Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

[PERSON] 02.08.2023 року звернулась до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в своєму позові посилається на те, [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований 29 травня 2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис про шлюбу №112. У подружжя від цього шлюбу народилось двоє спільних дітей, а саме: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис про народження №02 та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] актовий запис про народження № 72. Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Вони не зійшлися характерами і вже тривалий час в них немає спільних інтересів. Останнім часом вони не могли дійти до спільної думки у вирішенні важливих питань. Сторони не можуть, як сім`я проживати разом, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Позивач та відповідач неодноразово протягом останнього часу намагалися говорити один з одним про їхні особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх та ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалося, хоча вони прикладали для цього максимально зусиль. Позивач з відповідачем з 2021 року не мешкають разом, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, мають окремий бюджет та спільне господарство не ведуть. У зв`язку з цим позивач прийняла рішення, що розірвання шлюбу є єдиним виходом для припинення, відносин, які залишились існувати лише формально, оскільки шлюбні відносини між ними вже припинені. Враховуючи всі ці обставини, треба вважати, що їхня сім`я остаточно розпалася, а шлюб має лише формальний характер. Позивач, зазначила, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і примирення та подальше подружнє життя між нею і відповідачем та збереження сім`ї неможливе. Позивач в своєму позові просила розглядати справу без її участі, оскільки вона проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] та не має змоги з`являтися до судового засідання, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач надав заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований 29 травня 2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис про шлюбу №112. У подружжя від цього шлюбу народилось двоє спільних дітей, а саме: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис про народження №02 та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] актовий запис про народження № 72. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Вони не зійшлися характерами і вже тривалий час в них немає спільних інтересів. Останнім часом вони не могли дійти до спільної думки у вирішенні важливих питань. Сторони не можуть, як сім`я проживати разом, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Позивач та відповідач неодноразово протягом останнього часу намагалися говорити один з одним про їхні особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх та ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалося, хоча вони прикладали для цього максимально зусиль. Позивач з відповідачем з 2021 року не мешкають разом, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, мають окремий бюджет та спільне господарство не ведуть. У зв`язку з цим позивач прийняла рішення, що розірвання шлюбу є єдиним виходом для припинення, відносин, які залишились існувати лише формально, оскільки шлюбні відносини між ними вже припинені. Враховуючи всі ці обставини, треба вважати, що їхня сім`я остаточно розпалася, а шлюб має лише формальний характер. Позивач, зазначила, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і примирення та подальше подружнє життя між нею і відповідачем та збереження сім`ї неможливе. У відповідності до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Приймаючи до уваги, що шлюбні відносини між подружжям припинились, відсутні будь-які взаємні сімейні права та обов`язки, фактично шлюб має лише формальний характер. Збереження сім`ї неможливо, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з відповідача понесені ним судові витрати: 1073 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved