Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

У вересні 2023 року представник позивача АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 16.02.2015 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок, та остання отримала кредитну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000,00 грн. Позичальник зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач за договором свої зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого, станом на 11.06.2023 року відповідач має заборгованість перед позивачем в розмірі 44673,09 грн., яка складається із: 36112,61 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8560,48 грн. - заборгованість за відсотками. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути із відповідача на користь позивача в примусовому порядку зазначену суму заборгованості, а також судовий збір. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.09.2023 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Після відкриття провадження у справі представник позивача з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. В позові просив суд розглянути справу без його участі, позов задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач із клопотаннями про розгляд справи в порядку загального позовного провадження або в порядку спрощеного позовного провадження, однак, із повідомленням викликом сторін, - до суду не зверталась. Відзив на позов зі сторони відповідача не надходив, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 16.02.2015 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок, та, остання, отримала кредитну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, внаслідок чого, станом на 11.06.2023 року відповідач має заборгованість перед позивачем в розмірі 44673,09 грн., яка складається із: 36112,61 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8560,48 грн. - заборгованість за відсотками, що підтверджується довідкою-розрахунком. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк свої зобов`язання виконав, надав кредит відповідачу у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надала, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості, як і не доведено виконання грошових зобов`язань перед банком належним чином. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги доведеність позовних вимог, та відсутність будь-яких спростувань з боку відповідача, суд вважає, що позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню. Крім того, в порядку ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позовних вимог із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Outcome: approved