з відповідачкою мають сина - [PERSON] , [INFO] . В грудні 2021 року мати дитини виїхала до Італії, можливо на теперішній час має іншу родину. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідачка ухиляється від виконання материнських обов`язків відносно дитини, оскільки не приділяє увагу її вихованню, не здійснює за сином належний догляд та контроль, не піклується про його духовний і фізичний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, не цікавиться його здоров`ям, не створює умови для його всебічного розвитку, а також не проявляє до них уваги та турботи. ІІ. Процедура та позиції сторін 2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 03.07.2023 року, справа №946/4814/23 передана на розгляд судді Бальжик О.І. 2.2. 19.07.2023 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні. 2.3. Ухвалою судді від 28.09.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 2.4. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Позивач звернувся із заявою про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність; проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка причини неявки не повідомила, із заявою про відкладення розгляду справи або розгляд справи у її відсутність не зверталася. Представник третьої особи звернулась із заявою, в якій не заперечувала проти задоволення позову та просила розглянути справу у її відсутність. 2.5. Ухвалою суду від 26.10.2023 року вирішено розглядати справу на підставі наявних у ній даних і доказів (в заочному порядку). 2.6. Під час розгляду справи повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини та докази на їх підтвердження 3.1. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07.10.2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеської області, актовий запис №576 (а.с.8). 3.2. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , [INFO] (а.с.9). 3.3. Після припинення спільного проживання малолітній син [PERSON] , [INFO] , залишився проживати разом з батьком. [PERSON] взяв на себе відповідальність за життя та здоров`я сина. 3.4. Згідно з довідкою, наданою адміністрацією центру розвитку, малолітній [PERSON] відвідує заклад з листопада 2022 року. Зі слів вихователів, батько [PERSON] приводить та забирає сина з дитячого садочка (а.с.10). 3.5. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області за №04/21-867 від 04.08.2023 року, згідно акту обстеження умов проживання від 24.07.2023 року, малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Приватний будинок складається з 3 житлових кімнат, кухні, передпокою, ванної кімнати. Умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним вимогам. У сина є окрема кімната, в якій є дитяче ліжко, телевізор, іграшки, особисті речі. Батько належним чином виховує та утримує сина. Під час проведення обстеження умов проживання мати [PERSON] була відсутня. У телефонному режимі з [PERSON] 26.07.2023 року складено протокол бесіди, під час якої вона підтвердила факт перебування за межами України з грудня 2021 року. На теперішній час перебуває в Італії, повертатися в Україну не має наміру. На електронну адресу служби у справах дітей надійшла заява [PERSON] від 26.07.2023 (вх.01-25/135/23 від 31.07.2023), в якій відповідачка підтримала позовні вимоги та надала згоду на розгляд питання щодо позбавлення батьківських прав відносно сина без її участі. Згідно із заявою, вона усвідомлює зміст ст.166 Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] є доцільним та відповідає інтересам дитини (а.с.34-35). ІV. Оцінка та висновки судді 4.1. Статтею ст.56 СК України передбачено право дружини та чоловіка на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. 4.2. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. 4.3. За змістом ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 4.4. Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, їх особисті та майнові права після розірвання шлюбу не будуть порушені, суд дійшов до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і шлюб може бути розірваний. 4.5. Вирішуючи позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, суд виходить з такого. 4.6. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. 4.7. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. 4.8. Відповідно до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. 4.9. Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за №3 від 30 березня 2007 року роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. 4.10. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 4.11. За таких обставин, суд вважає, що відповідачка дійсно не виконує своїх батьківських обов`язків, оскільки не приділяє увагу вихованню дитини, не здійснює за нею належний догляд та контроль, не піклується про її духовний і фізичний розвиток, не забезпечує її необхідним харчуванням, не цікавиться її здоров`ям, не створює умови для отримання нею освіти, а також не проявляє до неї материнської уваги та турботи. 4.12. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, слід задовольнити, так як позбавлення її батьківських прав є доцільним та відповідає найвищим інтересам дитини.

Outcome: approved