Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить відібрати дитину: [PERSON] , [INFO] від батька [PERSON] та матері [PERSON] , без позбавлення їх батьківських прав та стягувати з останніх аліменти на користь та утримання дитини в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, покликаючись, що відповідачі належним чином не виконують батьківських обов`язків. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано судді Мичка Б.Р. Ухвалою судді від 15 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 31 серпня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату, час і місце проведення такого, причин неявки не повідомили. Відзив на позовну заяву не подали. Представник третьої особи подав до суду письмові пояснення . Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені ст.223 ЦПК України. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч.4 ст.223 ЦПК України). За умовами ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наявності всіх наведених вище умов суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється за вимогами ч.2ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12,81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження: серії [NUMBER] , виданого Сихівським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 11 січня 2020 року, актовий запис № 20. Відповідачі з дитиною проживали за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.8, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України; виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці Згідно з вимогами ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі,дідові,іншим родичам-за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу (ч.1 ст.170 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Саме такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 127/15087/17-ц, а за ч.2 ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а у ч.4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вирішуючи питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування від 07 червня 2023 року № 200, яким постановлено негайно відібрати дитину [PERSON] від батьків та влаштувати такого в центр підтримки дітей при закладі дошкільної освіти (ясла-садок) №5 Львівської міської ради. Відповідно до наказу № 123 від 02 березня 2023 року [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку у відділі «Служба у справах дітей» Сихівського району у зв`язку з неналежним виконанням батьками батьківських обов`язків. За довідкою 4-а міської поліклініки м.Львова № 141 від 15 березня 2023 року дитина має укладену декларацію про вибір лікаря, періодично проходить медичні профілактичні огляди у супроводі мами або бабці. Сімейний лікар дитини з батьком не знайома. Згідно з актом обстеження умов проживання від 07.06.2023, батьки дитини не працюють, в помешканні безлад, антисанітарія, присутній неприємний запах, розкидані посторонні речі, неможливо вільно проходити по квартирі, відсутні ліки, для дитини не створені належні умови для проживання та виховання, відсутнє належне дитяче харчування та дитяче ліжко. Таким чином судом встановлено, що відповідачі належним чином не виконують батьківські обов`язки, не дбають про духовний та фізичний розвиток дитини, не переживають за її здоров`я та майбутнє, хоча це є їх обов`язком згідно з вимогами сімейного законодавства, а тому необхідно відібрати дітей від батьків, без позбавлення їх батьківських прав. Водночас, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину ч.4 ст.170 СК України. У ст.180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.182 СК України). Ураховуючи однозначну необхідність у витратах на гармонійний розвиток дитини до її повноліття, з відповідачів слід стягувати аліменти на користь та утримання її дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ч.1 ст.79, ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 12 червня 2023 року. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі щорічно підлягає індексації відповідно до закону (ч.2ст.184 СК України). При зверненні до суду з позовом позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.3 Закону України «Про судовий збір», відтак за приписами ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню 1073, 60 грн судового збору.

Outcome: approved