Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення коштів за договором позики. В обґрунтування позову зазначила, що 09.02.2018 року між нею та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір позики. Згідно умов договору позивачка передала відповідачу грошові кошти у сумі 125 000,00 (сто двадцять п`ять тисяч) гривень, що на момент укладення договору за середнім курсом продажу доларів США є еквівалентом суми 4 570,00 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят) доларів США, та яку, згідно з договором, [PERSON] зобов`язується повернути позивачці без сплати процентів протягом 30 днів, у разі пред`явлення вимоги. 12.05.2023 року позивачкою було надіслано рекомендованим листом вимогу до відповідача про повернення коштів. Даний лист відповідачем було отримано 18.05.2023 року, але станом на дату подання позову грошові кошти [PERSON] не повернуті та не надано відповіді на вимогу. У зв`язку з вищевикладеним позивачка змушена була звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до ксерокопії договору позики від 09.02.2018 року (а.с.6) між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про те, що позикодавець передала у власність позичальнику, а позичальник прийняв у власність грошові кошти в сумі 125 000,00 (сто двадцять п`ять тисяч ) гривень, що на момент укладення договору за середнім курсом продажу доларів США є еквівалентом суми 4 570,00 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят) доларів США та зобов`язується повернути суму позики, визначену цим договором, без сплати процентів. Вказану суму грошей позичальник зобов`язується повернути позикодавцю у разі предявлення ним вимоги протягом 30 днів. Згідно до ксерокопії претензії (а.с.7), [PERSON] направляла [PERSON] вимогу про повернення коштів, яку він отримав 18.05.2023 року, що підтверджується ксерокопією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.10). Жодних дій зі сторони відповідача з приводу вимоги про повернення коштів виконано не було. Таким чином, встановлено, що [PERSON] свої зобов`язання за договором позики не виконав і не повернув [PERSON] позичені грошові кошти. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з частиною 1 статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Нотаріальна форма договору позики не вимагається незалежно від суми договору, однак за згодою сторін договору, договір позики може бути укладений в нотаріальній формі. У даному випадку договір позики сторони оформили в письмовій формі, але не посвідчували у нотаріуса. Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 3 статті 1049 ЦК України, позика вважається повернутою з моменту фактичного передання речей, визначених родовими ознаками, позикодавцеві (із рук в руки) або з моменту зарахування грошових коштів, що позичалися, на банківський рахунок позикодавця. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання). Слід зазначити, що у вимозі позивачка зазначає суму боргу, яка складає 174 574, 00 гривень, що є еквівалентом 4 570,00 доларів США на 12.05.2023 року, та вказує, що станом на вищевказану дату курс продажу доларів США становив - 38,2 гривні за долар, але не надає належних доказів, які б підтверджували дані обставини. Враховуючи вищевказане та дослідивши докази у їх сукупності, беручи до уваги те, що відповідачем не надано відзив на позов та не долучено жодних доказів на спростування викладеного у позові, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики від 09.02.2018 року підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved