Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.05.2015 ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, починаючи з 24 травня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти, які були присудженні судом, у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, є надто малі для утримання дитини, адже з 2015 року значно зросли споживчі ціни на товари, послуги, а також зріс прожитковий мінімум для громадян. Розмір аліментів у розмірі 2000,00 гривень є меншим за гарантований державою мінімальний розмір, не може забезпечити всі потреби дитини, а тому є підставою для збільшення розміру стягнення з [PERSON] аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Слід зазначити, що відповідач сплачує аліменти не регулярно, добровільно допомоги на утримання доньки не надає, не бере участі у додаткових витратах пов`язаних з розвитком дитини. Зараз позивач офіційно не працює, її матеріальний стан погіршився. На скільки відомо позивачу, то відповідач має доходи та може сплачувати аліменти у більшому розмірі. З огляду на викладене та для забезпечення потреб дитини, позивачка просить суд збільшити розмір аліментів з 2000,00 гривень до 5000,00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Сквирського районного суду Київської\~ області від 04.07.2023 відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомлення сторін. Представник позивача адвокат Міхо Кирило Вадимович у поданій 23.10.2023 заяві позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 28-29). Відповідач [PERSON] про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, правом на подання відзиву не скористався, письмових заяв чи клопотань не надав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до\~вимог ч.1\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з\~вимогами ст.\~281\~ЦПК України\~\~про заочний\~розгляд справи\~суд постановляє\~ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку вимог ст. 280, 281 ЦПК України. Ухвалою суду від 23.10.2023 постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.\~ Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України \~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.05.2015 ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2 000,00 гривень щомісячно, починаючи з 24 травня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 4-5). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення повноліття. Згідно ст.181 СК України кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зі ст. 182 СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2833,00 гривень. Позивач в позові зазначає, що розмір аліментів, який визначений рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.05.2015, який має сплачувати відповідач, є недостатнім для утримання та виховання дитини, забезпечення нормального розвитку доньки та є меншим за гарантований державою мінімальний розмір, а тому є підстави для збільшення розміру аліментів. Зараз позивач офіційно не працює, її матеріальний стан погіршився. Відповідач має доходи та може сплачувати аліменти у більшому розмірі. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Разом із тим, відповідач не надав суду доказів чи заперечень, які могли б спростувати доводи позивача. Суд вважає, що після ухвалення заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14.05.2015 матеріальний стан позивача та відповідача змінився через значні інфляційні процеси в Україні, та значне підвищення вартості життя, розмір аліментів, який відповідач має сплачувати згідно вказаного рішення менший від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, що не може забезпечити гармонійний розвиток дитини. Виходячи із принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та збільшити розмір аліментів на користь позивача, стягнуті за заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.05.2015 у цивільній справі № 755/7521/15-ц, з 2000,00 гривень до 5000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень (а.с. 3). Згідно частин 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Суд встановив, що 17.01.2023 року між адвокатом Міхо К.В. та позивачем [PERSON] укладено Договір про надання правової (професійної правничої) допомоги (а.с.11). Суду надано ордер на надання правничої (правової) допомоги Серії АА №1307127 від 01.06.2023 та Квитанцію від 21.01.2023, якою підтверджено оплату грошових коштів за надану правничу допомогу у сумі 3000,00 грн. (а.с. 12, 14). Згідно з положеннями ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, пропорційності витрат до предмету спору, з урахуванням принципу розумності та справедливості, відсутності заяв з боку відповідача щодо зменшення суми витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved