Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест»\~ (надалі також «Позивач») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі також «Відповідач 1»), [PERSON] (надалі також «Відповідач 2»), [PERSON] (надалі також «Відповідач 3»), в якому просило стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» суму в розмірі 153 499,87 грн. 3 % річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.11.2013 року у справі №344/10717/13-ц; стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» суму в розмірі 153 499,87 грн. 3 % річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.11.2013 року у справі №344/10717/13-ц. Позовні вимоги мотивовано тим, що у зв`язку з невиконанням рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.11.2013 року у справі №344/10717/13-ц про стягнення заборгованості відповідачі повинні сплатити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», яке є правонаступником ПАТ «Файффайзен Банк Аваль», 3 % річних та інфляційні збитки в межах трирічного строку позовної давності. Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала; на судове засідання, призначене на 09.10.2023 року подано до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вона просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явилися, явку уповноважених представників в судове засідання повторно не забезпечили, про причини неявки суду не сповістили, про дату та час судових засідань повідомлялися належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові конверти, які направлявся на зареєстровані адреси відповідачів та повернулися на адресу суду з відмітками поштового органу «за закінченням терміну зберігання» та «за відсутністю адресата». На адресу суду Відзиву на позов від відповідачів не надходило. Оскільки відповідачі вважаються належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомили, відзиву не подали, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») ухвалив про заочний розгляд справи.\~ Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши доводи представника Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.\~ 30 жовтня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0005/84/82897 (а.с.5-7), за яким банк надав, а позичальник (відповідач [PERSON] ) отримав кредит в розмірі 250 000 гривень з терміном погашення до 29.10.2027 року. Умовами п. 1.4. договору передбачено обов`язок позичальника сплачувати 12,5 % річних за користування кредитом. Відповідно до п.1.3 та п.5.1 договору відповідач [PERSON] зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами: шляхом здійснення щомісячних фіксованих рівних платежів відповідно до Графіку погашення кредиту. В забезпечення належного виконання зобов`язань по кредитному договору №014/0005/84/82897 від 30.10.2007 року між банком та [PERSON] , [PERSON] 30.10.2007 року укладено договори поруки № ДП/258 та № ДП/257 (а.с.18-21) відповідно до яких в п. 1.2.,3.1 поручителі зобов`язались перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне виконання боржником [PERSON] зобов`язань за наведеним кредитним договором. У зв`язку з систематичним порушенням позичальником строків та розмірів погашення кредиту і сплати процентів публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Івано-Франківської обласної дирекції у 2013 році звернулося до Івано-Франківського міського суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням (заочним) Івано-Франківського міського суду від 28 листопада 2013 року у справі № 344/10717/13-ц, яке набрало законної сили: стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , в користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Івано-Франківської ОД АТ «Райффайзен Банк Аваль» (код ЄДРПОУ 20551707, р/р [NUMBER] , МФО 336462, адреса: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 19) 272 124 грн. 32 коп. (двісті сімдесят дві тисячі сто двадцять чотири гривні 32 коп.) заборгованості за кредитним договором № 014/0005/84/82897 від 30.10.2007 року; в рахунок погашення заборгованості [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , за кредитним договором №014/0005/84/82897 від 30.10.2007 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», в сумі 272 124 грн. 32 коп., з яких: заборгованість за кредитом 229 684 грн. 09 коп., заборгованість за відсотками 19 167 грн. 79 коп., пеня 23 272 грн. 44 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 30.10.2007 року, посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Кочан М.В., за реєстровим № 891-Д, - чотирьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (сто сорок сім) квартира [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 30.10.2007 року Кочан М.В. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу, за реєстровим №886-Д, зареєстрований в державному реєстрі правочинів 30.10.2007р. за № 2453825, зареєстрований в Івано-Франківському ОБТІ 30.10.2007р. згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16463538 виданого 30.10.2007р. Івано-Франківським ОБТІ, в реєстрову книгу № 118 номер запису 5752 та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 20721821, - на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Івано-Франківської ОД АТ «Райффайзен Банк Аваль» (код ЄДРПОУ 20551707, р/р [NUMBER] , МФО 336462, адреса: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 19) шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнуто з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Івано-Франківської ОД АТ «Райффайзен Банк Аваль» (код ЄДРПОУ 20551707, р/р [NUMBER] , МФО 336462, адреса: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 19) судові витрати по 907 грн. 08 коп. з кожного. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 26 серпня 2020 року у справі № 344/10717/13-ц, яка набрала законної сили 11 вересня 2020 року: замінено стягувача акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (код ЄДРПОУ 42350033, адреса місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Брановицького Ігоря, буд. № 3) у виконавчих листах виданими Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області на виконання заочного рішення від 28 листопада 2013 року по справі № 344/10717/13-ц, відносно боржника [PERSON] . замінено стягувача акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (код ЄДРПОУ 42350033, адреса місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Брановицького Ігоря, буд. № 3) у виконавчих листах виданими Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області на виконання заочного рішення від 28 листопада 2013 року по справі № 344/10717/13-ц, відносно боржника [PERSON] . замінено стягувача акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (код ЄДРПОУ 42350033, адреса місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Брановицького Ігоря, буд. № 3) у виконавчих листах виданими Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області на виконання заочного рішення від 28 листопада 2013 року по справі № 344/10717/13-ц, відносно боржника [PERSON] . Посилаючись на те, що станом на дату подання позову вищезазначене рішення суду про стягнення коштів залишається не виконаним, Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 3% річних та інфляційних збитків за невиконання грошового зобов`язання. На підтвердження вказаного представником Позивача надано суду листи-відповіді Івано-Франківського відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 04.10.2023 року та 27.09.2023 року, за змістом яких в рамках виконавчих проваджень №45489288,\~ №49907009, №45301463 кошти по виконавчому листу №344/10717/2013\~ не стягувались. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд враховує, що предметом позову в цій справі є стягнення на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 3 % річних та індексу інфляції за весь час прострочення відповідачами виконання зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду про стягнення кредитної заборгованості. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 2 та ч. 5 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а також у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Отже, у сторони відповідачів на підставі рішення суду виникло солідарне грошове зобов`язання перед позивачем. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином згідно умовам договору та вимогам цього Кодексу. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Вищенаведене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній 16 травня 2018 року в справі № 686/21962/15-ц. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові №6-2168цс-15 від 30 березня 2016 року, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Частина друга статті 625 ЦК України визначає, що суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних (чи інший розмір, визначений договором) визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних за основу має братися саме прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. Такий правовий висновок, викладений, зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). При цьому чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум (постанова Великої Палати Верховного Суду України від 04 червня 2019 року в справі №916/190/18, п.64). Таким чином, на думку суду, з часу набрання законної сили рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2013 року у справі № 344/10717/13-ц про стягнення боргу з відповідачів, зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до цього часу, оскільки відповідачі не виконали рішення суду. Докази, які б спростовували дане твердження, в матеріалах справи відсутні. Відтак, позивач має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу. У постанові Верховного Суду від 30.03.2016 року у справі № 6-2168 цс 15 викладено висновок, що за період прострочення виконання рішення суду стягувач на підставі ст. 625 ЦК України має право стягнути з боржника 3% річних та інфляційні втрати. Верховний Суд підкреслив, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Разом з цим, Суд зауважує, що згідно позовної заяви Позивачем розраховано суми 3% річних та інфляційних втрат за період з 20.04.2020 року по 21.04.2023 року. Натомість, ухвала Івано-Франківського міського суду від 26 серпня 2020 року у справі № 344/10717/13-ц, якою замінено стягувача акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчих листах, виданих Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області на виконання заочного рішення від 28 листопада 2013 року по справі № 344/10717/13-ц, набрала законної сили 11 вересня 2020 року. Відтак, саме з часу набрання ухвалою законної сили 11 вересня 2020 року Позивач має право на стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат. Поряд з цим, суд звертає увагу, що 15.03.2022 року був прийнятий Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дій норм на період дії воєнного стану», який набув чинності 17.03.2022 року. Вказаним законом доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. До розділу був внесений пункт 18, відповідно до якого: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Так як грошове зобов`язання за рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2013 року у справі № 344/10717/13-ц виникло внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором № 014/0005/84/82897\~ від 30.10.2007 року, суд враховуючи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України, зважаючи на те, що у спірних правовідносинах змінилася лише підстава виникнення зобов`язання (з договору на рішення суду), однак не його природа (кредитне), вважає, що позов про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат підлягає до задоволення за період з 11.09.2020 року по 23.02.2022 року, а нарахування за період, починаючи з 24 лютого 2022 року підлягають списанню кредитодавцем (особою, до якої перейшло відповіне право вимоги). Судом, з огляду на викладене, здійснено розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період з 11.09.2020 року по 23.02.2022 року, за основу взято суму боргу в розмірі 272 124,32 грн. Згідно розрахунків інфляційні витрати становлять 47552,91 грн., а 3% річних становлять 11 854,00 грн., всього 59 406,91 грн. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання підлягають до часткового задоволення. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Крім того, Суд зауважує, що оскільки рішенням (заочним) Івано-Франківського міського суду від 28 листопада 2013 року у справі № 344/10717/13-ц було визначено солідарний обов`язок боржника та поручителів у кредитному зобов`язанні, Суд вважає, що три відсотки річних та інфляційні втрати також слід стягнути в солідарному порядку з усіх відповідачів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з Відповідача на користь Позивача слід стягнути пропорційну до задоволених позовних вимог суму сплаченого судового збору в розмірі по 346,25 грн. з кожного. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України

Outcome: partial