Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Супрун Д.В. звернувся до\~суду з\~даним позовом\~та вказав\~проте,\~що 01.03.2021\~ року позивача прийняли на роботу до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг». 05.04.2023 року позивача звільнили з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» за власним бажанням. Відповідач останнім часом виплачував заробітну плату не регулярно, а згодом перестав платити. Внаслідок чого станом на день звільнення за Відповідачем утворилася заборгованість в сумі 25 984,39 грн., яку виплатити позивачу відмовилися. На звернення позивача до відповідача щодо отримання довідки про загальну суму заборгованості по заробітній платі, отримано усну відповідь, що такі довідки не видаються, оскільки сума заборгованості по заробітній платі підтверджується виданими працівнику корінцями, які є розрахунковими листами. Позивач вже звертався до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Рішенням від 13.06.2023 року по справі №592/6334/23 року позовну заяву задоволено, стягнуто на користь позивача заборгованість по заробітній платі. 08.09.2023 року на виконання вищевказаного рішення суду, відповідач розрахувався перед позивачем у повному обсязі. Середній заробіток слід обраховувати за період з 06.04.2023\~р.\~по 08.09.2023\~р. включно та виходити з того, що заробітна плата позивача за два останні місяці, що передували звільненню становить: за грудень 2022 року - 6 700 грн. 22 р.д., за січень 2023 року - 6 700 грн. 22 р.д., що в сумі складає 13 400 грн. Позивач звільнився у квітні 2023 року, а отже фактично відпрацьовані робочі дні слід брати за квітень 2023 р. - 17 р.д., травень 2023 р. - 23 р.д., червень 2023 р. - 22 р.д., липень 2023 р. - 21 р.д., серпень 2023 р. - 23 р.д., вересень 2023 р. - 6 р.д. Таким чином, середній заробіток, що підлягає стягненню становить (304,55 грн.*112 днів) - 34 109,60 грн. Тому просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» на користь позивача, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, в сумі 34 109,60 грн. Представник відповідача - АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» подав відзив на позов, в якому зазначає, що затримка виплати заробітної плати Позивачу виникла не з вини Товариства, а у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України. Як вбачається з листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1, палата засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022 року. Також, 30.11.2022 року, 24.01.2023 року, 13.02.2023 року Сумською Торгово-промисловою палатою було видано AT «CMHBO - ІНЖИНІРИНГ» сертифікати, якими засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). Тому просить відмовити в задоволені позовних вимог позивача. Представник позивача надав до суду додаткові пояснення в яких просить не брати до уваги посилання відповідача на позицію Сумського апеляційного суду так, як його практика є неоднозначною, просить позовні вимоги задовільнити в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.03.2021\~ по 05.04.2023\~ перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» (а.с. 7) 08.09.2023 Товариством було перераховано [PERSON] \~25\~984,39\~ грн. погашення боргу за рішенням суду №592/6334/23 (а.с. 10) Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Так, представник позивача вважає, що середній заробіток слід обраховувати з 06.04.2023 р. по 08.09.2023 р., що складає 112 днів, враховуючи п`ятиденний робочій день представник відповідача надав заперечення, а саме наказ № 82 від 07.10.2022р. та наказу № 46 від 31.05.2023р. для обчислення кількісті робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні и становить 34 109 грн. 60 коп. (304,55 грн.*112 днів) Суд не погоджується із доводами представника позивача в цій частині, що середній заробіток слід обраховувати з урахуванням п`ятиденного робочого дня. Як убачається із наданих документів відповідача (а.с.22-23), затримка виплати заробітної плати, склала 52 днів (з наступного робочого дня після звільнення (10.04.2023 р. по 05.09.2023): квітень 2023 р. - 9 р.д., травень 2023 р. - 15 р.д., червень 2023 р. 8 р.д., липень 2023 р. - 9 р.д., серпень 2023 р. 9 р.д., вересень 2023 р. 2 р.д. і становить (304,55 грн.*52 днів) =15 836 грн.60 коп. Виходячи із принципів справедливості та співмірності, враховуючи розмір заборгованості по заробітній платі позивача, який становив 25 984,39 грн., тому враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року №716/9584/15-ц, суд вважає за необхідне визначити до стягнення на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у меншому розмірі. Встановлений ст.117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до ч.1 ст.9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому ст. 117 КЗпП України. Доводи представника АТ «СМНВО - Інжиніринг» з приводу того, що товариство звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, адже це порушення допущено саме внаслідок військової агресії Росії проти України, що відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2021.02.0-7 є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), не заслуговують на увагу, так як роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Крім того, вимоги закону не змінювалися, діюче законодавство зобов`язує роботодавця своєчасно виплачувати працівнику заробітну плату. Надані представником АТ «СМНВО - Інжиніринг» копії сертифікатів Сумської торгово-промислової палати стосуються зобов`язань відповідача, які не є предметом даного судового провадження та містять конкретні відомості про неможливість виконання конкретних зобов`язань, як то обмеження права виїзду за кордон військовозобов`язаних осіб чи заборона у здійсненні певних валютних операцій. Разом з тим, зазначені обставини жодним чином не свідчать про неможливість виконання зобов`язання із виплати заробітної плати. Відповідачем не надано жодних доказів неможливості виконання саме цього зобов`язання, як то відсутність грошових коштів та неможливість їх залучення чи то неможливість використання наявних грошових коштів. Враховуючи компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на користь позивача середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 8 000 грн. (з суми середнього заробітку підлягають стягненню податки та обов`язкові платежі). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: partial