Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів, у якому просить встановити факт незаконного проведення прокурором в ході кримінального провадження №12023152040000704 інших процесуальних дій (невнесення відомостей в ЄРДР, не надання витягу з ЄРДР, документ, що підтверджує прийняття повідомлення про вчинені злочини і їх реєстрацію), що обмежують чи порушують права та свободи громадян та стягнути з Головного управління Державної казначейської служби в Миколаївській області на її користь, моральну шкоду в розмірі 268400,00 грн. Як на підставу позовних вимог вказано, що позивачка 22.03.2023 р. подала до Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону повідомлення про вчинення військовослужбовцями Інгульського РТЦК та СП кримінальних правопорушень, передбачених ст.364 ч.2, 366, 367, 403 ч.3 КК України, проте прокурор В. Довбня, не вніс вказані вище відомості до ЄРДР, крім того вона 24.03.2023 р. подала заяву про додержання кримінального процесуального законодавства України, прав людини, громадянина України, заявника, потерпілого у якій просила Миколаївську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону, надати їй документ, що підтверджує прийняття її повідомлення від 22.03.2023 р. та його реєстрацію, а також витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, вручити пам`ятку про права потерпілого. Проте, прокурор А. Кльопов, зловживаючи своєю владою, службовим становищем, не виконав завдання прокуратури щодо організації і процесуального керівництва досудового розслідування, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляду за додержанням законів органами, що проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство, негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку, не надав правової оцінки складеному та виданому їй, прокурором В. Довбнею, 24.03.2023 р. завідомо неправдивому офіційному документу №5-4-1107ВИХ-23. Внаслідок незаконного проведення прокурором в ході кримінального провадження інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, їй була завдана моральна шкода в розмірі 268400,00 грн., які просить стягнути на свою користь. Від відповідача Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону (СП СО ПР), надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони просять у задоволенні позовних вимог позивачки відмовити, оскільки вони є необґрунтованими. Так, позивачка 22.03.2023 р. звернулася до прокуратури з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. Через відсутність у її зверненні необхідних відомостей, її звернення було направлено до Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для перевірки викладених обставин. Указані дії Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону є законними. Крім того, позивач має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора до слідчого судді, відповідно до ст.303-307 КПК України. Дотепер до прокуратури не надходило жодних звернень, заяв та повідомлень щодо оскарження [PERSON] рішення прокуратури про невнесення відомостей, які викладені у її зверненні, до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Окрім вказаного, органами досудового розслідування розпочато кримінальне провадження №12023152040000704 від 07.06.2023 р. за ст.403 ч.3 КК України, за фактом призову [PERSON] на військову службу та направлення в зону бойових дій без належного медичного огляду, внаслідок чого погіршився стан його здоров`я та відбулося невиконання наказу про направлення в зону бойових дій військовослужбовців, що були вчинені посадовими особами Інгульського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Досудове розслідування триває та нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється Миколаївською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони. При цьому, позивачкою не зазначено та не надано жодного доказу на підтвердження завдання їй діями відповідачів або їх службовими особами, душевних страждань, приниження честі і гідності, чи ділової репутації, або ж інших немайнових втрат, у яких може полягати моральна шкода, а також в позовній заяві не порушує питання неправомірності дій СП СО ПР відносно неї, наявності шкоди, спричиненої саме СП СО ПР та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Таким чином, позивачкою не доведено належними та допустимими доказами факт заподіяння їй шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між діями посадових осіб Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону щодо розгляду її заяви про кримінальне правопорушення та настанням шкоди або СП СО ПР, тому підстав для відшкодування позивачці моральної шкоди немає. Від відповідача Головного управління Державної казначейської служби у Миколаївській області надійшов відзив, яким просить в задоволенні позову відмовити, оскільки до повноважень Казначейства не належить представництво Держави Україна в судах. Крім того, Казначейство не завдавало позивачці жодної моральної шкоди. При цьому, позовна заява не містить посилань, обґрунтування завдання шкоди чи судового рішення, яке набрало б законної сили щодо бездіяльності та/або неправомірних дій Казначейства. Крім того, позивачкою не надано належних доказів на підтвердження спричиненої їй моральної шкоди, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачів та на думку позивачки, завданою шкодою, а також не доведена вина відповідачів. Також, жодним чином не обґрунтовано розмір моральної шкоди. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Згідно повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (в порядку ст.214 ч.1 КПК України) від 22.03.2023 р., [PERSON] , повідомлено Миколаївську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.364 ч.2, 366, 367, 403 ч.3 КК України, з проханням внесення вказаних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Заявою про додержання кримінального процесуального законодавства України, прав людини, громадянина України, заявника, потерпілого від 24.03.2023 р. [PERSON] просила Миколаївську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону, надати їй документ, що підтверджує прийняття її повідомлення від 22.03.2023 р. та його реєстрацію, а також витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, пам`ятку про права потерпілого. Відповідно Листа Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 24.03.2023 р., оскільки жодних документів, пояснень чи інших матеріальних носіїв інформації, на підтвердження обставин, викладених у повідомленні [PERSON] від 22.03.2023 р., про вчинення кримінальних правопорушень, не додано, її заява за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин в порядку ст.214 КПК України, таким чином відсутні підстави для внесення таких відомостей до ЄРДР та з метою перевірки обставин можливого вчинення протиправних дій службовими особами [INFO] відносно [PERSON] , заява [PERSON] направлена до вищого керівництва [INFO] . Крім того, оскільки в повідомленні [PERSON] від 22.03.2023 р. йдеться мова про можливе вчинення протиправних дій відносно [PERSON] та відсутні відомості про завдання саме [PERSON] моральної, фізичної або майнової шкоди, за такого відсутні підстави у визнанні [PERSON] потерпілою та відповідно врученні їй пам`ятки про права потерпілого. Згідно витягу з ЄРДР, розпочато кримінальне провадження №12023152040000704 від 07.06.2023 р. за ст.403 ч.3 КК України, за фактом призову [PERSON] на військову службу та направлення в зону бойових дій без належного медичного огляду, внаслідок чого погіршився стан його здоров`я та відбулося невиконання наказу про направлення в зону бойових дій військовослужбовців, що були вчинені посадовими особами Інгульського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. За загальними положеннями, передбаченими ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У свою чергу, спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст.1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплює ч.1 ст.1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Відповідно до ч.2 ст.1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Таким законом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. З наявних матеріалів справи не вбачається, а позивачем не доведено належними та допустимими доказами застосування до неї заходів, передбачених ч.1 ст.1176 ЦК України та ст. 1 Закону України «По порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а відтак [PERSON] не має права на відшкодування шкоди із застосуванням ст.1176 ЦК України та ст. 1 зазначеного Закону. За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з огляду на загальні правила про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, його посадовими та службовими особами (ст.ст.1173, 1174 ЦК України). Так, ст.ст.1173, 1174 ЦК України передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, ці правові норми передбачають, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їхньої вини не є обов`язковою. Втім, ці норми не заперечують обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про відшкодування шкоди. Отже, на відміну від загальної норми (ст.1166 ЦК України), яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювана шкоди), спеціальні норми (ст.ст.1173, 1174 ЦК України) допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів. За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди є одночасна наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Аналогічних висновків дійшов Касаційний цивільний суд Верховного Суду від 22.12.2020 у постанові, винесеній по справі № 686/24223/17, зокрема про то, що при вирішенні спорів про відшкодування шкоди за ст. ст.1166, 1167, 1174 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювана шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювана шкоди. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Так, із позовної заяви вбачається, що [PERSON] 22.03.2023 звернулась до Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. Через відсутність у її зверненні відомостей, які є необхідними для реєстрації кримінального провадження, Миколаївською спеціалізованою прокуратурою повідомлено заявника про вжиті заходи та про скерування листа до Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для перевірки викладених у ньому обставин (лист від 24.03.2023 № 5-4-1107ВИХ-23). Крім того, вказаним вище листом, [PERSON] повідомлено, що оскільки в її повідомленні від 22.03.2023 р. йдеться мова про можливе вчинення протиправних дій відносно [PERSON] та відсутні відомості про завдання саме їй ( [PERSON] ) моральної, фізичної або майнової шкоди, то відсутні підстави у визнанні [PERSON] потерпілою та відповідно врученні їй пам`ятки про права потерпілого та роз`яснено, що у разі незгоди з прийнятим рішенням, відповідно до вимог ст.55 Конституції України, воно може бути оскаржене прокурору вищого рівня або суду. Указані дії Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону є законними з огляду на таке. Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України. Таким чином, в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають реєстрації не будь-які заяви (скарги) чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. Така позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 у справі № 556/450/18, в якій суд зазначив, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним. приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку в Узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 за № 9-49/0/4-17 з приводу того, що КПК передбачає внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень. Такими вагомими обставинами є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак складу злочину та підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто, за таких обставин, кримінальне провадження не може бути розпочато. Зазначене узгоджується із правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного суду від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18 та від 30.09.2021 у справі № 556/450/18. Прокурор, отримавши заяву громадянина, у якій ставиться питання про реєстрацію кримінального провадження, має право не вносити відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, якщо вважає, що заява не містить необхідних для цього даних, а прийняти інше рішення, зокрема, спрямувати заяву за належністю. Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування у кримінальних провадженнях визначає глава 26 КПК України. Позивач має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора до слідчого судді відповідно до ст.ст. 303-307 КПК України. Так, згідно із приписами п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. Оскарження позивачем до суду прийнятих процесуальних рішень органом досудового розслідування (прокурором) під час кримінального провадження в порядку вимог КПК України є механізмом реалізації його права на контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування в порядку кримінального судочинства. Як зазначає відповідач, на адресу прокуратури не надходило жодних звернень, заяв та повідомлень щодо оскарження [PERSON] рішення прокурора про невнесення відомостей, які викладені у її зверненні до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Окрім зазначеного, органами досудового розслідування розпочато кримінальне провадження № 12023152040000704 від 07.06.2023 за ч. 3 ст. 403КК України за фактом призову [PERSON] на військову службу та направлення в зону бойових дій без належного медичного огляду, внаслідок чого погіршився стан здоров`я останнього та відбулося невиконання наказу про направлення в зону бойових дій військовослужбовців, що були вчинені посадовими особами Інгульського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Досудове розслідування триває. Нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється Миколаївською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони. Крім того, позивачем у позові не зазначено та суду не надано жодного доказу на підтвердження завдання позивачці діями (бездіяльністю) Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону або їх службовими особами душевних страждань, приниження честі і гідності, чи ділової репутації, або ж інших немайнових втрат, у яких може полягати моральна шкода. Так, відповідно до ч. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 обов`язковому з з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно зі ст. ст. 12, 76, 81 ЦГЖ України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами в цивільній справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт заподіяння їй шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між діями посадових осіб Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону щодо розгляду її заяв. Крім того, позивач в позовній заяві взагалі не порушує питання неправомірності дій Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, Головного управління Державної казначейської служби у Миколаївській області відносно неї, наявності шкоди, спричиненої саме Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону, Головним управлінням Державної казначейської служби у Миколаївській області та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою. При цьому Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Південного регіону, Головне управління Державної казначейської служби у Миколаївській області не приймали жодних рішень та не вчиняли жодних дій, які призвели або могли призвести до порушення прав позивача. Ураховуючи викладене, підстави для відшкодування [PERSON] моральної шкоди відсутні. Аналізуючи викладене, суд вважає не доведеними та не обґрунтованими вимоги позивача, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити

Outcome: dismissed