Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14 лютого 2019 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що складено актовий запис № 20. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що з січня 2023 року шлюбні відносини між сторонами почали погіршуватись, спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Вважає, що шлюб між сторонами є лише формальним, оскільки особисті відносини між сторонами вже тривалий час мають негативний характер. Позивач зазначає, що продовжувати такі шлюбні відносини він не бажає. Зауважує, що на даний момент ведення між сторонами спільного господарства припинено, та вважає, що підтримувати сімейні відносини надалі сенсу немає. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, втрачено почуття любові, примирення між сторонами не можливе. Стверджує, що можливості зберегти сім`ю немає. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб, який укладений між [PERSON] та [PERSON] , та який зареєстрований 14 лютого 2019 року Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що складено актовий запис № 20. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 05 жовтня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.13). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку (а.с.14, 15). При цьому позивач надав до канцелярії суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.18). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку (а.с.16). При цьому відповідач надала до канцелярії суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення (а.с.17). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 14 лютого 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 14 лютого 2019 року, актовий запис № 20 (а.с.7). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , про що Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14 березня 2019 року, актовий запис № 271 (а.с.8). Враховуючи, що сторони не підтримують шлюбні стосунки, не бажають зберегти шлюб та сім`ю, а також не мають намірів проживати спільно, приймаючи до уваги, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, незважаючи на зусилля суду до примирення сторін, суд дійшов висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому шлюб необхідно розірвати. За правилами ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду, а саме, у розмірі 536 грн. 80 коп., згідно платіжної інструкції № 0.0. 3230798470.1 від 03.10.2023 року, виданої АТ КБ «ПриватБанк», оригінал якої міститься у матеріалах справи (а.с.10). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved