Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернулася до суду в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04.05.2022 року біля 20 год. 00 хв. її неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , поверталася додому і проходила через двір будинку [ADDRESS] . В цей час у вказаному дворі знаходилася належна [PERSON] собака породи «Стафтер`єр», яка перебувала без намордника та повідка. Собака поводилася агресивно, накинулася на [PERSON] та вкусила за ноги та руку. Згідно акту судово-медичного дослідження від 23.05.2022 року №8/119 у [PERSON] виявлені наступні тілесні пошкодження: рана на обличчі, «укушені» рани на правій та лівій кісті, на правому стегні, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також садни: на лівому передпліччі, на задній поверхні грудної клітини, правому стегні, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Характер описаних ушкоджень, а саме («укушені рани» у неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , свідчать про те, що вони утворилися 04.05.2022 року. В результаті укусів у [PERSON] також були пошкоджені (розриви) футболка і штани, які в подальшому непридатні у використанні. Вартість футболки 200 грн., штанів 450 грн. Загальна сума 650 грн. Позивачка вказує, що в цей час вона знаходилася у квартирі, донька зателефонувала та попросила викликати швидку медичну допомогу. Коли позивачка побачила доньку, вона була у скривавленому одязі, перебувала у стресовому стані, була налякана, плакала, жалілася на біль. Швидка медична допомога доставила [PERSON] до лікарні, де її госпіталізували, з 04.05.2022 року по 11.05.2022 року дитина знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні ККП «Ізмаїльська міська центральна лікарня». В подальшому, до 23.05.2022 року [PERSON] знаходилася на амбулаторному лікуванні у сімейного лікаря під контролем дитячого травматолога. На лікування позивачкою було витрачено 649,72 грн. Таким чином, матеріальну шкоду позивачка оцінює у загальному розмірі 1299,72 грн. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.07.2022 року [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП та призначено їй адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн. Позивачка вказує, що їй та її донці завдано моральну шкоду, яка полягає у завданні фізичному болю та душевних страждань [PERSON] , які вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок укусів собаки. Після укусів у [PERSON] виник сильний стресовий стан, страх, переживання, вона не могла спілкуватися із друзями, гідно проводити дозвілля, оскільки дитина боялася перебувати на вулиці, переживала дискомфорт, турбувалася за стан свого здоров`я. Позивачка вказала, що їй також завдана моральна шкода внаслідок глибокого душевного переживання за стан здоров`я та психічний стан доньки. З огляду на викладене, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на користь неповнолітньої [PERSON] моральну шкоду у розмірі 100\~000,00 грн., на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 1299,72 грн. та моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн., та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. В судовому засіданні позивачка, неповнолітня [PERSON] та їх представник адвокат Янковський В.Й. позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідачки адвокат Волкогонов О.К. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Вказав, що ушкодження здоров`я неповнолітній [PERSON] завдано не діями відповідачки, а її собаки. З огляду на вказане, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди є необґрунтовано-завищеними. Стягнення моральної шкоди не повинно бути засобом збагачення, розмір моральної шкоди повинен відповідати вимогам законності та справедливості, та повинен бути доведеним. Представник відповідачки вказав, що співмірним було б стягнути з відповідачки на користь неповнолітньої [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та на користь її матері 2\~500 грн. Також вказав, що матеріальну шкоду визнає у повному обсязі, професійну правову допомогу визнає у розмірі 3000 грн. Просив суд взяти до уваги, що мати відповідачки [PERSON] є інвалідом ІІІ групи загального захворювання та перебуває на утриманні відповідачки. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, статей\~11,\~15,\~16,\~22,\~23 ЦК України\~потерпіла особа, якій завдано збитків або завдано моральної шкоди внаслідок порушення її прав, має право на звернення до суду за захистом своїх прав. Частиною 2\~ст.\~16\~ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Застосування цього способу захисту визначається положенням\~ст. 22 ЦК\~і проводиться як у договірних зобов`язаннях (ст. 611 ЦК), так і в позадоговірних зобов`язаннях (гл. 82\~ЦК), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду, призведено до збитків. Згідно із ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. В судовому засіданні встановлено, що постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.07.2022 року, справа №946/4568/22, провадження №1-кп/946/1683/22, [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. та стягнуто штраф у дохід держави у розмірі 496,20 грн. Собаку, що завдала укусу неповнолітній [PERSON] конфіскувати (а.с.12). Постановою суду встановлено, що 04.05.2022 року близько 20 години 00 хвилин [PERSON] , за адресою мешкання: [ADDRESS] , будучи власницею собаки породи «Стафтер`єр», не вжила необхідних умов щодо утримання собаки, що призвело до укусу неповнолітньої [PERSON] , якій згідно акту СМД №8/119 було заподіяно тілесні ушкодження. [PERSON] в судовому засіданні свою провину не визнала та надала пояснення. Позивачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану у м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 14.10.2006 року (а.с.10). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 15.03.2019 року після реєстрації шлюбу з [PERSON] позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.11). Згідно акту судово-медичного дослідження від 23.05.2022 року №8/119 у неповнолітньої [PERSON] виявлені наступні тілесні пошкодження: рана на обличчі, «укушені» рани на правій та лівій кісті, на правому стегні, садна на лівому передпліччі, на задній поверхні грудної клітки, правому стегні. Рана на обличчі, «укушені» рани на правій та лівій кисті на правому стегні, у неповнолітньої [PERSON] при звичайному перебігу, викликають короткочасний розлад здоров`я тривалість понад шість днів, але не більше трьох тижнів (21 день) і згідно з п.п.2.3.3, 4.6 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6 відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Садка на лівому передпліччі, на задній поверхні грудної клітки, правому стегні у неповнолітньої [PERSON] при звичайному перебігу мають незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше як шість днів та згідно з п.2.3.5 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6 відносяться до легких тілесних ушкоджень. Характер описаних ушкоджень, а саме («укушені» рани) у неповнолітньої [PERSON] свідчать про те, що вони є результатом дії (стиснення) гострого предмета (ів) (зуби), індивідуальні особливості якого (их) в даних ушкодженнях не відобразились та могли утворитись найбільш ймовірно 04.056.2022 року. Характер описаних ушкоджень (садна темно-червоного та коричневого кольору з частково відшарованою кіркою) у неповнолітньої [PERSON] свідчать про те, що вони виникли в результаті дії (удару) тупого (их) предмету (ів), індивідуальні особливості якого (их) в ушкодженнях не відобразились та могли утворитись найбільш ймовірно 04.05.2022 року (а.с.13-14). Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого неповнолітня [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні з 04.05.2022 року по 11.05.2022 року (а.с.15). Згідно довідки КНП Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області «Ізмаїльська міська центральна лікарня» від 23.05.2022 року [PERSON] перебувала на лікуванні з діагнозом «укушені рани», не відвідувала колектив з 04.05.2022 року по 23.05.2022 року, звільнена від занять фізичною культурою до 15.06.2022 року (а.с.20). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.2 ст.78 того ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Згідно з ч.ч.4,6 ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ті обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці її дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, в результаті укусів собаки, належної відповідачці [PERSON] , завдані ушкодження неповнолітній [PERSON] , які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Позивачкою понесені витрати на лікування неповнолітньої доньки [PERSON] на суму 649,72 грн, що підтверджується квитанціями та чеками (а.с.16). Позивачка вказує, що їй також спричинена матеріальна шкода в розмірі 650 грн., оскільки в результаті укусів у [PERSON] пошкоджені (розірвані) футболка і штани, які в подальшому непридатні до використання, вартістю 200 грн. футболка та 450 грн. штани. На підтвердження зазначеного позивачкою надано фотокартки футболки та штанів (а.с.17). Вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди у розмірі 1299,72 грн. представник відповідачки визнав у повному обсязі. Враховуючи вищезазначене, та враховуючи визнання позову в цій частині представником відповідачки, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню та з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума матеріальної шкоди у розмірі 1299,72 грн. (649,72 грн. + 650,00 грн.), які також підтверджені документально. Що стосується вимог щодо стягнення моральної шкоди з відповідачки на користь позивачки у розмірі 50\~000,00 грн. та на користь неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 100\~000,00 грн., суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає \~у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як зазначено в п.3 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 (зі змінами до пункту 9 внесеними постановою від 25.05.2001 р. №5), роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка знаходиться у розділі 1, встановлює, що право кожного на життя охороняється законом. Відповідно до ст.14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. Встановлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України. Статтею 23 ЦК України, передбачено, що розмір моральної шкоди визначає суд з урахуванням певних обставин, а саме залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інше. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. У справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року Європейський суд зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Суд вважає доведеним наявність заподіяння моральної шкоди позивачці та її неповнолітній донці внаслідок дій відповідачки. Тому, виходячи із характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнали позивачка та її неповнолітня донька, характеру немайнових втрат, а також враховуючи, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність у відповідності до ст. 3 ЦК України, суд прийшов до висновку, що стягненню з відповідачки на користь неповнолітньої [PERSON] підлягає сума моральної шкоди у розмірі 30\~000,00 грн. та на користь позивачки - у розмірі 20\~000,00 грн. Отже, в силу ст. ст.\~23,\~1167 ЦК України\~суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме на користь неповнолітньої [PERSON] у розмірі 30\~000,00 грн. та на користь позивачки у розмірі 20\~000,00 грн., оскільки такий розмір моральної шкоди при встановлених обставинах становитиме достатню справедливу сатисфакцію для позивачки та її неповнолітньої доньки. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідачки адвоката Волкогонова О.К. про неспроможність відповідачки відшкодувати шкоду у заявленому розмірі, оскільки мати відповідачки [PERSON] є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №886357, та перебуває на утриманні відповідачки, враховуючи те, що дана обставина не доведена належними доказами та не звільняє відповідачку від обов`язку відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої її бездіяльністю. За таких обставин, суд прийшов до висновку щодо часткового задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] на користь неповнолітньої [PERSON] моральної шкоди у розмірі 30\~000,00 грн. та на користь [PERSON] у розмірі 20\~000,00 грн. Вирішуючи вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом справи, суд виходить з положень ст.133 ЦПК України, відповідно до яких, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог тощо. Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. З матеріалів справи вбачається, що адвокат Янковський В.Й. надав професійну правничу допомогу позивачці, що підтверджується ордером серії ВН №132796 від 05.10.2022 року (а.с.23), актом наданих послуг на суму 5200 грн. (а.с.21), квитанцією №1 від 03.10.2022 року на суму 5000,00 грн. (а.с.22). Оскільки витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн. підтверджені належними та допустимими доказами, є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом обсягу робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., що є співмірним розміру задоволених позовних вимог. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , діючої в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , матеріальної та моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме, стягненню підлягає сума матеріальної шкоди на користь [PERSON] у розмірі 1299,72 грн., сума моральної шкоди на користь [PERSON] у розмірі 30\~000,00 грн. та на користь [PERSON] у розмірі 20000,00 грн. Також, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн. Згідно з ч.1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачки. За таких обставин, враховуючи, що позовні вимоги задоволенні частково, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивачки слід стягнути судові витрати в розмірі 1177,69 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (33,91 %).

Outcome: partial