Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами. В позові зазначив, що він з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 07.05.2018. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». В даному шлюбі у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . 20.04.2018 Ладижинським міським судом Вінницької області було винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі\~ однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку з 20.03.2018 і до досягнення дитиною повноліття. 23.05.2018 Тростянецьким ВДВС у Гайсинському районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м.Київ) було відкрито виконавче провадження №56452902 та по теперішній час нараховуються до сплати аліменти на користь відповідачки, які він вчасно сплачував, так як мав постійну роботу та стабільний дохід. Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 в Україні оголошено загальну мобілізацію. Він був призваний на військову службу по мобілізації та в періоди з 01.03.2022 по 15.08.2022, з 25.08.2022 по 21.03.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації. 04.01.2023 він отримав важку травму. Наказом командира ВЧ [NUMBER] №120 від 28.04.2023 його було звільнено з військової служби за станом здоров`я. Йому було встановлено 1 «А» групу інвалідності безтерміново. Причина інвалідності пов`язана із захистом Батьківщини. Він має захворювання зору, потребує стороннього догляду та допомоги. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда №10615 від 12.06.2023 він потребує кожні два роки відновлювальної терапії, профілактичних заходів, медичного спостереження, плеєри для відтворення запису, годинник та тростини, що ставить його у скрутне матеріальне становище. До призову за мобілізацією він не мав заборгованості по сплаті аліментів. Про наявність заборгованості йому стало відомо з повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного Реєстру боржників надісланого головним держаним виконавцем Репенко О.С. за вих.№6946 від 21.06.2023. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у нього наявна заборгованість за період з березня 2022 по січень 2023 в сумі 96\~902,65 грн. Крім того, у нього на утриманні перебуває ще одна малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Також, він зобов`язаний утримувати своїх непрацездатних батьків [PERSON] , яка є інвалідом 3 групи та [PERSON] , який досяг віку непрацездатності. На даний час він позбавлений можливості сплачувати аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів та сплатити заборгованість зі сплати аліментів в сумі 96\~902,65 грн. Тому просив суд звільнити його від сплати заборгованості по сплаті аліментів із-за важкого захворювання. Враховуючи, що його стан здоров`я значно погіршився, доходу не має, потребує реабілітації та лікування, має на утриманні малолітню дитину, відсутнє рухоме та нерухоме майно, грошові кошти, просив зменшити розмір стягуваних аліментів з 1/4 частини заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на 1/8 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що на даний час він вже почав отримувати пенсію, однак даних коштів недостатньо для утримання двох дітей і власного утримання, враховуючи, що він потребує стороннього догляду. Крім того його непрацездатні батьки також потребують допомоги. Він не ухилявся від сплати аліментів і заборгованість виникла не з його вини. Будучи призваним на військову службу по мобілізації він продовжував отримувати заробітну плату на підприємстві, з якої відраховувались кошти на сплату аліментів. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Згідно поданого відзиву на позовну заяву зазначила що у період з березня 2022 року по теперішній час [PERSON] порушує обов`язки щодо щомісячної сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , в результаті чого утворилася заборгованiсть в сумі 96 902,65 грн. Позивач зазначає, що йому не було відомо про наявність заборгованостi по сплатi алiментiв. [PERSON] свідомо розумів та знав, що він відповідно до судового наказу вiд 20.04.2018 року має обов`язок сплачувати аліменти на утримання сина з ycix видів доходу, в тому числі і з грошового забезпечення та додаткових винагород отриманих ним під час несення військової служби. Проте, позивачем не було вчинено жодних дій для сприяння цьому. Не було повідомлено до виконавчої служби даних про місце проходження ним військової служби. Також отримувавши грошове забезпечення та додаткові винагороди позивач жодного разу не здійснив грошовий переказ на утримання дитини - [PERSON] в добровільному порядку. Щодо вимоги позивача про звільнення його вiд сплати заборгованостi за аліментами заперечує, оскільки позивач отримав поранення пiд час несення військової служби 04 січня 2023 року, а заборгованість утворилася до моменту отримання поранення та складних життевих обставин. Ця обставина свідчить про ухилення позивача вiд сплати алiментiв. Позивач також повідомляє, що на час звернення ним до суду йому не призначено жодної державної допомоги. Позивач знав та свідомо розумів, що вiн має право на отримання одноразової грошової допомоги, а також за встановлення йому групи інвалідності вiн буде отримувати пенсійне забезпечення. У зв`язку з чим i вживає всіх заходів для зменшення розміру стягнення аліментів. В той час, коли відповідачем не сплачувалися аліменти на утримання дитини відповідачка самостійно утримувала та дбала про фізичний та духовний розвиток дитини. Задовольняла всі вікові потреби для належного розвитку та навчання дитини. 3 моменту розірвання шлюбу відповідач зовсім не цікавиться життям дитини. Не бере участі у його вихованні. А поданням даного позову хоче звільнитися вiд утримання малолітнього сина, який потребує батьківського піклування, підтримки та допомоги. Тому вважає, що даний позов порушує права дитини, а тому просить відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідачки, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1, 6 ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 cт. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з ким проживає дитина. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем\~аліментів\~витрати\~платника аліментів,\~у\~тому\~числі на\~придбання\~нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума\~яких\~перевищує десятикратний\~розмір\~прожиткового\~мінімуму для\~працездатної\~особи,\~якщо\~платником\~аліментів не\~доведено\~джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини\~відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1 ст. 192 СУ України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Згідно судового наказу виданого 20.04.2018 Ладижинським міським судом Вінницької області з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з 20.03.2018 і до досягнення дитиною повноліття. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 03.10.2019 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] .. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . З довідки Гайсинського РТЦ та СП №68 від 13.01.2023 видно, що [PERSON] в зв?язку з мобілізацією призваний у Збройні сили України 25.02.2022 року. З копії довідки №76/2165 від 01.06.2023 про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України виданої командиром ВЧ [NUMBER] вбачається, що [PERSON] дійсно в періоди з 01.03.2022 по 15.08.2022, з 25.08.2022 по 21.03.2023 бав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації. З копії довідки №473 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №76/395 від 06.02.2023 виданої командиром ВЧ [NUMBER] вбачається, що старший солдат [PERSON] 04.01.2023 отримав міно-вибухову травму. На даний час судом встановлено, що позивач [PERSON] не працює, так як 12.06.2023 йому встановлено першу «А» групу інвалідності безтерміново, він потребує стороннього догляду та допомоги, що підтверджується копією довідки МСЕК серії 12 ААГ №365283. [PERSON] перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та з 29.04.2023 йому нараховується пенсія, зокрема в вересні 2023 року розмір пенсії становив 20930 грн, в тому числі 2093 грн державна соціальна допомога на догляд інвалідів війни 1 групи, що вбачається з копії повідомлення від 05.09.2023 та копії довідки від 03.10.2023 наданих заступником начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. З копії повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного Реєстру боржників вбачається, що головним держаним виконавцем Репенком О.С. за вих.№6946 від 21.06.2023 повідомлено [PERSON] про внесення відомостей про боржника до Єдиного Реєстру боржників, у якого наявна заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.03.2022 по 01.02.2023 в розмірі 96\~902,65 грн.. З копії постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника винесеної 12.09.2023 головним державним виконавцем Тростянецького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Репенком О.С. вбачається, що при примусовому виконанні судового наказу №135/368/18 виданого 20.04.2018 Ладижинським міським судом даною постановою було звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу 96\~902,65 грн (25% але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку поточна виплата; залишок - погашення боргу). Після погашення боргу по 25% але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку до повноліття дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до долученого позивачем до позову розрахунку заборгованості зі сплати аліментів наданого державним виконавцем Тростянецького ВДВС у Гайсинському районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м.Київ) зазначено, що станом на січень 2023 року сукупний розмір заборгованості [PERSON] по аліментах становить 96902,65 грн. Крім того, відповідно до уточненого розрахунку заборгованості, наданого суду Тростянецьким відділом ДВС видно, що із доходів, які позивач отримував в ТОВ «Вінницька птахофабрика» з лютого 2022 року по липень 2023 року стягувались аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів. З повідомлення наданого територіальним сервісним центром МВС №0542 від 05.10.2023 вбачається, що за [PERSON] значиться зареєстрованим транспортний засіб ЗАЗ 1102, 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації 26.07.2019. Вирішуючи спір в частині позовних вимог про зменшення розміру аліментів суд виходить з такого. З часу винесення судом\~судового\~наказу\~про\~стягнення з\~позивача\~аліментів на дитину стан здоров`я [PERSON] погіршився, йому було встановлено першу групу «А» інвалідності довічно. Крім того, змінився і сімейний стан позивача. Він одружився в 2019 році. [INFO] у позивача народився син [PERSON] . Відтак, судом встановлено, що стан здоров`я платника аліментів погіршився. Також у позивача виник обов?язок утримувати ще одного сина. Що є обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, відповідно до вимог ч.1\~ст.192 СК України. Зважаючи на викладене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що [PERSON] частково доведено наявність підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються на дитину до розміру 1/5 частини всіх видів доходу позивача. Разом з тим, оцінюючи доводи та вимоги позивача, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання коштів, необхідних для життєдіяльності дитини, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримуються обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька. Тому, те що [PERSON] має групу інвалідності не перешкоджає утримувати неповнолітню дитину та сплачувати на утримання сина аліменти в розмірі 1/5 частини доходів позивача. Відтак, суд не вбачає можливості для задоволення позову повністю та зменшення розміру аліментів на дитину до 1/8 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як про це просить позивач. Отже, суд вважає, що розмір стягуваних аліментів має бути зменшений, враховуючи стан здоров`я платника аліментів, однак такий розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, суд не бере до уваги твердження позивача, що на його утриманні перебувають його непрацездатні батьки. Так як позивач має 1 «А» групу інвалідності по зору, сам потребує постійного стороннього догляду та допомоги. При цьому, визначаючи новий розмір аліментів, які має сплачувати батько, судом враховано таке. Статтею 5 Протоколу №7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Положеннями ч. 1 ст. 18, ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Встановлений Законом України\~«Про\~Державний\~бюджет\~України\~на\~2023\~рік» прожитковий мінімум для дитини вікoм з 6 до 18 років з 01 січня 2023 року становить 2833 грн, на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину мінімально необхідного для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Враховуючи, що позивачем наведено обставини щодо наявності підстав зміни розміру стягнення аліментів, то суд приходить до висновку, що позов [PERSON] щодо зменшення розміру аліментів, підлягає частковому задоволенню, так як обставини, на які посилається позивач, частково підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, дослідженими судом. Разом з тим, сам розмір аліментів, до якого позивач просить зменшити їх виплату, а саме в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є недостатньо вмотивованим. Суд критично оцінює твердження позивача про необхідність зменшення розміру аліментів до 1/8 частки заробітку (доходу), саме лише у зв?язку з тим, що погіршився його стан здоров`я. Оскільки позивач не довів в повній мірі, що з погіршенням стану здоров`я істотно погіршився і його матеріальний стан, що перешкоджає йому утримувати неповнолітню дитину та сплачувати на його утримання аліменти в розмірі визначеному судом. Суд враховує, що позивач отримує пенсійні виплати, розмір яких, зокрема, за вересень 2023 року становлять 20930 грн, в тому числі 2093 грн державна соціальна допомога на догляд інвалідів війни 1 групи. Очевидно, що погіршення стану здоров?я позивача, якому необхідний постійний сторонній догляд та допомога, потребуватимуть додаткових витрат, зокрема, для лікування та реабілітації. Однак, позивачем не доведено розмір необхідних йому витрат на лікування. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] про зменшення розміру аліментів, які стягуються на дитину, підлягає частковому задоволенню, і аліменти необхідно визначити в розмірі 1/5 частини його доходу на утримання дитини. В такому разі розмір аліментів в грошовому виразі перевищуватиме розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто перевищуватиме мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, визначений положеннями ч. 2 ст. 182 СК України. Відтак, викладені у відзиві заперечення відповідача в частині позовних вимог про зменшення розміру аліментів не в повній мірі є обґрунтованими. Зокрема, безпідставним є посилання відповідача на те, що зменшенням розміру аліментів позивач хоче звільнитись від утримання сина. Оскільки сплачуючи аліменти у визначеному судом розмірі позивач сам буде забезпечувати мінімальний рекомендований законом розмір аліментів. Вирішуючи спір в частині позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості за аліментами суд виходить з такого. Частиною другою\~статті 197 СК України\~визначено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. Окрім того, навіть за наявності зазначених в частині другій статті197\~СК України обставин закон надає лише право (суд може), а не зобов`язує суд повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Звільнення від сплати заборгованості по аліментах на неповнолітню дитину повинно мати місце лише у виключних випадках. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Матеріалами справи підтверджено, що позивач працював в ТОВ «Вінницька птахофабрика» та з лютого 2022 року по березень 2023 року із його доходів на цьому підприємстві щомісячно відраховувались аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] . Окрім того, будучи призваним на військову службу по мобілізації з 25.02.2022 [PERSON] отримував грошове забезпечення у військовій частині [NUMBER] . Із грошового забезпечення з військової частини аліменти щомісячно не відраховувались. Добровільно аліменти із грошового забезпечення, отриманого у військовій частині, [PERSON] не сплачував на користь [PERSON] . Після отримання інформації про розмір грошового забезпечення [PERSON] у військовій частині, державним виконавцем було зроблено окремий розрахунок заборгованості. Станом на січень 2023 року розмір заборгованості за аліментами, нарахованими з доходу позивача у військовій частині становив 96902,65 грн. Крім того, судом встановлено, що по окремих місяцях позивачу фактично нараховано до сплати аліменти в розмірі, що перевищують 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, якщо проводити таке нарахування із усього сукупного доходу позивача, отриманого як заробіток на підприємстві так і грошового забезпечення військовослужбовця. Хоча згідно судового наказу з позивача мають стягуватись аліменти не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Відтак, при відповідному перерахунку, який державний виконавець зобов?язаний провести, сума заборгованості по аліментах буде меншою за 96902,65 грн. Підставою для звернення до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості за аліментами позивач зазначає тяжку хворобу, яку він отримав внаслідок поранення. Суд враховує те, що позивач отримав поранення пiд час несення військової служби 04 січня 2023 року, а заборгованість утворилася до моменту отримання поранення та складних життєвих обставин. Відтак, заборгованість за аліментами у позивача виникла не через настання у позивача складних життєвих обставин та істотного погіршення його стану здоров?я, а до настання таких обставин. Доказів, які б давали суду підстави для звільнення позивача від заборгованості по сплаті аліментів в розумінні\~статті 197\~СК України суду не надано. При зменшенні розміру аліментів судом уже враховані ті обставини, пов?язані із тяжким захворюванням, на які посилається позивач, але вони не є достатніми для задоволення вимоги про звільнення його від заборгованості по сплаті аліментів. Позивач не довів, що заборгованість за аліментами виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або є інші обставини, які мають істотне значення та тягнуть звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами за цей період у розумінні положень частини другої\~статті197 СК України. Позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження як ймовірних витрат на його лікування та реабілітацію, так і того, що наявність захворювання та його непрацездатність унеможливлює виконання рішення суду та поступову сплату заборгованості по аліментах. А тому суд вважає, що немає підстав для звільнення позивача вiд сплати заборгованостi по аліментах на утримання дитини, так як буде порушено права дитини. На підставі викладеного та

Outcome: partial