Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

13.09.2023 Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення у цивільній справі, яким позовну заяву [PERSON] до компанії «KIWI.COM.s.r.o.», компанії «Wizz Air Hungary Ltd.», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача АТ КБ «Приватбанк» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, - задоволено частково, стягнуто з компанії «Wizz Air Hungary Ltd.» на користь [PERSON] грошові кошти в сумі - 13 613 грн. 96 коп., стягнуто з компанії «Wizz Air Hungary Ltd.» на користь держави судовий збір в розмірі - 840 грн. 80 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] до компанії «KIWI.COM.s.r.o.», компанії «Wizz Air Hungary Ltd.» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, - відмовити. 11.10.2023 р. позивач звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з відповідачів витрати в сумі 24000,00 грн, з яких: витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн, витрати пов`язані з із залученням свідків, спеціалістів, переклдачів, експертів та проведення експертизи - 5000,00 грн, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - 3500,00 грн, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду - 5000,00 грн В силу вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд вважає можливим розглянути заяву без виклику учасників справи. Дослідивши матеріали справи, вимоги заяви, варто зазначити наступне. У відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати . В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі»зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (у редакції 2004 року ); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Між тим, позовні вимоги щодо відшкодування інфляційних втрат по відношенню до гривні, внаслідок придбання квитків у 2019 році не входили в предмет позову позивача. Щодо поштових витрат варто зазначити наступне. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Термін «інших процесуальних дій» стосується вчинення учасниками справи, або особами, які не є учасником судового процесу, дій пов`язаних саме з процесом доказування (збір доказів, їх огляд та забезпечення) у справі. Встановлення законом вичерпного переліку судових витрат означає, що на присудження судом саме цих витрат у разі настання відповідних обставин (задоволення позову, залишення його без розгляду, чи закриття провадження у справі), а не будь-яких інших може розраховувати особа, що звернулася до суду з позовом. Як вбачається з опису витрат позивача, вони пов`язані з друком документів та послугами укрпошти. Разом з цим, поштові витрати та витрати на друк документів не відносяться до судових витрат, передбачених зазначеним вище переліком, а тому такі витрати не можуть бути предметом відшкодування за наслідками розгляду судової справи, оскільки ЦПК України не передбачає їх відшкодування. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного суду від 10.02.2022 р. у справі № 440/7120/20. Щодо транспортних витрат та витрат на правничу допомогу адвоката. Згідно ст. 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Розмір витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 826/13271/16. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В постанові Верховного Суду від 01.04.2020 р. (справа №640/4013/17-ц) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з ст. 141 ч.8 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Між тим, докази понесення позивачем транспортних витрат на витрат на правничу допомогу в матеріалах справи відсутні. При цьому, в судових дебатах позивач про подання вказаних доказів не заявляв та після ухвалення рішення не подавав. При цьому, позовні вимоги про стягнення вартості проїзду із м. Клуж-Напока до м. Київ (5500,00 грн) були предметом розгляду справи та щодо них зроблено відповідний висновок у рішенні суду. Відтак, підстави для ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідачів витрат в сумі 24000,00 грн відсутні.

Outcome: dismissed