Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою. В позовній заяві зазначив, що він зареєстрований у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира належить йому, а також [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності, в якій його частка складає 2/5. Квартира має загальну площу 64,8 кв.м, з яких житлова площа 43,7 кв.м. та складається з трьох житлових кімнат відповідно до плану квартири, що міститься у технічному паспорті на квартиру: кімната [ADDRESS] площею 16,0 кв.м., кімната №3 площею 14,8 кв.м. та кімната №4 площею 12,9 кв.м. Також квартира обладнана балконом площею 6,2 кв.м., кухнею площею 6,7 кв.м., ванною кімнатою площею 2,0 кв.м., вбиральнею площею 0,8 кв.м., коридором площею 8,9 кв.м. та вбудованою шафою 0,8 кв.м. Проте, постала необхідність у встановленні конкретного порядку користування квартирою, оскільки протягом тривалого часу позивач не знаходить порозуміння з [PERSON] , внаслідок чого, у нього склались з нею сталі погані стосунки. Відповідач позбавляє його права користування квартирою, не допускаючи до неї та перешкоджаючи сумісному проживанню в квартирі. Відповідач не бачить за можливе сумісне користування комунальними послугами, а також сама не сплачує їх вартість. Неодноразові звернення позивача до Національної поліції за захистом, не дали жодного результату. Тому позивач просив суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: виділити в користування [PERSON] кімнату №2 площею 16,0 кв.м. та балкон площею 6,2 кв.м.; передати в користування [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату №3 площею 14,8 кв.м. та житлову кімнату №4 площею 12,9 кв.м.; у спільному користуванні співвласників залишити кухню площею 6,7 кв.м., ванну кімнату площею 2,0 кв.м., вбиральню площею 0,8 кв.м., коридор площею 8,9 кв.м. та вбудовану шафу 0,8 кв.м. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2021 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розпорядженням голови Верховного Суду\~від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей. Відповідно до даного Розпорядження\~справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави. Справа № 644/6921/21 також передана на розгляд до Київського районного суду м. Полтави. Після цього справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 14 ЦПК України, передано на розгляд судді Самсоновій О.А. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 27 квітня 2023 року справу прийнято до свого провадження, розгляд справи вирішено продовжувати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.41). Заперечення від сторін щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідачі відзиву на позов не подали. Інші заяви по суті справи та клопотання не подавали. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. У заяві також зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити (а.с. 53). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомили. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 05 травня 1999 року №7-99-174305, виданого Центром приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації виконавчого комітету Харківської міської ради, квартира за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 16 липня 2018 року державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори спадкоємцем майна [PERSON] є його син [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/5 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину видано [PERSON] на 5/30 часток квартири [ADDRESS] (а.с. 22). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 16 липня 2018 року державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори спадкоємцем майна [PERSON] є її син [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/5 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину видано [PERSON] на 3/20 часток квартири [ADDRESS] (а.с. 23). Таким чином згідно вказаних документів частка [PERSON] у праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] може становити: 1/5 + 5/30 + 3/20 = 31/60. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24 жовтня 2023 року №351521168 за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/5 частину вказаної квартири та 1/20 зареєстровано за [PERSON] (особа померла), 1/30 зареєстровано за [PERSON] (особа померла). Сума вказаних часток, на які зареєстровано право власності, не складає одиницю, у зв`язку з цим долученими доказами не підтверджується, що співвласниками спірної квартири є лише [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Частка [PERSON] у праві спільної власності на квартиру згідно свідоцтва про право власності від 05 травня 1999 року №7-99-174305 може становити 1/.5. Але матеріали справи не містять будь-яких доказів того, ким успадковані 1/30 частина квартири після [PERSON] та 1/20 частина квартири після [PERSON] , що разом складає 1/12. Таким чином наведеними доказами не підтверджується весь склад співвласників спірної квартири та відсутність інших співвласників крім позивача та відповідачів. Крім того, відповідно до довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою: [ADDRESS] у вказаній квартирі зареєстровано місце проживання: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З наведеного вбачається, що за вказаною адресою з 16 грудня 2010 року також проживає інша, крім сторін, особа [PERSON] . Тому визначення порядку користування квартирою між сторонами може призвести до порушення інших осіб: власника (чи власників) 1/30 та 1/20 частин квартири, а також [PERSON] яка у цій квартирі проживає, та позовні вимоги до якої позивачем не пред`явлені. Відповідно до статті 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Тому кожен із співвласників спільної квартири має право володіння, користування та розпорядження усією квартирою відповідно до їх часток у праві спільної власності. Звертаючись до суду з позовними вимогами про визначення порядку користування квартирою, позивач посилаються на чинення відповідачем [PERSON] йому перешкод у користуванні квартирою, співвласниками якої вони є. Проте, будь-яких доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивач до справи не надав. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на чинення відповідачем йому перешкод у користуванні квартирою. Посилався на те, що вона допускає його та перешкоджає сумісному проживанню в квартирі, не сплачує комунальних послуг. Проте доказів на підтвердження даних обставин позивач до матеріалів справи не надав. Відповідно до\~ч.\~1,\~3\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів, встановивши, що позивачем не надано суду доказів стосовно всіх співвласників та всіх осіб, які мають право користування квартирою, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом в задоволенні позову відмовлено, понесені позивачем судові витрати покладаються на нього, та не підлягають стягненню з відповідачів на його користь.

Outcome: dismissed