Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що квартира, адреса якої у Свідоцтві про право власності на житло від 24.12.1996 року вказана як [ADDRESS] , насправді знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначено, що вона проживала та була зареєстрована у квартирі [ADDRESS] . Разом з нею проживали і були зареєстровані: її мати [PERSON] , батько [PERSON] , брати [PERSON] та [PERSON] . Заявою від 28.10.1996 року вони звернулися до органу приватизації - Госпрозрахункової групи з приватизації державного житлового фонду про передачу їм у спільну сумісну власність вказаної квартири. Ця заява зареєстрована органом приватизації 13.11.1996 року за № 20737. У заяві вказана квартира [ADDRESS] . Така ж адреса зазначена і в Довідці про склад сім`ї наймача № 23 від 24.10.1996 року. Слід зазначити, що того ж 1996 року [ADDRESS] . За результатами розгляду їхньої заяви органом приватизації 13.11.1996 року була заведена справа № 19606 на приватизовану квартиру [ADDRESS] . Ця ж адреса вказана і у їхніх паспортах як місце проживання. Однак, в ході приватизації квартири у технічному паспорті на квартиру від 27.09.1996 року Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації помилково вказало назву [ADDRESS] , а орган приватизації у своєму розпорядженні від 19.11.1996 року № 19606 також написав, що квартира знаходиться на [ADDRESS] . Заявник зазначає, що на [ADDRESS] . На допущену у первісних документах помилку ніхто уваги не звернув і 24.12.1996 року їм було видане Свідоцтво про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] . Факт допущення помилки в назві вулиці підтверджується також і шляхом порівняння технічних паспортів на квартиру від 27.09.1996 року і від 28.04.2023 року. Однаковими є конфігурація приміщень квартири, їх площі, лінійні розміри. Також ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» 28.04.2023 року видало довідку № 00624, в якій вказує, що у свідоцтві про право власності на належну їм квартиру помилково вказано назву бульвару Північний замість Південний. За весь час від моменту приватизації на допущену помилку ніхто уваги не звернув, дії, спрямовані на відчуження квартири, передачу її в іпотеку чи інші, під час вчинення яких можна було б виявити допущену ще в 1996 році помилку у назві бульварів, ними не вчинялися. І лише у вересні 2023 року ця помилка була встановлена. Її наявність перешкоджає належно розпоряджатися квартирою, оскільки неможливо укласти відповідний договір купівлі-продажу. При цьому, спору про право між власниками чи з третіми особами немає. Заявниця не прибула у судове засідання, її представник адвокат Легін В.Б. подав заяву про розгляд справи без участі заявника та її представника. Просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув, подавши клопотання про розгляд справи без участі представника Івано-Франківської міської ради. При винесенні рішення покладається на розсуд суду, за умови доведення обставин, на які посилається заявник як на підставу своїх вимог. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як встановлено з матеріалів справи, 24.12.1996 року Агенством з приватизації державного житлового фонду видано Свідоцтво на право власності на житло в рівних долях, саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] та членів її сім`ї: чоловіка - [PERSON] , дочки [PERSON] , синів: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Заявник вказує, що у технічному паспорті на квартиру від 27.09.1996 року Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації помилково вказало назву [ADDRESS] , а орган приватизації у своєму розпорядженні від 19.11.1996 року № 19606 також написав, що квартира знаходиться на [ADDRESS] немає. Встановлено, що заявою від 28.10.1996 року [PERSON] звернулася до органу приватизації - Госпрозрахункової групи з приватизації державного житлового фонду про передачу у власність квартири [ADDRESS] (а.с. 7 зворот). Вказана заява зареєстрована органом приватизації 13.11.1996 року за № 20737. У заяві вказана квартира [ADDRESS] . Така ж адреса зазначена і в Довідці про склад сім`ї наймача № 23 від 24.10.1996 року (а.с. 7). За результатами розгляду заяви органом приватизації 13.11.1996 року була заведена справа № 19606 на приватизовану квартиру [ADDRESS] (а.с. 4-5). Адреса [ADDRESS] зазначена і у паспортах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як місце проживання (а.с.13-15, 17-19). У довідці ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» від 28.04.2023 року № 00624, вказується, що у Свідоцтві про право власності на квартиру помилково вказано назву бульвару Північний замість Південний (а.с. 12). Як вбачається при порівнянні технічних паспортів на квартиру від 27.09.1996 року і від 28.04.2023 року, у них однаковими є конфігурація приміщень квартири, їх площі, лінійні розміри (а.с. 9,\~ 10-11). Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як передбачено пунктом 6 частини 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved