Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-19 00:00:00

Позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Кіровоградської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення 3% річних від суми невиконаного грошового зобов`язання в розмірі 7 529,43 грн. та інфляційних втрат в сумі 17 052,66 грн., а всього 24 502,09 грн. за період з 24.02.2019 по 23.02.2022 року та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 13.02.2008 між ВАТ «Украгазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», та [PERSON] укладений кредитний договір №03-101180208-Ф, за умовами якого позичальнику надано кредит у сумі 10 000,00 доларів США строком з 13.02.2008 по 12.02.2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 12,5% річних. У зв`язку з невиконанням позичальником договірних зобов`язань за кредитним договором у 2011 році банк звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.04.2011 року, що набрало законної сили, стягнуто солідарно з [PERSON] та поручителя [PERSON] заборгованість за вказаним кредитом у розмірі 85313,79 грн. та судові витрати у справі. На даний час рішення суду не виконано, виконавчі листи неодноразово поверталися без повного виконання. Таким чином, за порушення виконання грошових зобов`язань зі сплати заборгованості за кредитом, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач просить стягнути з позивача три відсотки річних та інфляційні втрати за період з 24.02.2019 по 23.02.2022 рік у розмірі 24502,09 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.07.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання 20.10.2023 року за вх. № 26757 представник позивача [PERSON] подав заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, позов підтримав, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач до суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України, правом подання відзиву не скористалась. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.02.2008 між ВАТ АБ «Украгазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір №03-101180208-Ф, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 10 000,00 доларів США на строк з 13.02.2008 по 12.02.2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 12,5% річних у валюті кредиту (а.с. 22-25). У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по кредитному договору банк звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, яка рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.04.2011 року (справа №2-102-11) задоволена у повному обсязі. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 03-101180208-Ф від 13.02.2008 року станом на 31.08.2009 рік у розмірі 85313,79 грн. та судові витрати по справі у розмірі 976,43 грн. Рішення набрало законної сили (а.с. 26). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Зобов`язання [PERSON] щодо сплати на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 03-101180208-Ф від 13.02.2008 не виконано у повному обсязі, що вбачається з виписок по рахунку відповідача (а.с. 9-21). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі ст. 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/190/18. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №464/3790/16-ц зроблено висновок про те, що з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, 3% річних становить 7529,43 грн., інфляційні втрати - 17052,66 грн., за період з 24.02.2019 по 23.02.2022 року (а.с. 7,8). При цьому, суд зауважує, що з 17.03.2022 року набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вимоги банку про застосування ст. 625 ЦК України заявлені за період, який не стосується періоду дії в країни воєнного стану, вказаний розрахунок є вірним, відповідачем у справі не оспорювався, а отже може бути взятим судом до уваги при вирішенні даної справи по суті. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи із зазначеного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошових зобов`язань зі сплати кредиту за кредитним договором № 03-101180208-Ф від 13.02.2008 року, відповідно до ст. 625 ЦК України, у звязку з чим з відповідча підлягає стагнення в сумі 24502,09 грн. на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2684,00 грн. - судового збору.

Outcome: approved