Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просить: зобов`язати відповідача [PERSON] , [INFO] повернути майно, а саме: комплекс для гранулювання відходів деревини (опис обладнання в кількості 54 позицій). В обґрунтування позову вказує, що згідно Договору купівлі-продажу від 04 березня 2019 року покупець (відповідач) - [PERSON] у продавця (позивача) - [PERSON] , придбав у власність комплекс для гранулювання відходів деревини (опис обладнання в кількості 54 позиції) вартістю, еквівалентній 50 000.00 (п`ятдесят тисяч) доларів США (по курсу Національного банку на день передачі зазначеного обладнання). На додаток до зазначеного Договору покупець - [PERSON] надав розписку в якій також зобов`язався сплатити за придбаний комплекс для гранулювання відходів деревини (опис обладнання в кількості 54 позиції) вартістю, еквівалентній 50 000.00 (п`ятдесят тисяч) доларів США (по курсу Національного банку на день передачі зазначеного обладнання) кошти повною сумою до 04 серпня 2019 року. Згідно копії Акту прийому-передачі обладнання та Специфікації комплексу для гранулювання відходів деревини, товар продавцем був переданий покупцю 04 березня 2019 р. За умовами п.3.5 Договору покупець зобов`язаний здійснити оплату придбаного товару протягом п`яти місяців до 04 серпня 2019 року. На день подачі даної позовної заяви жодних оплат за отримане обладнання з боку покупця (відповідача) не надходило, хоча граничний строк передбачено не пізніше 04 серпня 2019 року. Строк дії Договору купівлі-продажу від 04 березня 2019 року - вийшов. На неодноразові звернення, з проханням сплатити товар, відповідач жодним чином не реагує, чим ухиляється від вирішення спору. Позивачем також був направлений лист про розірвання Договору купівлі-продажу від 04 березня 2019 року, на який відповідач не відреагував. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2022 року справу передано за підсудністю до Рівненського міського суду Рівненської області. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 березня 2023 року, заяву [PERSON] про забезпечення позову, зазначену як одну із вимог у позовній заяві про накладення арешту на майно боржника до моменту виплати всієї суми боргу та відсотків за прострочення виплати боргу, заборони іншим особам вчиняти будь які дії щодо зазначеного майна, повернуто заявнику. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 21 березня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 05 квітня 2023 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на майно, що належить [PERSON] на праві власності у межах заявленої суми позовних вимог у розмірі 50000 доларів США. В іншій частині вимог заяви відмовлено. Ухвалою суду від 18 травня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надано, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У ст.530 ЦК передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: 1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; 2) розірванні договору в судовому порядку; 3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках передбачених договором та законом; 4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; 5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду) (Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі №355/385/17, провадження №61-30435сво18). За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно зі статтею 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Відповідно до статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Частиною 2 статті 695 ЦК України передбачено, якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару. Судом встановлено, що 04.03.2019 між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, у м. Києві, було укладено договір купівлі-продажу. За змістом вказаного договору, продавець передає у власність, а покупець зобов`язаний прийняти товар (комплекс для гранулювання відходів деревини, обладнання, інструменти, меблі) і сплатити за нього визначену грошову суму (п.п. 1.1., 1.2. Договору). Найменування, кількість товару визначається у відповідності до Додатку №1 (опис обладнання в кількості 54 позиції), вартістю еквівалентній 50 000 доларів США згідно курсу національного банку в день передачі вказаного обладнання (п. 1.3. Договору). Продавець зобов`язався передати покупцю товар за адресою: Житомирська область, Попельнянський район, смт. Корнин, протягом 10 днів з моменту здійснення передплати. (п. 2.1.1; 2.1.2. Договору) За результатами прийому товару сторони складають акт прийому-передачі товару (п.2.2.3. Договору). Загальна сума, що підлягає сплаті покупцем продавцю за товар складає 50 000,00 дол. США. Остаточний розрахунок за товар покупець зобов`язаний здійснити протягом 5 місяців (до 04.08.2019) - п.п. 3.3 - 3.5. До договору долучена специфікація комплексу гранулювання відходів деревини в кількості 54 позиції. Відповідно до копії розписки від 04.03.2019, складеної у м. Рівно, [PERSON] зобов`язався здійснити оплату товару протягом п`ять місяців до 04.08.2019. Дане обладнання до повної оплати буде зберігатися в с. Звіздівка Костопільського району Рівненської області. Умовами підписаного сторонами договору купівлі-продажу передбачено, що факт передачі обладнання має підтверджуватись відповідним актом прийому/передачі. Також сторонами узгоджено місце передачі товару. На підтвердження виконання своїх обов`язків позивачем, як продавцем, долучено специфікацію комплекс для гранулювання відходів деревини (с. Звіздівка, Костопільського району, Рівненської області в кількості 54 позиції та акт - прийому передачі обладнання від 04.03.2019 (м. Київ), згідно якого вбачається, що Озеранський передає, а Шидловський приймає наступне обладнання в кількості 53 позиції. Однак, в зазначеному акті прийому-передачі обладнання від 04.03.2019 ру 5-ти позиціях (а саме: 1, 38, 39, 49, 53 ) не зазначено назву товару (обладнання) та їх кількості. П. 2.2.6 договору містить застереження на випадок, якщо Продавець передав Покупцю меншу кількість товару. Крім цього, розділ 4 договору передбачає відповідальність сторін. П. 4.3 договору передбачає, що у разі порушення Продавцем строків оплати товару, передбачених п.3.5 даного Договору, покупець виплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, яка дії на період прострочки платежу, нараховану на вартість товару за кожний день затримки оплати. Позивач звернувся до суду і просить повернути йому обладнання в кількості 54 позиції. В заяві про забезпечення позову позивач просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно боржника до моменту виплати всієї суми боргу та відсотків за прострочення виплати боргу. Частиною 1 ст.509 ЦК передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про повернення майна не підлягають до задоволення, оскільки матеріали справи не містять доказів про передачу позивачем згідно умов договору для відповідача товару в кількості 54 позиції, які він просить суд повернути. Ухвалою суду від 05 квітня 2023 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково: Накладено арешт на майно, що належить [PERSON] ( [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Коломийським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 26.06.2006 року) на праві власності у межах заявленої суми позовних вимог у розмірі 50000 доларів США. В іншій частині вимог заяви відмовлено. Відповідно до вимог ч.9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed