Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

13 жовтня 2021 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , за період з 07.05.2012 по 31.07.2022 роки у сумі 142147,50 грн.\~ \~ \~ \~ В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 28 жовтня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] , було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис за № 113. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають доньку, [PERSON] , [INFO] . Спільне життя позивача та відповідача не склалося, тому 22 серпня 2012 року Гребінківським районним судом Полтавської області шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу донька, [PERSON] , залишилася проживати з матір`ю. Крім цього, з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, батько ж на даний час фінансової підтримки на потреби дитини не надає. Утримання дитини з кожним днем значно зростає. Усі витрати щодо забезпечення дитини матеріально лягли на позивача. 10 травня 2012 року Гребінківським районним судом Полтавської області було видано судовий наказ, яким стягнуто з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з\~усіх видів\~заробітку щомісячно,\~але не\~менше 30%\~прожиткового мінімуму\~визначеного для\~дитини відповідного\~віку, починаючи з 07 травня 2012 року і до виповнення дитиною повноліття, на користь матері [PERSON] . Відповідач проігнорував вищевказане рішення суду і за період із 07 травня 2012 року і по теперішній час аліменти не сплачує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість по їх сплаті, яка станом на 31 липня 2022 року становить 142147,50 грн. відповідно до довідки- розрахунку від 17.08.2022 року за № 8653/17.4-36 Гребінківського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області. Позивач звернулась до Гребінківського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області із заявою про примусове виконання рішення. 20.06.2012 року Старшим державним виконавцем Гребінківського відділу державної виконавчої служби була винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження № 33133784, але відповідач і в примусовому порядку відмовляється сплачувати аліменти та заборгованість по сплаті аліментів. Листом за № 8653/17.4-36 від 17.08.2012 року Старшим державним виконавцем Гребінківського відділу державної виконавчої служби було повідомлено, що станом на даний час [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 142147,50 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці. Окрім того, було роз`яснено що у відповідності до діючого законодавства позивач має право звернутися до органів досудового розслідування із заявою про вчинення кримінального правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів. На даний час відповідач фізично здоровий, працездатний, забезпечує себе всім необхідним, а матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. 26 жовтня 2022 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 26 січня 2023 року. Представник позивача, в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, пояснення надала аналогічно викладеним у позовній заяві. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 28 жовтня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] , було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис за № 113. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають доньку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №16. Спільне життя позивача та відповідача не склалося, тому 22 серпня 2012 року Гребінківським районним судом Полтавської області шлюб було розірвано. 10 травня 2012 року Гребінківським районним судом Полтавської області було видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07 травня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач звернулась до Гребінківського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області із заявою про примусове виконання рішення. Листом за № 8653/17.4-36 від 17.08.2012 року Старшим державним виконавцем Гребінківського відділу державної виконавчої служби було повідомлено, що станом на даний час [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів за період з 07.05.2012 року по липень 2021 року у розмірі 142147,50 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці. Окрім того, було роз`яснено що у відповідності до діючого законодавства позивач має право звернутися до органів досудового розслідування із заявою про вчинення кримінального правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів. Відповідно ч.\~1\~ст.\~76\~ЦПК\~України\~доказами\~є\~будь-які\~дані, на\~підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обстав справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів, 3) показаннями свідків. Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд неможе збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дітей тим з батьків, хто проживає окремо від них. Згідно з\~ч.\~1ст.\~196\~СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 22 своєї постанови № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при вирішенні спору про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів слід з`ясувати розмір не сплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року за результатами розгляду справи № 572/1762/15-ц. З урахуванням викладеного, суд вважає, що несплата та несвоєчасна сплата аліментів відповідачем, які він був зобов`язаний платити згідно судового наказу, виданого Гребінківським районним судом Полтавської області на користь позивача на утримання дитини, мала місце з вини відповідача. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, якщо позивач звільнений від сплати судового збору він підлягає стягненню з відповідача на користь держави, а тому з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1422 грн. 00 коп.

Outcome: approved