Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зняття арешту, який обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої з поміж іншого майна входить 2/4 частини квартири [ADDRESS] . [PERSON] син спадкодавця, являється спадкоємцем за законом першої черги, згідно ст. 1261 ЦК України, після смерті батька, у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса для оформлення спадкових прав на спадкове майно після померлого. При зверненні до нотаріуса, позивачу було повідомлено, що на спадкове майно накладено арешт, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину до зняття арешту з вказаного майна. Підставою накладення арешту на квартиру [ADDRESS] являється наступне: на примусовому виконанні у Лубенському відділі державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №6686565 з примусового виконання виконавчого листа №АО-15 від 29.02.2000 року, виданого Лубенським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини, щомісячно починаючи з 28.02.2000 року і до їх повноліття. 02.03.2010 року державним виконавцем було винесено Постанову про арешт майна боржника. На підставі вищевказаної постанови, 02.03.2010 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстратором: Полтавською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було зареєстровано обтяження №9575661 у вигляді арешту нерухомого майна на квартиру [ADDRESS] , власником якої зазначено [PERSON] . Підставою накладення обтяження на вищевказану квартиру стала наявність заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №6686565. 16.03.2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №6686565 на підставі п.6 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення. Станом на дату звернення з позовною заявою, [PERSON] будь-яких претензій щодо боргу не має, вищевказаний виконавчий документ на примусовому виконанні не перебуває (виконавче провадження закінчено у зв`язку з досягненням дітьми повноліття). Відомості щодо виконавчого провадження №6686565 в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні, також відсутні будь-які відомості в Єдиному реєстрі божників про [PERSON] , як боржника по виконавчому провадженню №6686565, проте накладений арешт з нерухомого майна - не знято. Наявність зазначеного обтяження порушує право інших співвласників вищевказаної квартири - [PERSON] та [PERSON] на розпорядження належними їм на праві власності частками, а також, не знятий арешт з майна, створює перешкоди в реалізації позивачем своїх прав як спадкоємця на спадкове майно. У зв`язку з чим [PERSON] змушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Антіхович В.В. в судове засідання не з`явились, представник надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що просить розгляд справи провести без її участі, обставини викладені в позовній заяві підтверджує, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання, в якій просить вказану цивільну справу розглянути без його участі. Відповідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). Копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 23.06.1993 року підтверджуються родинні відносини з померлим [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації Виконавчого комітету м. Лубни від 05.03.1996 року №4155, на праві приватної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно з копією довідки КП «Лубенське МБТІ» Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 26.09.2022 року №1037, станом на 29.12.2012 року, квартира за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в КП «Лубенське МБТІ» в книзі №65, реєстровий №8809 від 07.03.1996 року за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , згідно Свідоцтва про право власності на житло, видане Органом приватизації Виконавчого комітету м.Лубни від 05.03.1996 року №4155 (а.с.9). Відповідно до копії інформаційної довідки КП «Лубенське МБТІ» Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 26.09.2022 року №680 квартира за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в КП «Лубенське МБТІ» в книзі №65, реєстровий №8809 (а.с.10). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.07.2003 року, виданого державним нотаріусом Другої Лубенської державної нотаріальної контори Ярмак Н.О. та зареєстрованим в реєстрі за №2072, спадкоємцем майна [PERSON] є син [PERSON] . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається з 1/4 частини двокімнатної квартири номер [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до листа Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.08.2023 року №17.16/32188 на примусовому виконанні у Лубенському відділі державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №6686565 з примусового виконання виконавчого листа №АО-15 від 29.02.2000 року, виданого Лубенським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини, щомісячно починаючи з 28.02.2000 року і до їх повноліття. 02.03.2010 року державним виконавцем було винесено Постанову про арешт майна боржника. 16.03.2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №6686565 на підставі п.6 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення (а.с.13). Відповідно до копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.06.2023 року №337311024 накладено арешт на нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . (а.с.14-15). Відомості щодо виконавчого провадження №6686565 в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні, також відсутні будь-які відомості в Єдиному реєстрі божників про [PERSON] , як боржника по виконавчому провадженню №6686565 (а.с.16). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спалщину після смерті [PERSON] , оскільки відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень міститься запис про аврешт на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, в постанові зазначено, що наявна заява сина померлого [PERSON] про відмову від прийняття спадщини.(а.с.27) У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 2\~ст. 30 ЦПК України,\~\~позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Стаття 16 ЦК України\~\~передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути також припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. ст.\~316,\~317,\~319 ЦК України\~\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно\~ст. 321 ЦК України,\~\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Також,\~статтею 41 Конституції України\~та статтею\~1\~Першого\~протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 відповідно до\~Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 59 ЗУ «Про виконавче провадження»\~(в редакції станом на момент пред`явлення позову) передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Частиною 5 зазначеної статті встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999р. №31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999р. за №364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Існування заборони на нерухоме майно порушує право інших співвласників вищевказаної квартири - [PERSON] та [PERSON] на розпорядження належними їм на праві власності частками, а також, не знятий арешт з майна, створює перешкоди в реалізації позивачем своїх прав як спадкоємця на спадкове майно. Частиною 1\~ст.319 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5\~нотаріус знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. У відповідності до вимог\~ст.34 Закону України «Про нотаріат»\~накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що для продовження заборони на нерухоме майно не існує жодної правової підстави, а тому з метою захисту прав позивача, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved