Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Позняки-Автосервіс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 12940,00 грн. заборгованості за надані послуги з обслуговування і участі у витратах з утримання підземної автостоянки і прилеглої території; 1 069,58 грн. - інфляційних втрат; 267,14 грн. - три проценти річних; 409,83 грн. - пені, а також 2481,00 грн. судового збору. В обґрунтування позову позивач зазначає, що [PERSON] є власником паркомісця [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . 01.03.2007 між [PERSON] та ТОВ «Позняки-Автосервіс» укладено Договір №1-3-12-13В/ЛУ30Б про надання послуг по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території. Відповідно до умов вказаного Договору Власник машиномісця зобов`язався сплачувати послуги виконавця по експлуатації та приймати участь у затратах по її утриманню, а виконавець ТОВ «Позняки-Автосервіс» зобов`язалось забезпечувати експлуатацію та обслуговування Стоянки та прилеглої території, зберігання транспортного засобу власника на стоянці. Умовами вказаного Договору визначені зобов`язання кожної із сторін. 01.01.2021 між [PERSON] та ТОВ «Позняки-Автосервіс» було укладено Додаткову угоду до Договору № 1-3-12-13В/ЛУ30Б, відповідно до якої, розмір щомісячної плати за надання послуг (частка Власника у витратах) становить 490,00 грн. 14.07.2021 відповідачу була надіслана Пропозиція та Додаткова угода щодо підвищення вартості обслуговування в розмірі 780,00 грн. В період з 01.01.2021 по 01.09.2022 відповідач не сплачує витрати за обслуговування машиномісця та не приймає участі у витратах по утримає підземної автостоянки та прилеглої території у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 12940,00 грн. Посилаючись на вказані обставини, на підставі Правил зберігання автотранспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 115, ст. 322, 526, 530, 629, 641-643, 625, 901, 977 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вищевказану суму боргу з урахуванням інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.01.2023 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.03.2023 задоволено клопотання представника відповідача та витребувано у ТОВ «Позняки-Автосервіс» належним чином завірені копії документів, що стосуються утримання та обслуговування паркомісця [NUMBER] за адресою [ADDRESS] , в період з 2021 року по 2022 рік включно. Представник позивача в судовому засіданні надав копії відповідних документів щодо обслуговування автомобільного паркінгу за адресою [ADDRESS] , позов підтримав в повному обсязі. Зазначив, що підземна автостоянка (паркінг) до житлового будинку [ADDRESS] , має два рівні: верхній і нижній, кожен з яких має окремий в`їзд і виїзд, на відповідну кількість машиномісць (паркомісць). Нумерація паркомісць на кожному рівні підземної автостоянки починається з порядкового номеру №1 та продовжується (№ 2, № 3 і т.д.), тобто на кожному рівні є місця з однаковими номерами. Тому для зручності і можливості ідентифікувати на якому рівні підземної автостоянки знаходиться паркомісце з конкретним номером, паркомісця верхнього рівня позначаються літерою «В», а нижнього - літерою «Н». Водночас існують відмінності в зазначені типу майна (паркомісць) у договорах купівлі продажу паркомісць, свідоцтвах про право власності (виданих до 2012 року) та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Зокрема паркомісця можуть мати назву: «автостоянка», «підземна автостоянка», «машиномісце», «гараж» тощо. Отже, вказане в позовні заяві та інших документах, які знаходяться в матеріалах справи, паркомісце № [NUMBER] це і є паркомісцем [NUMBER], яке розташоване на другому (верхньому) поверсі підземної автостоянки до житлового будинку [ADDRESS] , як це вказано в свідоцтві про право власності відповідача. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що починаючи з 01.01.2021 сторони узгодили між собою розмір щомісячної плати за утримання паркінгу у розмірі 490,00 грн., які відповідач своєчасно сплачувала, а іноді навіть авансом за майбутні місяці. Додаткову угоду до Договору №1-3-[NUMBER]/ЛУ30Б відповідач не отримувала та не підписувала. Відсутні підстави вважати, що відповідач відповідно до ст. 642 ЦК України прийняла пропозицію позивача укласти договір про надання послуг з утримання та обслуговування автостоянки та машиномісця, а відтак, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за вказаним договором, яка, згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості розрахована виходячи із щомісячної плати за утримання автостоянки у розмірі 780,00 грн. за обслуговування машиномісця. Також надав суду копії квитанцій з призначенням платежу: «Плата за паркінг, бул. Лесі Українки №30-Б, місце [NUMBER]. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що ТОВ «Позняки-Автосервіс» здійснює діяльність з технічного обслуговування підземної автостоянки до житлового будинку [ADDRESS] , прийнятої в експлуатацію державною приймальною комісією та переданої для подальшої експлуатації ТОВ «Позняки-Автосервіс» відповідно до Акту про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта №302 від 27.12.2001. [PERSON] була власником паркомісць [NUMBER] які розташовані на верхньому поверсі підземної автостоянки за адресою: [ADDRESS] . 01.03.2007 між [PERSON] та ТОВ «Позняки-Автосервіс» укладено Договір №1-3-12-13В/ЛУ30Б про надання послуг по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території. Відповідно до умов вказаного Договору Власник машиномісця зобов`язався сплачувати послуги виконавця по експлуатації та приймати участь у затратах по її утриманню, а виконавець ТОВ «Позняки-Автосервіс» зобов`язалось забезпечувати експлуатацію та обслуговування Стоянки та прилеглої території, зберігання транспортного засобу власника на стоянці. Умовами вказаного Договору визначені зобов`язання кожної із сторін. Так, у відповідності до п. 2.2.3 вказаного Договору відповідач зобов`язується своєчасно сплачувати виконавцю - позивачу ТОВ «Позняки-Автосервіс» свою частку у витратах по утриманню та експлуатації стоянки на умовах вказаного Договору, а позивач забезпечити умови експлуатації стоянки, охорону, цілодобовий пропускний та внутрішній режим, здійснювати комплекс робіт по утриманню стоянки та прилеглої території в належному технічному та санітарному стані, а також інші послуги. Згідно з п. 4.2, 4.3, 4.4 цього договору вартість наданих послуг включає: водопостачання, електроенергію, телефон, касове обслуговування, охорону, прибирання стоянки і прилягаючої території, загальногосподарські витрати, заробітну плату обслуговуючого персоналу, обов`язкові відрахування, збори, платежі і податки, передбаченні чинним законодавством. Зміна суми щомісячних платежів власника здійснюється у випадку зміни вартості комунальних та інших витрат по утриманню й обслуговуванню стоянки за узгодженням із власником. На момент підписання цього договору сума однієї частки (одного місця) власника у витратах по утриманню і експлуатації стоянки на місяць складає 210,00 грн. Згідно п. 15. Правил зберігання автотранспортних засобів на автостоянках затверджених Постановою КМ України від 22 січня 1996 року №115 плата за зберігання транспортних засобів на автостоянках та інші супутні послуги справляється за тарифами, встановленими відповідно до законодавства. Згідно з п. 16 цих же Правил на всіх автостоянках плата за тимчасове зберігання транспортного засобу справляється за передбачуваний термін зберігання а за довготермінове - на умовах, передбачених у договорі зберігання транспортного засобу. 01.01.2021 між [PERSON] та ТОВ «Позняки-Автосервіс» було укладено Додаткову угоду до Договору № 1-3-12-13В/ЛУ30Б, відповідно до якої, розмір щомісячної плати за надання послуг (частка Власника у витратах) становить 490,00 грн. 14.07.2021 позивачем була надіслана відповідачу Додаткова угода, відповідно до якої з 01.08.2021 щомісячна плата за утримання автостоянки складає 780,00 грн за обслуговування одного машиномісця. Однак, вказана додаткова угода про надання послуг з утримання підземного паркінгу відповідачем не підписана. За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 901 цього Кодексу встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тариф на утримання автопаркінгів відноситься до третьої групи - житлово-комунальних послуг, ціни/тарифи на які визначаються виключно за домовленістю сторін на підставі економічно обґрунтованих витрат виконавцем послуг і не вимагають затвердження органами місцевого самоврядування. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості. Згідно зі ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору або чинного законодавства. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов`язки. У постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що хоча у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Так, відсутність підпису на додатковій угоді до договору не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати за фактично надані йому послуги з утримання машиномісця, оскільки такі послуги не можуть бути відокремлені, та щодо отримання яких відповідач не може бути позбавлений у зв`язку із специфікацією їх надання (прибирання, охорона, утримання систем пожежної безпеки, освітлення тощо, які здійснюються для власників усіх машиномісць одночасно. