Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

В провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області перебуває на розгляді вищевказаний позов, згідно якого позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 1 грудня 2018 року в розмірі 10 836,62 гривень та судові витрати. Стислий виклад позиції позивача. 1 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг та підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного Договору, відповідач отримав кредит у розмірі 45000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, проте відповідач порушив свої зобов`язання, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 10 836,62 гривень. Стислий виклад заперечень відповідача. [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов у встановлений судом строк не подав. Процесуальні дії у справі. 15 вересня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 43-44). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання банківських послуг від 1 грудня 2018 року, згідно якого відповідач підтвердив, що він ознайомлений з Умовами і правила обслуговування (а.с. 10). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 1 грудня 2018 року, станом на 11 липня 2023 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 10\~836,62 гривень (тіло кредиту) (а.с. 6-9). Водночас, статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89\~ЦПК України\~передбачено,\~що суд\~оцінює докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~Жодні докази\~не мають\~для суду\~заздалегідь встановленої\~сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності.\~Суд надає\~оцінку як\~зібраним у\~справі доказам\~в цілому,\~так і\~кожному доказу\~(групі\~однотипних доказів),\~який міститься\~у справі,\~мотивує відхилення\~або врахування\~кожного доказу\~(групи\~доказів). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Дослідивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Встановлено, що 1 грудня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання банківських послуг. Позивач за вказаним кредитним договором свої зобов`язання виконав в повному обсязі, проте\~відповідач порушив свої зобов`язання, що підтверджується матеріалами справи. Частина перша статті 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно частини першої статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 8 статті 178 ЦПК України визначає, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Велика Палата Верховного Суду (справа №127/15672/16-ц) в постанові від 08 листопада 2019 року зазначила, що для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. При цьому, положення частини першої статті 280 ЦПК України визначають, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов у встановлений судом строк не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення (а.с. 3) , а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Розподіл судових витрат. Відповідно до\~частини першої\~статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пункт перший частини другої вказаної статті ЦПК України визначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі статей 525, 526, 530, 549, 611, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved