Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач посилається на те, що вона є бабою [PERSON] , батьками якого є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які злісно і тривалий час ухиляються від виконання батьківських обов`язків. [PERSON] тривалий час проживає разом з нею, остільки його батьки жодним чином не приймають участі в житті дитини, не забезпечують йому належний рівень достатку, не займаються вихованням, не сприяють фізичному та духовному розвитку, уникають будь-яких контактів з дитиною, ігнорують спроби вирішити питання спілкування шляхом переговорів. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] зловживають алкогольними напоями, ведуть аморальний спосіб життя, неодноразово притягувались до адміністративної відповідальності та відбували адміністративні стягнення, що підтверджується витягами з Єдиного реєстру судових справ і постановами суду. Сама повністю піклується про свого онука [PERSON] , забезпечує його матеріально, піклується про його духовний і освітній розвиток, стан здоров`я, допомагає у вирішенні будь-яких питань, щоб він відчував себе повноцінним громадянином України і суспільства. [PERSON] талановита і розумна дитина, має хорошу дисципліну, успіхи у навчанні, будує плани стосовно вступу до військового вищого навчального закладу. Невиконання своїх батьківських обов`язків [PERSON] і [PERSON] підтверджується письмовими свідченнями оточуючих людей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Неприпустима поведінка з боку батьків [PERSON] і [PERSON] негативно відображається на [PERSON] , його психоемоційному стані, що може вплинути на його майбутнє формування, остільки [PERSON] і [PERSON] у розписках відмовилися від дитини. Вона є інвалідом І (першої) «Б» групи, і для забезпечення прав дитини і належного виховання необхідно Органом опіки і піклування Виконавчого комітету Городищенської міської ради щоб було призначено піклувальника [PERSON] .. У червні 2017 року відповідач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] .. Заочним рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 року позовні вимоги [PERSON] задоволено та стягнено з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття сина, починаючи з 22 червня 2017 року. Рішення суду набрало законної сили, але до виконання не звернуто, виконавчий лист до відділу ДВС не надано. Аліменти з відповідача [PERSON] не утримуються через зловживання [PERSON] спиртними напоями, безвідповідальністю, що має наслідком злісне невиконання батьківських обов`язків щодо свого сина. Остільки, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а вона самостійно такий рівень повністю не зможе забезпечити, то доцільним буде стягнути з відповідачів на її користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] .. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідачів батьківських прав та стягнути аліменти, що і стало підставою звернутися з позовною заявою в суд. Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 07 липня 2023 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачам часу для подачі відзиву, пред`явлення зустрічного позову, а третій особі для надання письмових пояснень, та позивачу вказано на необхідність визначити письмово статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради, відповідно до вимог ст.ст.52,53 ЦПК України. 26 липня 2023 року, ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області підготовче провадження закрите, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. 27 липня 2023 року представник позивача подала заяву про зменшення позовних вимог і просила позбавити батьківських прав відповідачів [PERSON] , [PERSON] та стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина лише з відповідача [PERSON] .. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити в повному обсязі, вказавши, що відповідачі не приймають участі у вихованні дитини, не забезпечують належні умови її виховання, проживання, не проявляють жодного інтересу до сина, ухиляються від виконання батьківських обов`язків та стягнути аліменти на утримання дитини з матері [PERSON] , остільки стосовно батька [PERSON] уже постановлено судове рішення. Відповідач [PERSON] , повідомлена належним чином про судовий розгляд, шляхом надіслання судових повісток рекомендованим повідомленням, трекінги від 26 липня 2023 року №1950203189119, від 28 жовтня 2023 року №1950203208938 та розміщення оголошень про виклик до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за веб-адресою: https://gd. ck. court. gov. ua. 26 липня 2023 року, 14 серпня 2023 року, у судові засідання не з`явилася, відзиву на позов не надала, подала заяву від 11 серпня 2023 року про розгяд справи без її участі, вказавши на визнання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , інформований про слухання, не прибув, повідомлений шляхом надіслання судових повісток рекомендованим повідомленням, трекінг від 26 липня 2023 року №1950203189953 та розміщення оголошень про виклик до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за веб-адресою: https://gd. ck. court. gov. ua. 26 липня 2023 року, 14 серпня 2023 року, у судові засідання не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи то клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду, відзиву на позовну заяву не подав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області Кравченко О.В., позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити виключно в інтересах дитини, остільки ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків є підтвердженим, сім`я перебуває на обліку під увагою соціальних служб тривалий час, мала спілкування з неповнолітнім, який пояснив, що не бажає виховуватися батьками, які байдужі до нього. Неявка відповідачів не перешкоджає розгляду справи по суті, так як повідомлені вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для об`єктивного розгляду і слухає справу у їх відсутність. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, заслухавши учасників справи, враховуючи належне повідомлення відповідачів, обговоривши питання про участь неповнолітнього [PERSON] у судовому засіданні для надання пояснень, дослідивши докази у справі, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в силу наступного. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції про права дитини, покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським Судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто здійснювати батьківські права, які не можуть суперечити інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, і один із видів відповідальності, передбачений ст. 164 СК України - позбавлення батьківських прав. Пункт 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вказує, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками - п. 16 вищенаведеної постанови. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 19.05.2009 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 вищевказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особа, що їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.2 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. При розгляді спору суд враховує рішення Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними віку повноліття. Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, частина 1 статті 183 СК України. Судом встановлено та підтверджується доказами у справі, що згідно паспорта громадянина України Серії [NUMBER] , позивач [PERSON] є громадянкою України, народилася [INFO] (а.с.9-13). Згідно довідки до Акта огляду МСЕК Серії 10 ААБ №075577, позивач є інвалідом 1 групи «Б» загального захворювання (а.с.15). Відповідач [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, з 29 серпня 2007 року місце реєстрації [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України № [NUMBER] та довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 26 жовтня 2021 року (а.с.16-17). Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.19). Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження Серії [NUMBER] (а.с.20). Позивач [PERSON] , 29 грудня 2022 року звернулася із заявою до служби у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради, в якій просить провести перевірку та надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів (а.с.21-24). Як вбачається із довідки Городищенської дитячої школи мистецтв ім.С.С.Гулака-Артемовського від 30 листопада 2021 року №127, відповідно до інформації викладача відділу образотворчого мистецтва [PERSON] , батьки учня [PERSON] у мистецькому навчанні дитини участі не брали, контакту із мистецькою школою, де навчався їх син, не підтримували, із викладачами не спілкувалися, не були присутні на батьківських зборах, дитину до мистецької школи приводили, забирали тітка, баба та дід (а.с.25). Згідно характеристики опорного закладу освіти Городищенського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №3, неповнолітній [PERSON] , навчається у вказаному навчальному закладі з першого класу, зарекомендував себе, як дисциплінований, уважний учень, має навчальні досягнення достатнього та середнього рівня, навчається в повну міру своїх сил, до виконання громадських доручень становиться дбайливо, батьки не приділяють йому уваги, ним опікуються баба і дід (а.с.26). Відповідно до Витягу з протоколу індивідуального консультування щодо встановлення прихильності дитини до проживання з певними членами родини, проведеного опорним закладом освіти Городищенського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №3, встановлено, що зі слів учня [PERSON] про нього турбуються, його підтримують, забезпечують, беруть участь у шкільному житті його баба і дід, спілкування з матір`ю практично відсутнє (а.с.27). Відповідач [PERSON] , 10 липня 2012 року звернувся до органу опіки і піклування із заявою, за змістом якої не має ні можливості, ні бажання піклуватися та виховувати свого сина і відмовляється від нього (а.с.33). При цьому, інформація про результат розгляду такої заяви, а саме проведеної перевірки відповідним органом, бесіди та прийнятого рішення відсутня. Позивачем надано лист, з підписом відповідача [PERSON] від 15 жовтня 2007 року про те, що вона відмовляється від дитини (а.с.34). До позовної заяви позивач додала письмові пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з яких вбачається, що відповідачі не виконують свої батьківські обов`язки стосовно свого сина [PERSON] (а.с.28-32). Позивач [PERSON] , 29 грудня 2022 року звернулася із заявою до служби у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради, в якій просить провести перевірку та надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів (а.с.21-22). Відповідно до копій постанов Городищенського районного суду Черкаської області у справах про адміністративні апрвопорушення, відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] неодноразово притягувались до адміністративної відповідальності (а.с.35-49). Так, відповідач [PERSON] , згідно постанови Городищенського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2022 року у справі №691/123/22, притягнута до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП з накладенням стягнення у виді адміністративного арешту строком 15 діб (а.с.43-44). Стосовно відповідача [PERSON] , відповідно до постанови Городищенського районного суду Черкаської області від 15 липня 2011 року у справі №5-12/11, скасовано звільнення від відбуття покарання з випробуванням, призначеного вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 26 березня 2010 року за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України у виді чотири роки позбавлення волі та направлено для відбування призначеного покарання (а.с.37-38). Досліджені докази підтверджують наявність обставин притягнення відповідачів до адміністративної і кримінальної відповідальності. Представник третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради Кравченко О.В. надала Висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 16 лютого 2023 року №82/01-02-08, з якого вбачається, що виконавчий комітет Городищенської міської ради, як орган опіки та піклування, з врахуванням Комісії з питань захисту прав дитини, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , по причині невиконання ними своїх батьківських обов`язків стосовно сина [PERSON] , [INFO] (а.с.82-83). 27 липня 2023 року представник позивача подала заяву про зменшення позовних вимог, із змісту якої вбачається, що аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього [PERSON] , слід стягнути лише з відповідача [PERSON] , остільки згідно заочного рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 року задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття сина, починаючи з 22 червня 2017 року. Рішення суду набрало законної сили (а.с.70-71). Суд, при прийнятті рішення, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини, у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини та водночас нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими, що і зазначено в п.79 рішення Європейського Суду з прав людини від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (заява № 35991/04). Статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки позивач просить стягнути конкретну тверду грошову суму. Аналізуючи положення ст.ст. 182 та 184 СК України, суд приходить до висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний не лише враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі, ніж вказана гарантія, а й ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України. Разом з тим, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сімейним Кодексом України, а саме ст.182 та Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006 року, визначено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, і бере до уваги обставини у відношенні неповнолітньої дитини про її неповнолітній вік, потребу в належному харчуванні, забезпеченні одягом, відсутність здатності утримувати себе самостійно, навчання у загальноосвітньому навчальному закладі, наявність витрат на придбання речей для занять, та у відношенні відповідача [PERSON] , яка, з пояснень позивача, фізично здорова, питання утримання неповнолітньої дитини не вирішено, позов визнала тому, слід, стягнути із [PERSON] аліменти, як такої, що має можливість їх сплачувати на утримання неповнолітньої дитини, та не заперечила проти виконання такого обов`язку у змісті поданої до суду заяви від 11 серпня 2023 року. Аліменти - це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Під час судового розгляду встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає біля баби, позивача [PERSON] та перебуває на її утриманні. Згідно заочного рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 року задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] .. Рішення суду набрало законної сили, але до виконання не пред`явлено. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] долею неповнолітнього сина [PERSON] не цікавляться, участі у вихованні не приймають, свої батьківські обов`язки не виконують, матеріально дитині не допомагають. Зі сторони відповідачів, доказів на спростування наведеного суду не було надано, що підтверджує відсутність інтересу до дитини, небажання займатися вихованням, вони не лише не надали пояснень, а й взагалі проігнорували виклики у судові засідання. На думку суду, за відсутності доказів щодо наявності між дитиною та батьками зв`язку, який визначається як сімейне життя, відсутність протягом тривалого часу будь-якого контакту внаслідок такої свідомої поведінки відповідачів, позбавлення їх батьківських прав не становитиме втручання в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у право відповідача на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8 цієї Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав. Оцінивши подані суду докази, суд приходить до висновку, що позивачем надано достатньо доказів, які підтверджують ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків, відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток неповнолітного [PERSON] , його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до його внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ним освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, що є підставою позбавлення батьківських прав та задоволення позовних вимог. Судом обговорено з учасниками процесу доцільність заслуховування думки неповнолітньої дитини [PERSON] при розгляді справи в суді з врахуванням прийняття рішення виключно в інтересах дитини. При цьому сторони пояснили, що [PERSON] є учнем, відсутність на уроці впливатиме на його знання і буде підставою для пояснень серед однокласників причини пропуску, що є не бажаним. Беручи до уваги пояснення начальника Служби у справах дітей Городищенської міської ради Кравченко О.В. про особисте спілкування з дитиною, опрацюванням отриманої інформації, суд не вбачає підстав заслуховувати думку дитини в судовому засіданні. На час розгляду цивільної справи в суді, неповнолітньому [PERSON] виповнилось 16 років. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік», 50% прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років становить 2833 грн. Суд, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 2850 грн. щомісячно, враховує, що вказаний розмір аліментів є не меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, достатнім для утримання дитини зі сторони відповідача. Відповідно до статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачем [PERSON] заявлено до суду позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», де зазначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю, тому, згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, із відповідачів слід стягнути судовий збір у дохід Держави. Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», закріплені категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору при зверненні до суду із позовною заявою позивача у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Беручи до уваги, що п. 35 Постанови №10 ВСС України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, а тому суд вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Остільки вимога про стягнення аліментів стосується відповідача [PERSON] , то є такою, яка має сплатити на користь Держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн., у зв`язку з розглядом позовної вимоги судом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, остільки такий у справах вищевказаної категорії стягується з відповідача, та відповідно стягує і судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1073,60 грн., відповідно до п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подачу до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав відповідачів. При прийнятті рішень, суд звертає увагу на необхідність інформування про судове рішення Орган опіки і піклування виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області, остільки в силу вимог ст.167 Сімейного Кодексу України та обставин у справі, неповнолітня дитина [PERSON] є позбавлений батьківського піклування і не може бути переданий бабі, дідові, у сім`ї яких проживає, за фактів встановлених в судовому засіданні, які пов`язані з неможливістю виконання таких обов`язків за віком та станом здоров`я. Позов підтверджується: копією паспорта громадянина України Серії [NUMBER] ; копією довідки до Акта огляду МСЕК Серії 10 ААБ №075577; копією паспорта громадянина України № [NUMBER] ; копією довідки про реєстрацію місця проживання особи від 26 жовтня 2021 року; копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] ; копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] ; копією довідки Городищенської дитячої школи мистецтв ім.С.С.Гулака-Артемовського від 30 листопада 2021 року №127; копією характеристики опорного закладу освіти Городищенського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №3 стосовно неповнолітнього [PERSON] ; копією Витягу з протоколу індивідуального консультування щодо встановлення прихильності дитини до проживання з певними членами родини; копією заяви [PERSON] до органу опіки і піклування від 10 липня 2012 року; копією листа [PERSON] від 15 жовтня 2007 року; копіями пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; копією заяви [PERSON] до служби у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради від 29 грудня 2022 року; копіями постанов Городищенського районного суду Черкаської області у справах про адміністративні апрвопорушення стосовно [PERSON] та [PERSON] ; Висновком органу опіки і піклування Городищенської міської ради Черкаської області від 16 лютого 2023 року №82/01-02-08.

Outcome: approved