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та є усталеним у практиці Верховного Суду, зокрема, підтриманий у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 761/48615/18-ц (провадження № 61-14819св2), від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц (провадження № 61-20523св19), від 28 липня 2021 року у справі № 554/7740/17 (провадження № 61-13603св19). В силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тобто, незважаючи на відсутність підпису у додатковій угоді до договору про відшкодування витрат на утримання автостоянки, із фактичних правовідносин, що склалися між сторонами, вбачається, що такі договірні відносини між ними існують, оскільки позивачем надавалися у встановленому законом порядку послуги з утримання і обслуговування паркінгу відповідачу, у зв`язку з цим товариство несло витрати, а тому відповідач повинен також нести зобов`язання по їх сплаті, як власник машиномісця. Крім цього, суд звертає увагу на те, що відповідач від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлявся, більш того, частково сплачував їх, про що суду надано відповідні квитанції. Належних і допустимих доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачем не надано. Водночас, ТОВ «Позняки-Автосервіс» надано копії документів, що стосуються утримання та обслуговування підземної автостоянки за адресою [ADDRESS] , зокрема: документи на підтвердження оплати водопостачання паркінгу, послуг з диспетчеризації, комплексу робіт з перевірки електрокабелів, охорони паркінгу, обслуговування (реагування) на сигнал «тривога», технічного обслуговування установок автоматичної пожежної сигналізації, автоматичної системи пожежогасіння, документи на підтвердження банківського обслуговування рахунку, комплексного обслуговування (прибирання) паркінгу, придбання засобів освітлення паркінгу, оплати послуг програмного забезпечення. Відповідач допустила невиконання вимог договору щодо належної оплати вартості послуги з утримання та обслуговування автостоянки (паркінгу) в установлений строк та у визначеній сумі вартості цієї послуги, що є підставою для стягнення з неї на користь позивача заборгованості за надані та спожиті житлово-комунальні послуги. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, тобто означена стаття встановлює презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, в тому числі, з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Отже, власник нежитлового приміщення у вигляді машиномісця у паркінгу також несе обов`язок з витрат на утримання цієї автостоянки. Крім того, під час розгляду цієї справи, судом встановлено, що 29.05.2020 [PERSON] продала [PERSON] паркомісце [ADDRESS] , яке розташоване на верхньому поверсі підземної автостоянки до житлового будинку [ADDRESS] . 01.06.2020 між [PERSON] та ТОВ «Позняки-Автосервіс» (Виконавець) був укладено Договір №01-06-13В/ЛУ30Б про надання послуг, предметом якого є надання Виконавцем послуг по утриманню будівлі і споруд в т.ч. машиномісця [NUMBER], підземної автостоянки за адресою: [ADDRESS] . З червня 2020 року нарахування за машиномісце № [NUMBER] В здійснюється [PERSON] згідно Договору №01-06-13В/ЛУ30Б від 01.06.2020. Безнадійна заборгованість в розмірі 11950,00 грн, яка утворилась по паркомісцю [NUMBER] до моменту його відчуження [PERSON] , була списана в зв`язку зі спливом строків позовної давності, а поточна заборгованість в сумі 10272,50 грн перенесена на паркомісце № [NUMBER]. Всі платежі які були здійснені [PERSON] по паркомісцю № [NUMBER] підземної автостоянки до житлового будинку [ADDRESS] , відображені ТОВ «Позняки-Автосервіс» в бухгалтерському обліку та підтверджуються оборотно-сальдовою відомістю, сформованою в програмі 1С. Згідно відомостей оборотно-сальдової відомості, заборгованість [PERSON] за Договором № 1-3-12-13В/ЛУ30Б від 01.03.2007 (Додаткова угода №1 від 01.01.2021) станом на 31.08.2022 становить 12940,00 грн. Про що було складено Акт звірки взаєморозрахунків між ТОВ «Позняки-Автосервіс» і [PERSON] за Договором № 1-3-12-13В/ЛУ30Б від 01.03.2007 (Додаткова угода №1 від 01.01.2021) за період: Лютий 2020 р. - Серпень 2022 р., який був направлений для підписання [PERSON] . Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат. Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини по утриманню машиномісць, ТОВ «Позняки-Автосервіс» у встановленому законом порядку послуги з обслуговування машиномісць відповідачу надаються, у зв`язку з цим несе витрати, а тому останній повинен також нести зобов`язання по їх сплаті, як власник паркомісця. Крім того, суд враховує правову позицію викладену у Постанові ВСУ від 14.11.2018 у справі №756/11308/15, де зазначено, що відсутність договору на утримання паркомісця не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати наданих послуг. Так, оскільки судом встановлено, що відповідач не сплачував у повному обсязі витрати за обслуговування машиномісць, заборгованість відповідача перед позивачем складає 12940,00 грн - основного боргу, інфляційної складової боргу - 1069,58 грн., 3 % річних - 267,14 грн, пені 409,83 грн., вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку. При цьому суд враховує, що на час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про сплату заборгованості у добровільному порядку. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території, є обґрунтованими та доведеними, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову судовий збір в розмірі 2481,00 грн. підлягає стягненню із відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved