Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

17 травня 2023 року позивач звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовна заява мотивована тим, що позивач є рідним братом [PERSON] , [INFO] . Їх батьки перебували у шлюбі з 16.09.2000, який був розірваний рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.06.2015. Протягом останніх 8 років [PERSON] проживала разом з позивачем та їх матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та перебувала на повному матеріальному утриманні матері. Їх батько, [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не проявляв уваги, не спілкувався, не телефонував, не цікавився шкільним життям дитини, не надавав жодної матеріальної допомоги на їх утримання. 21 вересня 2022 року мати загинула внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, після чого [PERSON] проживає разом з позивачем, та перебуває на його повному матеріальному утриманню. Позивач працевлаштований, має стабільний дохід, позитивні характеристики, а тому просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечують проти позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] являється батьком, а [PERSON] матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.06.2015, яке набрало законної сили 23.06.2015, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), [INFO] померла [PERSON] . Актом з місця проживання від 20.10.2022, посвідченого ТОВ «Жилосервіс-КР» встановлено, що [PERSON] з 2015 року по теперішній час не проживає за адресою: [ADDRESS] , участі у вихованні дитини [PERSON] не приймає. Також, згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 27.07.2023 вбачається, що в результаті обстеження виявлено, що сім`я [PERSON] складається з [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , квартира розміщення на 3 поверсі 9 поверхового будинку, складається з 2 кімнат. Санітарно-гігієнічні умови задовільні. Для проживання, виховання та гармонійного розвитку дитини створені усі необхідні умови. Дитина забезпечена усім необхідним. [PERSON] працює інспектором відділу превенції Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, характеризується як ініціативний, професійно грамотний поліцейський, що підтверджується службовою характеристикою від 23.02.2023. [PERSON] складено форму індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, що видається лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів, зокрема ЛКК КНП «ЦПМСД № 5» КМР від 21.06.2022, у зв`язку з клініко-функціональним діагнозом хронічний гломерулонефрит № 18. Психолого-педагогічною характеристикою в.о.директора КГ № 124 КМП Тимош В. встановлено, що [PERSON] навчається в 6А класі, мешкає разом з бабусею та старшим братом [PERSON] . Учениця має гарний рівень розвитку уваги та зарекомендувала себе як здібна, розумна дитина. Мати брала активну участі у житті класу, батько з дитиною не спілкувався, з сім`єю не проживав, з класним керівником на зв`язок не виходив. Частинами 1-3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Одночасно відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд України у своїх роз`ясненнях, викладених в п. 16 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 зазначав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно висновку виконкому районної у місті ради, як органу опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 17.08.2023 № 8/33-3013, виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] ,відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Враховуючи те, що у матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать, що відповідач у порушення вимог статті 150 СК України свідомо не виконує обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачень з ними, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Вказаний висновок узгоджений з постановою Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, становить 1073,60 грн, та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved