Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

у січні 2022 року АТ КБ «Приватбанк» (надалі позивач, Банк) звернулося до Балаклійського районного суду Харківської області з вищевказаним позовом. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що [PERSON] (надалі позичальник) з метою отримання банківських послуг звернувся до позивача та 26 листопада 2007 року підписав заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої йому відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 10 000,00 грн. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які надані йому для ознайомлення у письмовій формі. Банк виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, надав Позичальнику обумовлену кредитним договором суму кредитних коштів. Позичальник, уклавши договір, зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком Позичальник не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплата Мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими. [INFO] Позичальник помер. Спадкоємці Позичальника у встановлений законодавством строк мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] та [PERSON] . Позивачем 16 лютого 2021 року направлена претензія кредитора до Балаклійської державної нотаріальної контори та 19 березня 2021 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого Позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Станом на 15 травня 2015 року заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 26 листопада 2007 року становила 6\~009,81 грн, яка складається з: 5\~719,15 грн заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту; 5\~719,15 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 290,66 грн заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн нарахована пеня; 0,00 грн нарахована комісія. Позивач указує, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого Позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавствам строки. При цьому, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 20 липня 2021 року до спадкоємців Позичальника позивачем направлено лист-претензію, згідно з якою позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій відповідачами не виконано. Ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 07 лютого 2022 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 21 лютого 2022 року, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, позовну заяву прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Також ухвалою витребувано докази у виді копії спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] та відомостей про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою реєстрації померлого [PERSON] станом на дату його смерті. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 18 березня 2022 року № 11/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Балаклійського районного суду Харківської області і визначено Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області. 21 березня 2023 року цивільна справа надійшла на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Ухвалою судді від 05 травня 2023 року цивільну справу прийнято до провадження, продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Також ухвалою повторно витребувано докази у справі, витребувані ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 21 лютого 2022 року. Докази отримано судом 07 червня 2023 року та 13 червня 2023 року відповідно. Докази отримано 07 червня 2023 року та 13 червня 2023 року. Ухвалою суду від 26 червня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідачів ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно, причини неявки суду не повідомили. Будь-яких заяв та клопотань від відповідачів не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що 26 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є позивач /а.с.44, 46, 47-49/ та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника № HAXRRX17100313, згідно з умовами якого відкрито картковий рахунок на ім`я [PERSON] . У вказаній заяві зазначено, що позичальник ознайомлений та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані позичальнику для ознайомлення у письмовій формі. Своїм підписом позичальник підтвердив факт отримання інформації про кредитування у «Приватбанк» /а.с.18, 19-25, 26-29/. Банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши позичальнику кредитні картки, на які встановлено кредитний ліміт. На підтвердження обставин укладення договору та встановлення кредитного ліміту позивач надав суду довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідку про видані кредитні картки /а.с.17, 30/, з яких убачається видача кредитних карток на виконання кредитного договору, зміна кредитного ліміту. У порушення умов кредитного договору Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконував, допустив прострочення повернення кредиту, що підтверджується випискою по особовому рахунку та розрахунком заборгованості /а.с.7-9, 10, 11-16/. Внаслідок порушення Позичальником зобов`язань зі своєчасного погашення заборгованості за кредитом, станом на 15 травня 2015 року за ним утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 6\~009,81 грн, яка складається з: 5\~719,15 грн заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту; 5\~719,15 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 290,66 грн заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн нарахована пеня; 0,00 грн нарахована комісія. Отже, відповідачем порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с.36/. З отриманої судом копії спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , вбачається, що 09 березня 2021 року Балаклійською державною нотаріальною конторою Харківської області отримано претензію кредитора АТ КБ «Приватбанк» на суму заборгованості за договором № б/н від 26 листопада 2007 року в розмірі 6\~009,81 грн /а.с.76 зворот-77/. Також, з отриманої копії спадкової справи не вбачається звернення інших осіб із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину. З наданої виконавчим комітетом Балаклійської міської ради Харківської області відповіді від 09 червня 2023 року № 04-08/1821 вбачається, що відповідно до архівних даних реєстру територіальної громади, станом на 15 травня 2015 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровано місце проживання чотирьох осіб: [PERSON] , [INFO] (помер [INFO] ), [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (помер [INFO] ) /а.с.81/. Вирішуючи спір, суд ураховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Згідно з приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, перевіривши наданий позивачем розрахунок суми заборгованості та встановивши його вірність і відповідність положенням укладеного Банком з Позичальником договору, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд убачає підстави для стягнення заборгованості за договором на користь позивача у зазначеному вище розмірі. Щодо належності відповідачів суд виходить з такого. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України). Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). За змістом частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення позики входять до складу спадщини, то умови договору щодо строків повернення позики чи сплати її частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Так, матеріалами справи доведено наявність порушеного права позивача на повернення кредитних коштів, своєчасне звернення банку з вимогою до спадкоємців померлого шляхом подання претензії кредитора до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] [PERSON] та [PERSON] . Відсутністю подання спадкоємцями заяв про відмову від спадщини. Водночас в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності спадкового майна, його обсягу та вартості. При цьому, одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17, від 04 березня 2020 року у справі № 2609/30529/12. У постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц Верховний Суд зазначив, що враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Тому, враховуючи належне повідомлення відповідачів про дату, час та місце судового розгляду справи, неподання ними відзиву у встановлені строки та доказів, які-б вказували на відсутність спадкового майна, - відсутні підстави і для висновку про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують, яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про порушення прав позивача Позичальником, виникнення права у позивача шляхом подання претензії до нотаріуса за місцем відкриття спадщини на стягнення заборгованості з відповідачів, як спадкоємців Позичальника, що шляхом фактичного проживання з померлим на момент його смерті прийняли спадщину, не подавши у встановленні строки заяву про відмову від спадщини, повідомлення спадкоємців про їх обов`язок погасити заборгованість /а.с.40, 41, 42-43/, внаслідок чого позивачем належними та допустимими доказами, достатніми у своїй сукупності, підтверджено позовні вимоги і позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення заборгованості з відповідачів в рівних частках. При цьому, частковість задоволення позовних вимог полягає в тому, що позивач просив стягнути з відповідачів суму заборгованості без визначення часток, тобто солідарно. При цьому, за положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Тобто, оскільки матеріалами справи підтверджено наявність двох спадкоємців першої черги, то вимоги кредитора підлягають задоволенню шляхом стягнення заборгованості спадкодавця в рівних частках. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі по 1\~135,00 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial