Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

[PERSON] 26 травня 2023 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, стягнення витрат, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. Позивач у своїй позовній заяві та із своїм представником посилаються на те, що вона з 17 листопада 1995 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , від цього шлюбу та спільного мешкання [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . [INFO] чоловік позивачки [PERSON] помер. 25 травня 2022 року вона звернулася з заявою до Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, який є відокремленим структурним підрозділом юридичної особи УВД Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, про призначення одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку з втратою годувальника [PERSON] , який помер [INFO] . Однак, у призначенні такої одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку з втратою годувальника внаслідок нещасного випадку на ПРАТ «Суха Балка» їй було відмовлено. У листі-відповіді Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 02 червня 2022 року, в.о. начальника відділення Бойко В.Г. зазначила … , що для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого. У зв`язку з тим, що реєстрація місця проживання позивачки не співпадає з реєстрацією місця проживання її померлого чоловіка [PERSON] , позивачці було відмовлено у призначенні одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку з втратою годувальника. Також, у вищевказаному листі-відповіді Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 02 червня 2022 року, було зазначено, що питання призначення одноразової допомоги на сім`ю можливе після надання рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю позивачки [PERSON] з її чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] . Таким чином, вона вимушена звернутися до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з її померлим чоловіком, так як вона має право на призначення одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 36, 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV із змінами. Позивачка та її померлий чоловік [PERSON] з дня укладення шлюбу (з 17 листопада 1995 року) постійно жили разом однією сім`єю. Що стосується останнього місцем проживання її померлого чоловіка [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] , позивач зазначає наступне. Спочатку вищевказана квартира належала матері позивачки, яка дозволила з 25 червня 2016 року проживати у вищезазначеній квартирі дочці, позивачці та її чоловіку [PERSON] . У серпні 2018 року її мати за договором дарування подарувала позивачці (дочці) вищевказану квартиру (за адресою: [ADDRESS] ), у якій позивачка з 16 серпня 2018 року зареєструвалася. Отже, останнім місцем проживання її померлого чоловіка [PERSON] була квартира (за адресою: [ADDRESS] ), у якій позивачка зареєстрована з 16 серпня 2018 року та у якій вона та її померлий чоловік [PERSON] з 25 червня 2016 року проживати однією сім`єю та вели спільний побут (господарство). Отже, вони з чоловіком мешкали в шлюбі разом і з червня 2016 по серпень 2021 однією сім`єю як жінка і чоловік, придбавали спільно речі особистого характеру і для житла. Реєстрація могла бути в них різна і тому позивачка змушена звернутися за захистом своїх прав до суду. В добровільному порядку питання не вирішено. Просила захистити право позивача як члена сім`ї з [PERSON] , з яким вона проживала в зареєстрованому шлюбі як жінка і чоловік, та встановити, у період з 25 червня 2016 року до 28 серпня 2021 року включно, факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , разом з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати, задовольнивши позов в повному обсязі. Представник відповідача ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, надав відзив на позов, де заперечували проти позовних вимог в повному обсязі, оскільки позов не доведений і не обгрунтований, їх дії відповідають закону, нічиїх прав не порушували і будь-якої шкоди не завдавали, не заперечував проти розгляду справи за їх відсутністю за наявними матеріалами і просили в задоволенні позову відмовити. Причини їх неявки в судове засідання судом визнаються не поважними, оцінюються судом як спосіб затягування розгляду справи і недобросовісне виконання своїх процесуальних прав та обов`язків, оскільки таке намагання і перенесення слухання справи було вже неодноразово, доказів на підтвердження причини відсутності в засіданні сторона відповідача не надавала (з урахуванням зазначеного, відношення сторін до своїх процесуальних прав та обов`язків і тривалості розгляду справи, суд вважає, що чергова заява про перенесення слухання справи і відсутність відповідача не перешкоджає розгляду справи). Отже, суд вважає можливим розгляд справи на підставі наявних матеріалів і доказів. При цьому суд звертає увагу на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи. При цьому слід керувався саме зазначеним, а не наявністю чи відсутністю права, що підлягає захисту, наявністю іншого спору, що начебто перешкоджає вирішенню цієї справи. Таким чином, суд вважає можливим слухання справи за відсутності вказаного відповідача відповідно до ст. 223 ЦПК України. З`ясувавши позицію сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні з наданих документів та позиції позивача і представника відповідача судом з`ясовано, що [PERSON] , [INFO] , з 17 листопада 1995 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17 листопада 1995 року. Від цього шлюбу та спільного мешкання [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видано 06 січня 1995 року. [INFO] чоловік позивачки [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видано 31 серпня 2021 року. 25 травня 2022 року позивачка звернулася з заявою до Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, який є відокремленим структурним підрозділом юридичної особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, про призначення одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку з втратою годувальника [PERSON] , який помер [INFO] . Однак, у призначенні одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку з втратою годувальника [PERSON] , який помер [INFO] , внаслідок нещасного випадку на ПРАТ «Суха Балка», їй було відмовлено у зв`язку з тим, що реєстрація її місця проживання не співпадає з реєстрацією місця проживання її померлого чоловіка, позивачці було відмовлено у призначенні одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку з втратою годувальника, з зазначенням, що питання призначення одноразової допомоги на сім`ю можливе після надання рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю позивачки [PERSON] з її чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] . Таким чином, вона вимушена звернутися до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з її померлим чоловіком, так як вона, на її думку, має право на призначення одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 36, 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV із змінами. Позивачка та її померлий чоловік [PERSON] з дня укладення шлюбу (з 17 листопада 1995 року) постійно жили разом однією сім`єю. Стосується останнього місцем проживання її померлого чоловіка [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зазначено наступне. Спочатку вищевказана квартира належала матері позивачки, яка дозволила з 25 червня 2016 року проживати у вищезазначеній квартирі дочці, позивачці та її чоловіку [PERSON] . У серпні 2018 року її мати за договором дарування подарувала позивачці (дочці) вищевказану квартиру (за адресою: [ADDRESS] ), у якій позивачка з 16 серпня 2018 року зареєструвалася. Отже, останнім місцем проживання мого померлого чоловіка [PERSON] була квартира (за адресою: [ADDRESS] ), у якій позивачка зареєстрована з 16 серпня 2018 року та у якій вона та її померлий чоловік [PERSON] з 25 червня 2016 року проживати однією сім`єю та вели спільний побут (господарство). Відповідно до ст. 36, 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV із змінами, позивачка (як дружина померлого [PERSON] ) має право на призначення одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку з втратою годувальника [PERSON] , який помер [INFO] , внаслідок нещасного випадку на ПРАТ «Суха Балка». За змістом ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В даному випадку її право на призначення одноразової допомоги на сім`ю v зв`язку з втратою годувальника [PERSON] , який помер [INFO] внаслідок нещасного випадку на ПРАТ «Суха Балка», порушується та не визнається Криворізьким відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, який є відокремленим структурним підрозділом юридичної особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, правонаступником якого згідно п. 2 Розділу VII «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону № 1105-ХІУ є юридична особа ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, чим й зумовлена необхідність її звернення до суду з цією позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю. Згідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України, позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Криворізьке відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 41418493) є відокремленим структурним підрозділом юридичної особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 41323962), що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Отже, відповідно до ч. 2 ст. 48 ЦПК України, належним відповідачем за цією позовною заявою є юридична особа ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, яке згідно ТГ. 2 Розділу VII «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону № 1105-ХІУ є правонаступником юридичної особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області. Відповідно до загального правила ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Тому, на підставі ч. 2 ст. 27 ЦПК України, цей позов пред`явлено за місцезнаходженням відповідача ГУ ПФ України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, Соборний район) у Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська. Отже, вони з чоловіком мешкали в шлюбі разом і з червня 2016 по серпень 2021 однією сім`єю як жінка і чоловік, придбавали спільно речі особистого характеру і для житла. Реєстрація могла бути в них різна і тому позивачка змушена звернутися за захистом своїх прав до суду. В добровільному порядку питання не вирішено. Просила захистити право позивача як члена сім`ї з [PERSON] , з яким вона проживав в зареєстрованому шлюбі як жінка і чоловік. Обставини цього факту підтверджуються, на її думку, крім вимог та наданих документів, також свідченнями сторін і свідків. Для упорядкування документів і вирішення питань зі своїми правами, майном та іншим позивач вимушений був звертатися до суду з позовною заявою про захист своїх прав, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки в певний час та стягнення судових витрат. Суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню з наступних підстав. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Судом встановлено, що дійсно позивач [PERSON] , [INFO] , з 17 листопада 1995 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17 листопада 1995 року. Від цього шлюбу та спільного мешкання [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видано 06 січня 1995 року. [INFO] чоловік позивачки [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видано 31 серпня 2021 року. 25 травня 2022 року вона звернулася з заявою до Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 41418493), який є відокремленим структурним підрозділом юридичної особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 41323962), про призначення одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку з втратою годувальника [PERSON] , який помер [INFO] . Однак, у призначенні одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку з втратою годувальника [PERSON] , який помер [INFO] , внаслідок нещасного випадку на ПРАТ «Суха Балка», їй було відмовлено. У листі-відповіді Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 02 червня 2022 року, в.о. начальника відділення Бойко В.Г. зазначила наступне: відповідно до п. 5.1 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування України від 19 липня 2018 року № 11 (зі змінами, що внесені згідно з Постановою Фонду соціального страхування № 7 від 25 лютого 2021 року), для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплати, до управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду подаються: заяви (колективна чи індивідуальні), для призначення страхових виплат за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою; копії паспорта; копії реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого; копії документів, що підтверджують родинні зв`язки померлого потерпілого (свідоцтво про шлюб потерпілого, свідоцтво про народження його дітей, у разі призначення виплати батькам потерпілого подається свідоцтво про народження потерпілого); довідка про реєстрацію місця проживання (у разі відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в документах, що засвідчують особу). Для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого. У зв`язку з тим, що реєстрація місця проживання позивачки не співпадає з реєстрацією місця проживання її померлого чоловіка [PERSON] , позивачці було відмовлено у призначенні одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку з втратою годувальника. Також, у вищевказаному листі-відповіді Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 02 червня 2022 року, було зазначено, що питання призначення одноразової допомоги на сім`ю можливе після надання рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю позивачки [PERSON] з її чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] . Таким чином, вона вимушена звернутися до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з її померлим чоловіком, так як вона має право на призначення одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 36, 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV із змінами. Позивачка та її померлий чоловік [PERSON] з дня укладення шлюбу (з 17 листопада 1995 року) постійно жили разом однією сім`єю. Стосовно останнього місця проживання її померлого чоловіка [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зазначається наступне. Спочатку вищевказана квартира належала матері позивачки, яка дозволила з 25 червня 2016 року проживати у вищезазначеній квартирі дочці, позивачці та її чоловіку [PERSON] . У серпні 2018 року її мати за договором дарування подарувала позивачці (дочці) вищевказану квартиру (за адресою: [ADDRESS] ), у якій позивачка з 16 серпня 2018 року зареєструвалася. Отже, останнім місцем проживання померлого чоловіка позивачки [PERSON] була квартира (за адресою: [ADDRESS] ), у якій позивачка зареєстрована з 16 серпня 2018 року та у якій вона та її померлий чоловік [PERSON] з 25 червня 2016 року проживати однією сім`єю та вели спільний побут (господарство). Вищезазначене підтвердили також 3 (три) мешканця будинку [ADDRESS] , що підтверджується Актом мешканців будинку [ADDRESS] від 14 жовтня 2022 року, який затверджений ТОВ «УЮТ-2011». Нормою ч. 2 ст. З СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За положенням ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ст. 36, 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV із змінами, позивачка (як дружина померлого [PERSON] ) має право на призначення одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку з втратою годувальника [PERSON] , який помер [INFO] , внаслідок нещасного випадку на ПРАТ «Суха Балка». За змістом ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі невизнання мого права на призначення одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку з втратою годувальника [PERSON] , який помер [INFO] , внаслідок нещасного випадку на ПРАТ «Суха Балка», дружина (позивачка) має право звернутися до суду за захистом своїх прав, зокрема, із позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю (що є належним способом захисту її порушених, невизнаних або оспорюваних прав). В даному випадку, її право на призначення одноразової допомоги на сім`ю v зв`язку з втратою годувальника [PERSON] , який помер [INFO] внаслідок нещасного випадку на ПРАТ «Суха Балка», порушується та не визнається Криворізьким відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 41418493), який є відокремленим структурним підрозділом юридичної особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 41323962). правонаступником якого згідно п. 2 Розділу VII "ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" Закону № 1105-ХІУ є юридична особа ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ (код ЄДРПОУ 21910427), чим й зумовлена необхідність її звернення до суду з цією позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю. Також, з 01 січня 2023 року Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105- XIV (далі - Закон № 1105-ХІУ) діє у новій редакції. Згідно з п. 2 Розділу VII «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону № 1105-ХІУ, припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Кабінету Міністрів України у встановленому порядку вжити заходів, що випливають із цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1105-ХІУ, уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України. Правовий статус, порядок утворення та діяльності уповноваженого органу управління визначаються відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Позивачем надано належні та допустимі докази щодо наявності між нею та чоловіком спільного сімейного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї, у зазначений позивачем період, що підлягає доведенню у цій справі. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.. Також Верховний Суд України зазначив, що доводити такий факт слід документами та доказами того, що між заявником та іншої особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні відносини - свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного з «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки з уповноважених органів про спільне проживання та ведення господарства. Відповідно до 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Отже жодних достовірних доказів проживання з відповідачкою позивача однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу позивачем надано не було. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частин третьої-четвертої статті 4 СК України кожна особа має право на проживання в сім`ї та на повагу до свого сімейного життя. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Згідно до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України «Межі здійснення цивільних прав»: не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю. Не може суд прийняти до уваги не визнання відповідачем позовних вимог, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджена. Позовні вимоги не уточнювалися, зустрічні вимоги своєчасно в передбаченому законом порядку не заявлено. При таких обставинах суд вважає можливим позов задовольнити та встановити, у період з 25 червня 2016 року до 28 серпня 2021 року включно, факт проживання однією сім`єю [PERSON] разом з [PERSON] , який помер [INFO] та стягнути з ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на її користь суму сплаченого при подачі позову судового збору у розмірі 1073.60 гривень. Таким чином позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини в фактичному шлюбі та стягнення судових витрат в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved