Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

27 січня 2023 року\~АТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03 жовтня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав і обов`язків якого є АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшувався до 21 600 грн. Відповідач власним підписом підтвердив те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» (далі Умови) та «Тарифами» складає між ним і банком договір. За вищевказаним договором відповідач зобов`язувався щомісячно повертати кошти, що включали заборгованість по тілу кредиту, відсоткам, а також іншим витратам згідно Умов. Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надав відповідачу кредиту на умовах зазначених у договорі, однак [PERSON] , користуючись кредитними коштами, не дотримувався умов кредитного договору щодо його погашення, допускаючи систематичне порушення термінів повернення кредиту. Оскількидобровільно повертати кошти відповідач не бажає, тому АТ КБ "ПриватБанк" просить стягнути з [PERSON] в свою користь 18 601,26 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 03 жовтня 2007 року, що складаються з: 738,88 грн. заборгованості за тілом кредиту; 17 625,02 грн. заборгованості за відсотками, 60 грн. пені та 177,36 заборгованої комісії, а також судові витрати по справі. Ухвалою від 09 березня 2023 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 18 травня 2023 року АТ КБ "ПриватБанк" подало до суду позовну заяву, в якій просить заборгованість за кредитним договором б/н від 03 жовтня 2007 року в розмірі 18 601,26 грн. стягнути в свою користь з уточненим прізвищем відповідача [PERSON] , [INFO] . У судове засідання представник позивача АТ КБ "ПриватБанк" не з`явився, у поданій до разом з позовом письмовій заяві Гребенюк О.С. (діє за довіреністю №2043-К-Н-О від 10.08.2022, а.с.34) просив суд розглядати справу у відсутності представника позивача, а також не заперечив щодо заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через оголошення яке розміщене на офіційному сайті судової влади (а.с.86). Суд, у відповідності до ст.280, ст.281 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали позову в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. 03 жовтня 2007 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, з метою отримання ним кредитки «Універсальна». У заяві зазначено, що він ознайомився та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 20). Розмір кредитного ліміту був збільшений та зменшений банком, що підтверджується довідками про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с. 18-19). До позовної заяви банком додано Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача (а.с.22-27). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» за договором б/н, станом на 30 листопада 2022 року складає 22 719,86 грн. та включає: 738,88 грн. заборгованості за тілом кредиту; 17 625,02 грн. заборгованості за відсотками, 4 178,60 грн. пені, 177,36 грн. комісії (а.с.6-11), однак АТ КБ «ПриватБанк» пред`являє до відповідача вимоги в сумі 18 601,26 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як зазначено в ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивач долучив довідку про внесення змін в договірну базу по платіжним картам, договірну базу по споживчому керидуванню і в депозитні договори, однак жодними належними доказами не підтвердив, що відповідач був ознайомлений із такими змінами та давав згоду на зміну умов кредитування (а.с.28-31). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути з відповідача заборгованість за процентами, які нараховані за користування кредитом, комісію та пеню. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, а також комісії та пені, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03 жовтня 2007 року, посилався на "Умови та правил надання банківських послуг" та "Тарифи". Умови та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що наданий позивачем передбачають, в тому числі: пільговий період користування коштами, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови. Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови зрозумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів діяли в банку. Крім того, цей документ не може бути доказом у справі, оскільки він повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто позивач міг додати до позовної заяви Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг, такі не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 03 жовтня 2007 року, шляхом підписання заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у вигляді процентів. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону «Про захист прав споживачів» (№1023-XII) про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ "ПриватБанк" 17625,02 грн. процентів, 177,36 грн. комісії та 60 грн. пені, за недоведеністю,задоволенню не підлягають. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] отримав від позивача грошові кошти, які в добровільному порядку не повернув, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 738,88 грн. суд задоволює. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19). Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684 грн., що підтверджується документально (а.с.5).

Outcome: approved