Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ічнянської міської ради, як органу опіки та піклування про повернення раніше відібраних дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18 травня 2021 року у неї було відібрано дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. При цьому рішенням Ічнянської міської ради Чернігівської області від 12 лютого 2021 року № 20 у неї було відібрано дітей та направлено їх до Ніжинського центру соціально-психологічно реабілітації дітей, які згодом були передані до дитячого будинку сімейного типу Акальмаз. За час перебування дітей у державних закладах та дитячому будинку, позивачка цікавилася їхнім життям і здоров`ям, а поки діти були у м. Ніжині вона зі своїм чоловіком відвідували їх. На даний час вони спілкуються з дітьми виключно в телефонному режимі та по можливості неодноразово поповнюють рахунок на телефони їх дітей. Вона та батько дітей змінили свою поведінку та виправили обставини, які були підставою для відібрання дітей, тому просила повернути їй дітей [PERSON] та [PERSON] , які були відібрані у неї за рішенням суду. Ухвалою судді\~від 12 вересня 2023 року відкрите\~провадження по\~даній справі,\~яку вирішено\~розглядати за\~правилами загального\~позовного провадження\~(а.с. 22). Ухвалою суду від 10 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 32). Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили його задовольнити із зазначених у ньому підстав. Представник відповідача Ічнянської міської ради, як органу опіки та піклування у судовому засіданні позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити з тих підстав, що позивачка не створила належних умов для проживання та навчання своїх дітей, що було встановлено актом обстеження умов проживання та актом оцінки потреб сім`ї/особи та відображено у висновку органу опіки та піклування щодо недоцільності повернення дітей. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Відзиву на позов відповідачем не подано. Пояснення щодо позову третіми особами не подано. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 5), та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6), батьком яких є [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Ічнянської міської ради № 20 від 12 лютого 2021 року відібрано малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Діти позивачки 18 лютого 2021 року були прийняті до Ніжинського центру соціально-психологічної реабілітації дітей (а.с. 8, 9). Згідно заяви [PERSON] 08.04.2021 року зверталася д Ічнянської міської ради, як органу опіки та піклування із заявою про повернення дітей (а.с. 10). Із акту обстеження умов проживання від 19 липня 2023 року, проведеного за адресою: [ADDRESS] виявлено, що там проживають [PERSON] із [PERSON] . Житло останніх розміщене на 1 поверсі 1 поверхового будинку та складається з двох кімнат, коридора, опалення пічне, вода в колодязі. Санітарно-побутові умови проживання незадовільні, діти не мають ліжок, які б відповідали вимогам (відсутня постільна білизна, брудні подушки, матрац, ковдра), відсутні стільці та стіл для навчання дітей, наявні оголені електричні кабелі, відсутнє місце для дозвілля. Для дітей не створені умови (брудно), відсутні місця для навчання та відпочинку, наявний мінімальний запас продуктів харчування, відсутні засоби особистої гігієни, відсутнє місце для зберігання одягу та взуття. У будинку затхле повітря, велика кількість пилу та бруду. У батьків станом на дату перевірки відсутні кошти на утримання та виховання дітей. Будинок потребує ремонту. Батьки не створили відповідні умови для виховання та розвитку дітей (а.с. 14). Згідно акту оцінки потреб сім`ї/особи від 19 липня 2023 року вбачається, що сім`я [PERSON] та [PERSON] конфліктна, схильна до вживання спиртних напоїв, в яких коло соціальної підтримки незначне. [PERSON] не здійснює належного догляду за житловим приміщенням. В останніх відібрано двох дітей за рішенням міської ради, в яких будинок потребує ремонту. На стелі помітні сліди від протікання з даху. Постільна білизна, меблі, килими, посуд у незадовільному стані. Відсутній холодильник. Електрична настільна плита з однією конфоркою у незадовільному стані. Електропроводка потребує заміни. Водою користаються з криниці. Будинок складається з двох кімнат: кухня та житлова кімната. У кімнаті два ліжка, шафа та письмовий стіл, на якому розміщений телевізор, є незначний запас продуктів харчування (крупи, борошно, олія). Відсутній запас твердого палива (а.с. 16-18). Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї [PERSON] та [PERSON] , останні належних умов для проживання та виховання дітей станом на 19.07.2023 року не створили (а.с. 19). [PERSON] не стоїть на обліку у наркологічному диспансері (а.с. 11). Згідно характеристики від 29 травня 2023 року № 31, виданої ПОСП «Хлібороб», [PERSON] за період роботи в ПОСП «Хлібороб» з 07.03.2023 року зарекомендувала себе як дисциплінована, трудолюбива працівниця, яка до виконання доручень керівника ставиться з відповідальністю та належним чином. Старанно виконує правила поведінки на робочому місці та обов`язки робітника по догляду за тваринами (а.с. 12). Згідно висновку органу опіки і піклування щодо недоцільності повернення дітей, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ічнянської міської ради № 286 від 29 вересня 2023 року (а.с. 29), встановлено, що рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18 травня 2021 року відібрано [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] та [PERSON] . Батькам було повідомлено про шляхи повернення дітей до сім?ї, але до цього часу батьками не було вжито заходів щодо виправлення ситуації, яка призвела до відібрання дітей та не створено відповідні умови для повернення дітей. Діти відібрані від обох батьків, але позовна заява про повернення раніше відібраних дітей подана лише матір?ю. Батько дітей, [PERSON] , не виявив бажання про повернення його дітей на виховання до сім?ї, але проживає разом зі своєю цивільною дружиною, матір?ю дітей: [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де батьки не створили умови для проживання, навчання, виховання дітей, що унеможливлює повернення дітей. Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] та [PERSON] , санітарно-побутові умови проживання незадовільні. Кімнати знаходяться в брудному стані, затхле повітря, велика кількість пилу та бруду, дитячі речі розкидані, постільна білизна брудна. Для дітей не облаштовано місця для сну та проведення дозвілля. Обмаль продуктів харчування. Відсутнє місце для купання дітей. Батьки не здійснювали жодних дій для усунення причин, які спричинили відібрання дітей. Станом на вересень 2023 року батьки не створили належні умови для проживання та розвитку своїх дітей. Причини, які перешкоджали належному вихованню дітей їх батьками, що спричинили відібрання дітей не усунені. Будинок потребує ремонту, мінімальний запас продуктів харчування, відсутній запас твердого палива. Розвитком, навчанням та утриманням дітей займаються батьки-вихователі дитячого будинку сімейного типу, до якого влаштовані діти після їх відібрання. Батьки не забезпечують дітей матеріально, не цікавляться їх життям та розвитком, станом здоров?я, не готують дітей до дорослого життя, не зустрічаються з дітьми, не спілкуються з ними, а це у свою чергу означає, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов?язків. На підставі частини 5 статі 19 Сімейного кодексу України, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 9 від 25 вересня 2023 року), та з метою недопущення порушення прав дітей, Ічнянська міська рада, як орган опіки та піклування, вважає за недоцільне повернення [PERSON] її дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 30). Згідно зі\~статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини восьмої\~статті 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до\~статті 150 цього Кодексу України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, родини, свого народу, своєї Батьківщини, забезпечувати здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Право на виховання дитини є одним із найважливіших батьківських прав. Водночас, це право є і обов`язком. Згідно з\~ч.\~1\~ст. 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених\~пунктами 2-5\~частини першої статті 164\~цього Кодексу,\~а\~також\~в інших\~випадках,\~якщо\~залишення\~дитини у\~них\~є\~небезпечним для\~її\~життя,\~здоров`я\~і\~морального\~виховання. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідно до ст. 111, 112\~Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Відповідно до ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Частиною першою\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~передбачено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Гаазе проти Німеччини» Європейський суд з прав людини зауважив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке перешкоджає реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції. Згідно\~ст.\~12\~ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому, відповідно до ч. 1\~ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК). Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності суд вважає, що позивачкою не надано доказів, які б підтверджували створення нею належних умов для проживання та навчання своїх дітей за місцем свого мешкання, де згідно акту обстеження умови проживання є незадовільними. Також позивачкою не надано достатніх доказів, які б свідчили, що остання за час перебування дітей у дитячому будинку сімейного типу спілкувалася з ними в обсязі, необхідному для їх нормального усвідомлення, надавала їм допомогу на утримання, турбувалася про них та проявляла інтерес щодо їх здоров`я, що є необхідним для розвитку та виховання дітей. Спілкування з дітьми тільки по телефону та за можливості поповнення рахунків на телефони останніх не можна вважати достатнім проявом уваги до внутрішнього світу своїх дітей, враховуючи також пояснення позивачки про те, що причиною неможливості особисто провідати нею, а також її цивільним чоловіком, своїх дітей є робота. Разом з тим суд бере до уваги той факт, що з позовом до суду про повернення дітей звернулася тільки сама [PERSON] , у той час як дітей було відібрано у неї та [PERSON] , з яким вона продовжує проживати спільно по даний час, однак батько інтересу щодо повернення дітей взагалі ніяким чином не проявив, що також ставить під сумнів доцільності повернення дітей у сім`ю [PERSON] , а також [PERSON] . Виходячи зі встановлених на підставі поданих сторонами належних та допустимих доказів, досліджених і оцінених кожен окремо та в їх сукупності, обставин справи, відповідно до викладених вище норм матеріального права та урахуванням якнайкращих інтересів дітей, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] .

Outcome: dismissed