Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~13.09.2023 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на частку земельної ділянки. В позовній заяві вказував на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті приватним нотаріусом ПМНО Святецькою І.В. заведено спадкову справу за №19/2023. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] [PERSON] на підставі заповіту від 13.09.2016 року успадкувала квартиру за адресою: [ADDRESS] . До складу спадщини неохопленої заповітом, що залишилося після смерті [PERSON] входить нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , а саме: частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, частка земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер 5310136400:03:001:0412 та частка земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0440 га, кадастровий номер 5310136400:03:001:0413. Позивачем 28.08.2023 року отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на частки житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Оформити право власності в порядку спадкування на частки земельних ділянок, що входять до спадкового майна, позивач не має можливості, оскільки розмір часток вказаних ділянок не визначений. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.08.2023 року приватним нотаріусом ПМНО Святецькою І.В. йому відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки у зв`язку з неможливістю визначення конкретного розміру спадкового майна. В зв`язку з чим просив суд визначити, що частки [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою [ADDRESS] , площею 0,1 га. кадастровий номер 5310136400:03:001:0412 є рівними та становлять по . Визначити, що частки [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою [ADDRESS] , площею 0,0440 га, кадастровий номер 5310136400:03:001:0413. є рівними та становлять по . Визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на частку земельної ділянки земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою [ADDRESS] , площею 0,1 га. кадастровий номер 5310136400:03:001:0412. Визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на частку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0440 га, кадастровий номер 5310136400:03:001:0413. \~ \~ \~ \~13.09.2023 року судом відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, про що постановлено відповідну ухвалу. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 13.10.2023 року закрито підготовче провадження по справи, призначивши справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, попередньо надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, що ж до їх задоволення не заперечує. \~ \~ \~ \~Третя особа Приватний нотаріус ПМНО Святецька І.В. в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило. \~ \~ \~ \~За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися в судове засідання. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.01.2023 року, актовий запис №4 (а.с.4). \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом ПМНО Святецькою І.В. заведено спадкову справу за №19/2023. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , даний факт підтверджується листом №301/01-16 від 12.09.2023 року (а.с.5). \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі заповіту від 13.09.2016 року успадкувала квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що до складу спадщини неохопленої заповітом, що залишилося після смерті [PERSON] входить нерухоме майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , а саме: частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, частка земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер 5310136400:03:001:0412 та частка земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0440 га, кадастровий номер 5310136400:03:001:0413. \~ \~ \~ \~28.08.2023 року [PERSON] отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на частки житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.7). \~ \~ \~ \~29.08.2023 року постановою приватного нотаріуса ПМНО Святецькою І.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер 5310136400:03:001:0412 та частку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0440 га, кадастровий номер 5310136400:03:001:0413, що розташовані за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з неможливістю визначення конкретного розміру спадкового майна (а.с.8). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 15.02.2010 року серія ЯК №651520 та ЯК №651518 земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1 га, кадастровий номер 5310136400:03:001:0412 та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0440 га, кадастровий номер 5310136400:03:001:0413, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , належать на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.10-13). В свою чергу, позивач є сином померлої [PERSON] , а отже є спадкоємцем першої черги у відповідності до ст. 1261 ЦК України. Судом встановлено, що розмір часток у вищевказаних земельних ділянках на час розгляду справи не визначено. Відповідно до ч. 1 ст.\~355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Згідно із ч. 1 ст.\~368\~ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (ч. 1, ч. 2 ст. 369ЦК України). За правилами ст.\~1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно ст.\~1226\~ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ст.\~361\~ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст.\~372\~ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і статті 370\~ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до ст.\~89\~Земельного кодексу\~України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду (п. «г» ч. 1 ст. 87 ЗК України). За нормами ст.\~120\~ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 7 лютого 2014 року частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови №\~7\~від 16\~квітня 2004\~року «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ» роз`яснив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Відповідно до положень статей 1216, 1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1226\~ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно із ст.1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно з п."г" ч.1 ст.81\~ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.377\~ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). На даний час сторони позбавлені можливості оформити спадщину на земельну ділянку у зв`язку з відмовою нотаріуса. За змістом ст.392\~ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. Статтею 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Невизначеність часток у праві спільної сумісної власності позбавляє позивача можливості належним чином оформити свої спадкові права на земельні ділянки 5310136400:03:001:0412 та 5310136400:03:001:041, місце розташування яких: [ADDRESS] . За таких умов, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення вимог [PERSON] до [PERSON] про визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на частку земельної ділянки.

Outcome: approved