Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

Департамент соціальної політики Черкаської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів, посилаючись на те, що [PERSON] перебувала на обліку в департаменті соціальної політики Черкаської міської ради та отримувала тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме в зв`язку із невиконанням рішення суду про стягнення аліментів. Згідно з рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.04.2013 справа № 712/3001/13-ц стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) у твердій грошовій сумі по 360 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 12 березня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. На підставі заяви [PERSON] від 26.02.2019 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, відповідно до вимог Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006 № 189, заявниці призначена тимчасова державна допомога на період з 01.02.2019 по 31.07.2019 та виплачена в загальній сумі 6625,00 грн. Разом з цим, звертаючись із заявою про призначення тимчасової допомоги 26.02.2019 відповідач надала недостовірну інформацію про доходи. Згідно з перевіркою достовірності наданої заявницею інформації через ДФС та відповідно до довідки ТОВ «Клініка генетики репродукції «Вікторія» від 22.09.2020 № 374 [PERSON] отримала дохід в жовтні 2018 року в сумі 29813,66 грн., про що не зазначила в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги 26.02.2019 Враховуючи викладене, подання відповідачем недостовірної інформації про доходи призвело до переплати бюджетних коштів у вигляді державної тимчасової допомоги. Рішенням від 01.10.2020 про перерахунок тимчасової допомоги [PERSON] позивачем визначено обсяг надміру виплачених коштів за період з 01.02.2019 по 31.07.2019. Враховуючи викладене, сума тимчасової державної допомоги, яка підлягає стягненню із позивача за період з 01.02.2019 по 31.07.2019 становить 6625,00 грн. Просять стягнути з [PERSON] на користь департаменту соціальної політики Черкаської міської ради надміру виплачені кошти у розмірі 6625,00 грн. за наступними реквізитами: розрахунковий рахунок р/р [NUMBER] банк ДКСУ м. Київ. Стягнути з [PERSON] понесені позивачем судові витрати у розмірі 2684 грн. на користь департаменту соціальної політики Черкаської міської ради за наступними реквізитами: розрахунковий рахунок UA958201720344250046000079620 банк ДКСУ м. Київ. Представник позивача в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебувала на обліку в департаменті соціальної політики Черкаської міської ради та отримувала тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме в зв`язку із невиконанням рішення суду про стягнення аліментів. Відповідно до абзацу першого пункту 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006 № 189, в редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок), тимчасова допомога призначається у разі, коли: рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення; стосовно одного з батьків здійснюється кримінальне провадження або він перебуває на примусовому лікуванні, у місцях позбавлення волі, якого визнано в установленому порядку недієздатним, а також перебуває на строковій військовій службі; місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено. Згідно з рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.04.2013 справа № 712/3001/13-ц стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) у твердій грошовій сумі по 360 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 12 березня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. На підставі заяви [PERSON] від 26.02.2019 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, відповідно до вимог Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006 № 189, заявниці призначена тимчасова державна допомога на період з 01.02.2019 по 31.07.2019 та виплачена в загальній сумі 6625,00 грн. Разом з цим, звертаючись із заявою про призначення тимчасової допомоги 26.02.2019 відповідач надала недостовірну інформацію про доходи. Згідно з перевіркою достовірності наданої заявницею інформації через ДФС та відповідно до довідки ТОВ «Клініка генетики репродукції «Вікторія» від 22.09.2020 № 374 [PERSON] отримала дохід в жовтні 2018 року в сумі 29813,66 грн., про що не зазначила в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги 26.02.2019 Відповідно до пункту 8 Порядку, розмір тимчасової допомоги розраховується як різниця між 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Подання відповідачем недостовірної інформації про доходи призвело до переплати бюджетних коштів у вигляді державної тимчасової допомоги. Рішенням від 01.10.2020 про перерахунок тимчасової допомоги [PERSON] позивачем визначено обсяг надміру виплачених коштів за період з 01.02.2019 по 31.07.2019. Враховуючи викладене, сума тимчасової державної допомоги, яка підлягає стягненню із позивача за період з 01.02.2019 по 31.07.2019 становить 6625,00 грн. Згідно з частиною першою ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті допомоги, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аналіз положень ст. 1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою допомога не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по- перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року по справі № 545/163/17, а також у постанові у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 квітня 2019 року по справі № 150/164/17. Таким чином, повернення надмірно сплаченої суми державної соціальної допомоги передбачає стягнення зазначеної суми у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини набувача, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. В заявах про призначення соціальної допомоги відповідач власноруч ставила свій підпис під зазначеними попередженнями, тобто усвідомлюючи, що надання неточних чи неповних відомостей тягне відповідальність згідно з чинним законодавством України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, відповідно до вимог якої, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які понесені позивачем в ході судового розгляду, пропорційно до задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн., що стверджується платіжною інструкцією № 103 від 22.06.2023 року. Отже, відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2684 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved