Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

У червні 2023 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем у справі вони перебували у шлюбі, який рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 09.09.2020 було розірвано. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю та знаходиться повністю на її утриманні, оскільки навчається на бюджетній основі у Дніпроруденському Індустріальному коледжі, на денній формі навчання, спеціальність - Гірництво, період навчання з 01.09.2021 по 30.06.2024 року. Крім того [PERSON] , 07.12.2022 зарахований на перший курс заочної форми здобуття освіти у Державний університет інфраструктури та технологій за спеціальністю - Автоматизація та комп`ютерно-інтегровані технології. У зв`язку із чим [PERSON] потребує певних витрат на проїзд, підручники, харчування, одяг, взуття, необхідну техніку. Домовленості щодо добровільної сплати аліментів на утримання доньки між сторонами не досягнуто. Відповідач фізично здоровий, працює, отримує постійний дохід та має можливість надавати допомогу на утримання дитини, яка на даний час потребує матеріальної допомоги. [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дня початку навчання 01.09.2021 і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 річного віку, тобто до [INFO] . Ухвалою судді від 30.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду. Відкрите спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду по суті на 28.07.2023 року. 14.08.2023 року через електронний суд надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник відповідача - адвокат Железняк В.К. просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач не працює за місцем постійної роботи: машиністом електровоза у ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат» оскільки підприємство перебуває в окупації. Відповідач вимушений був виїхати на підконтрольну Україні територію, здобувши при цьому статус внутрішньо переміщеної особи, та винаймати житло для себе та своєї сім`ї у м.Ужгород Закарпатської області. Також у відповідача [PERSON] на утриманні перебувають: малолітній син [PERSON] , [INFO] та мати малолітнього [PERSON] з якою [PERSON] перебуває у фактичних шлюбних відносинах. [PERSON] не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Крім того, мати відповідача - [PERSON] , 1958 р.н., непрацездатна, отримує незначну пенсію та потребує постійної допомоги, яку їй надає син [PERSON] . Чоловік [PERSON] помер. Тож до кола утриманців [PERSON] також належить його рідна матір [PERSON] . Всі отримані [PERSON] доходи повністю витрачаються на матеріальне забезпечення та лікування наявних у нього трьох утриманців, та на оренду житла і доволі часто його заробітку на вистачає, внаслідок чого вони змушені відмовлятись від певних медичних обстежень, від купівлі ліків, тощо. Таким чином [PERSON] не спроможний щомісяця надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, хоча й не відмовляється фінансово допомагати [PERSON] у разі наявності такої можливості. Також представник відповідача зазначив, що з березня 2022 р. м.Дніпрорудне та Дніпроруденський індустріальний коледж знаходяться на окупованій російською федерацією території, а позивач [PERSON] та [PERSON] перебувають у Києві, що свідчить про те що [PERSON] якщо й навчається у вказаному коледжі то у режимі онлайн. [PERSON] - повнолітній, здоровий та дієздатний юнак, який може при наявності бажання заробити додатково грошові кошти для особистих потреб у вільний від навчання час, що не заборонено законодавством. Щодо строків стягнення аліментів на повнолітнього [PERSON] з 01.09.2021 по 20.03.2027 року, представник відповідача заперечував, посилаючись на те що позов надійшов до суду 04.06.2023, а аліменти стягуються з дня подачі позову, тож у разі задоволення позову можуть бути стягнуті тільки з 04.06.2023 а не з 01.09.2021, та до закінчення терміну навчання, тобто до 30.06.2024 а не до 20.03.2027. Позивач у судове засідання не з`явилася, через електронну пошту суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, з відзивом на позовну заяву ознайомлена. Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача через електронний суд подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, заперечує проти задоволення позову на підставах викладених у відзиві на позов, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Третя особа, у судове засідання не з`явися, причини неявки суду не відомі, жодних заяв та клопотань від [PERSON] до суду не надходило. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.13). Заочним рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 09.09.2020 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 15). [PERSON] , [INFO] , наразі є повнолітнім (а.с18). Згідно копії довідки № 191 від 05.10.2022 року [PERSON] є студентом ІІІ курсу денної форми навчання Дніпроруденського індустріального коледжу, спеціальність 184 Гірництво, освітньо-професійна програма «Підземна розробка корисних копалин», термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2024 (а.с. 21). Згідно копії договору про навчання у закладі вищої освіти №22-ЗАКІТ-1015 від 07.12.2022, [PERSON] зарахований на І курс заочної форми навчання до Державного університету інфраструктури та технологій, за спеціальністю - 151 Автоматизація та комп`ютерно-інтегровані технології (а.с.22). Відповідно до вимог ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітній син чи донька продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Згідно зі ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Стягнення аліментів на дітей, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198,199 Сімейного кодексу України, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, як зазначено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоров`я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. ст.182, 200 СК України). Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. З аналізу наведених норм необхідно дійти висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановлено судом, батько дитини [PERSON] не заперечує проти утримання свого повнолітнього сина [PERSON] , але у разі наявності такої можливості, така допомога можлива періодично та у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідач не надав суду відомостей про його місце роботи та рівень доходу, пороте зазначив що має на своєму утриманні: матір похилого віку, малолітнього сина [PERSON] 29.11.2021 та цивільну дружину [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] , відповідно до довідки переселенця №2106-5002761170, фактично проживає/перебуває за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії довідки від 23.04.2023 №2106-5002723592 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] також перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії договору найму від 22.04.2023, [PERSON] , винаймає двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Копією додаткової угоди №1 від 27.07.2023 зазначено: орендодавець здає, а орендар наймає двокімнатну квартиру з адресою: [ADDRESS] на наступні 3 місяці з 28.07.2023 до 28.10.2023 для проживання сім`ї у складі: [PERSON] , [PERSON] - дружина, [PERSON] - син. Таким чином встановлено, що [PERSON] , та малолітній [PERSON] проживають разом із [PERSON] та перебувають на його утриманні. Також відповідач разом із відзивом на позовну заяву на підтвердження факту родинних відносин із [PERSON] надав копію свідоцтва про своє народження серії [NUMBER] , з якого вбачається що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно відомостей що містяться у паспорті [PERSON] , [INFO] , остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивач не надала відомостей про її місце роботи та рівень доходу, на підтвердження того факту що вона потребує матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі зазначеному у позовній заяві. Законодавством передбачено обов`язок обох батьків утримувати своїх дітей. Таким чином, виходячи з принципу справедливості та розумності, приймаючи до уваги принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, виходячи із встановленого обов`язку обох батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, врахувавши матеріальний стан сторін та потребу дитини в отриманні такої допомоги, та можливість відповідача її надавати, суд вважає доцільним визначити розмір аліментів для утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, що буде, на думку суду, забезпечувати, з врахуванням допомоги, отримуваної від матері, потреби дитини, пов`язані з продовженням ним навчання після досягнення повноліття. Визначення аліментів у такому розмірі не буде порушувати основні соціальні гарантії, закріплені Конституцією України та законами України (зокрема, Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 N 2017-III, Законом України «Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 N 966-XIV), що включають право відповідача на достатній життєвий рівень для себе не нижчий прожиткового мінімуму. На підставі ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. У зв`язку з тим, що позивач не надала суду належних доказів вживання необхідних заходів щодо одержання аліментів, суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, тобто з 01.06.2023 року. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, тому в порядку ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: partial