Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначив, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н на підставі її заяви від 14.05.2010 року. При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивачем на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 30000,00 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 17.07.2023 року має заборгованість у розмірі 30471,08 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 24984,75 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 5486,33 грн. На підставі викладеного представник позивача просить стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості, а також судові витрати, сплачені при зверненні до суду у розмірі 2684,00 грн. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 01.09.2023 року представником відповідача-адвокатом Соколовою Р.І. надано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник просить відмовити у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що дійсно [PERSON] 14.05.2010 року отримала картковий кредит у позивача згідно Договору б/н від 14.05.2010 року. Починаючи з 2015 року відповідач у зв`язку з важким матеріальним станом не змогла сплачувати кредит і виникла заборгованість. Остання картка відповідачці була видана 03.11.2014 року зі строк дії до жовтня 2018 року. Більше жодної картки вона не отримувала. Картка Універсальна ГОЛД була надана відповідачці у 2022 році. Згідно довідки позивача на ім`я відповідачки було оформлено ще три картки, про які вона навіть не знала. Вважає, що позивач оформив ці картки для того, щоб подовжити собі строки позовної давності, оскільки збільшував кредитний ліміт до 30000 грн. Окрім того, позивач за рахунок кредиту відповідачки погашав відсотки, при цьому значно збільшувалась заборгованість по кредиту. Вказала, що позивач знаючи про наявність заборгованості за тілом кредиту і відсотками з 2015 року, лише у 2023 році звернувся до суду з даним позовом, тобто після спливу трирічного строку у межах якого позивач має право звернутися до суду за захистом своїх прав. Також вказала, що позивач не довів, що при укладанні кредитного договору відповідача було ознайомлено саме з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, на які посилається позивач у позовній заяві. 25.09.203 року представником позивача на адресу суду надано відповідь на відзив, відповідно до якого представник просить задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. Зазначив, що кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства. Його зміст зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах, таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладання договору таким чином, чинному законодавству України не суперечить. Банком надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже і отримав кредитну картку Універсальна, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Вказав, що умовами договору визначено, що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Згідно умов договору у разі закінчення строку дії карта продовжується банком на новий строк, шляхом надання клієнту карти з новим строком дії. Активація перевипущеної картки здійснюється за допомогою контактного телефону клієнта шляхом відправки коду авторизації на телефон клієнта, а відповідно карта не може бути активована без згоди/відома клієнта. Вказав, що згідно виписки порахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, остання знала про умови кредитування та визнала свої зобов`язання за договором. Тому посилання відповідача про те, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування не має прийматися судом до уваги. Щодо строків позовної давності, то зазначив, що по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки. Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 11.2025. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 03.08.2023 року, отже до спливу строку позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач та її представник адвокат Соколова Р.І. в судове засідання не з`явилися, але представником надано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача. Позовні вимоги не визнають та простять відмовити у їх задоволенні з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 14.05.2010 року [PERSON] підписала анкету-заяву та своїм підписом у заяві підтвердила, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. 16.05.2011 відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердила, що «З фінансовими умовами кредитування і використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» прикладами розрахунку схеми плати за використання кредитних коштів ознайомлена». Крім того, відповідачем 27.12.2019 року підписано паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого, остання ознайомлена з умовами кредитування, правилами користування карткою, розміром відсотків, пені, тощо. Банком на підставі договору надання банківських послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який в подальшому було збільшено до 30000,00 грн. та видано кредитні картки. Щодо встановлення та зміни\~кредитного ліміту\~банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору надала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує. Згідно з наданим банком розрахунком у відповідача за вказаним кредитним договором станом на 17.07.2023 року виникла заборгованість у розмірі 30471,08 грн., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 24984,75 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 5486,33 грн. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Зважаючи на факт підписання відповідачем вказаної вище анкети-заяви та довідки про умови кредитування,\~суд дійшов\~висновку,\~що між\~АТ КБ\~«Приватбанк» та\~відповідачем було\~укладено в\~письмовій формі\~кредитний договір\~за яким\~відповідачу відкрито\~кредитний рахунок\~та встановлено\~початковий кредитний\~ліміт. Отже, сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитування карткового рахунку. Як вбачається з виписки за договором № б/н за період з 16.05.2011 року по 20.07.2023 року, відповідач користувалася кредитними коштами за допомогою виданих кредитних карток, частково сплачувала заборгованість за договором. Виписка по руху коштів по картковому рахунку відповідача містить інформацію про рух коштів, що знаходяться на балансі виданих відповідачу кредитних карток, та всі операції за кредитними картками. За таких обставин, активація відповідачем кредитних карток та користування картковим рахунком також свідчить про укладення сторонами кредитного договору. Відповідно до Переліку типових документів, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5, виписки банків віднесені до первинних документів, які фіксують факти виконання госоперацій та служать підставою для записів у регістрах бухобліку та в податкових документах. Згідно висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже, наявний у матеріалах справи розрахунок кредитної заборгованості відповідача та виписки з його рахунків є належними доказами наявності заборгованості позичальника. У вказаній постанові Верховним Судом також зазначено, що стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача. Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», висновки суду апеляційної інстанції про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими. Відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк», не довела відсутність заборгованості. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або Законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, за яким боржник зобов`язується сплатити кредитору певну суму грошових коштів. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З дослідженої довідки про умови кредитування та паспорту споживчого кредиту, вбачається що нарахування процентів передбачено. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги ч.2\~ст.530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, та що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення суми кредитних коштів. Отже, враховуючи, що [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконала, доказів, які б спростовували правильність складеного позивачем розрахунку заборгованості не надала, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 30471,08 грн. Посилання відповідача, на те, що позивач не довів, що при укладанні кредитного договору, її було ознайомлено саме з тими Умовами надання банківських послуг, на які посилається позивач у позовній заяві є безпідставними. Так, матеріали справи містять дані, що відповідач використовує цю послугу з 2011 року; неодноразово отримувала банківські картки при закінченні їх строку; частково погашала весь цей час і кредитні кошти, і інші платежі, у тому числі і проценти, оскільки жодного разу за весь цей час у неї не виникло питань щодо будь-яких, на її думку, неправильних дій банку щодо порядку зарахування сплачених ним коштів; ніяких запитів з цього приводу направлено не було, що свідчить про те, що і Умови, і тарифи її влаштовували і вона розуміла, які суми і за що сплачує. При цьому у випадку незрозумілості або неясності певних виплат вона мала можливість відмовитись від укладення такого договору та не підписувати його. Доводи представника відповідача щодо застосування до позовних вимог позовної давності, суд відхиляє з огляду на таке. Статтею 256\~ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якою це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.ст. 257, 258\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) . Згідно з ст.\~261\~ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ст.\~253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Таким чином, початок перебігу позовної пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. Так, відповідно до\~ст. 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають. Однією із підстав переривання позовної давності є часткова сплата боржником основного боргу та/або сум санкцій. Як вбачається із матеріалів справи, а саме з копії розрахунку заборгованості та випискою за договором № б/н від 14.05.2010 року, відповідачем, 01.07.2022 року було внесено 2500 грн. на погашення заборгованості, тобто було здійснено часткове погашення заборгованості, що свідчить про переривання позовної давності в силу положень ч. 1\~ст. 264 ЦК України. За таких обставин, перебіг позовної давності визначається з моменту, коли банк міг та повинен був дізнатись про порушення свого права на повернення кредиту, а саме з моменту останнього платежу відповідача по кредиту, тобто з 01.07.2022 року, що узгоджується з правовим висновком викладеним в постанові Верховного Суду від 15 січня 2021 року у справі № 494/366/19. Отже, враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом 10.08.2023 року, а перебіг позовної давності почав спливати з 01.07.2022 року, суд дійшов висновку про те, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, а тому твердження відповідача щодо необхідності застосування наслідків спливу строку позовної давності судом до уваги не береться. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2684 грн. 00 коп.

Outcome: approved