Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

стислий виклад позицій сторін у справі. Позивач [PERSON] \~звернулася в\~суд з\~позовом до\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Західна\~агровиробнича компанія",\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Розтоцьке"\~про скасування державної реєстрації права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7581 га з кадастровим номером 6122689600:01:001:0198, що знаходиться на території Чистопадівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області, проведеної згідно з додатковою угодою до договору оренди землі б/н від 03 березня 2018 pоку, на підставі якої внесено зміни до запису про інше речове право номер 16053887 від 19 серпня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Скасування державної реєстрації права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2332 га з кадастровим номером 6122655300:01:001:0022, що знаходяться на території Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільській області, проведеної згідно з додатковою угодою до договору оренди землі б/н від 03 березня 2018 р. та додатковою угодою до договору оренди землі б/н від 29 жовтня 2020 pоку, на підставі яких внесено зміни до запису про інше речове право номер 19422709 від 14 березня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивачка не підписувала додаткових угод з ТОВ «Західна виробнича компанія», не узгоджувала з цим товариством істотних умов оренди землі, такі Додаткові угоди є неукладеними, так як перебувала за межами країни, будь кому права на розпорядження земельними ділянками не доручала. Оскільки ТОВ «Західна агровиробнича компанія» продовжує користування землею та записи про державну реєстрацію речового права (права оренди землі) на підставі таких угод за ТОВ «Західна агровиробнича компанія» порушують її права щодо вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном, тому просить скасувати державну реєстрацію права оренди земельних ділянок. Крім цього,\~зазначає,\~що відповідач\~ТОВ «Розтоцьке»,\~систематично з\~2018\~року не\~сплачував орендну\~плату на\~користь позивачки\~за договорами\~оренди землі\~від 02\~квітня 2016\~року,\~не виконав\~свої зобов`язання\~та істотно\~порушив умови\~договору,\~що відповідно\~до пункту\~д)\~частини першої\~статті 141\~ЗК України\~є підставою\~для припинення\~права користування\~земельною ділянкою\~шляхом розірвання\~договору оренди\~землі.\~При цьому,\~той факт,\~що земельна\~ділянка без\~згоди та\~відома позивачки\~була передана\~в користування\~іншій особі\~на підставі\~неукладених нею\~додаткових угод,\~не може\~вказувати на\~звільнення орендаря\~від обов`язку\~виконання умов\~договору оренди\~землі,\~зокрема і\~в частині\~сплати орендної\~плати.\~ В зв`язку з чим просить розірвати договір оренди землі б/н, укладений 02 квітня 2016 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Розтоцьке» щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництв: площею 0,7581 га з кадастровим номером 6122689600:01:001:0198, розташованої на території Чистопадівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області, який зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про інше речове право номер 16053887 від 19.08.2016 року та розірвати договір оренди землі б/н, укладений 02 квітня 2016 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Розтоцьке» щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2332 га з кадастровим номером 6122655300:01:001:0022, розташованої на території Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільській області, який зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про інше речове право номер 19422709 від 14.03.2017 року. Відповідач подав відзив, де вважає заявлений позивачем позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає, так як на підставі договору оренди землі від 02 квітня 2016 року, із змінами внесеними згідно Додаткової угоди від 03 березня 2018 року за ТОВ «Західна агровиробнича компанія» зареєстровано право оренди на земельну ділянку кадастровий номер 6122689600:01:001:0198, площею 0,7581 га. На підставі договору оренди землі від 02.04.2016 року, із змінами внесеними згідно Додаткової угоди від 03 березня 2018 року та додаткової угоди від 29 жовтня 2020 року за ТОВ «Західна агровиробнича компанія» зареєстровано право оренди на земельну ділянку кадастровий номер 6122655300:01:001:0022, площею 2,2332 га. Факт реєстрації права оренди за ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на вищевказані земельні ділянки підтверджує інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. На день звернення до суду відсутні будь-які рішення судів щодо визнання вказаних правочинів розірваними, недійсними чи неукладеними, тому вважає, вказані правочини дійсними, так як і право оренди на земельні ділянки, яке виникло у відповідача на підставі цих договорів та угод. Зазначає, що позивач не надала до суду належних доказів того, що спірний правочин підписаний не нею, а іншою особою, зокрема, не надала висновку судового експерта з даного питання. Крім цього, вказує, що позивач отримувала від відповідача орендну плату. За 2018 рік орендна плата виплачена згідно відомості не реалізацію, пшениці, кукурудзи та цукру; за 2019 рік орендна плата виплачена згідно відомості №00000001918 від 25 липня 2019 року, відомості на реалізацію кукурудзи та відомості №00000002377 від 12.06.2020 року; за 2020 рік орендна плата виплачена згідно відомості №00000004595 від 19 жовтня 2020 року та відомості №00000005433 від 13 листопада 2020 року; за 2021 рік орендна плата виплачена згідно платіжного доручення від 17 вересня 2021 року та від 25 жовтня 2021 року; за 2022 рік орендна плата виплачена згідно платіжних доручень від 06 травня 2022 року, 20 травня 2022 року, 13 грудня 2022 року та 13 грудня 2022 року. Обставинами виплати орендної плати спростовує обставину зазначену позивачем у позовній заяві про те, що вона не підписувала угод із ТОВ «Західна агровиробнича компанія», а про їх існування дізналася лише в 2021 році. На думку відповідача: отримуючи орендну плату позивач підтвердив існування договорів оренди землі та додаткових угод і відсутні будь-які належні докази того, що позивач не підписував вказаних договорів та угод, відповідно дані угоди є чинними. Тому підстави для задоволення позову відсутні, у зв`язку із чим у позові просив відмовити. Також вважає безпідставними позовні вимоги про розірвання договорів оренди землі, оскільки з 2018 року орендна плата орендодавцю сплачувалась саме ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на підставі відповідних додаткових угод. Таким чином, прострочень зі сторони ТОВ «Розтоцьке» в даному випадку немає і бути не може. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Розтоцьке" правом подати відзив на позовну заяву не скорився. Позивач подала\~через представника\~відповідь на\~відзив,\~в якому\~звернула увагу\~на застосування\~норм матеріального\~права при\~розгляді справ\~даної категорії,\~зокрема на\~правові висновки,\~викладені в\~постанові Великої\~палати Верховного\~суду від\~16.06.2020\~р.\~у справі\~№145/2047/16-ц:\~щодо твердження\~відповідача про\~відсутність будь-яких\~рішень судів\~про визнання\~правочинів розірваними,\~недійсними чи\~неукладеними,\~не вказує\~на дійсність\~таких правочинів\~та,\~відповідно,\~права оренди\~землі. Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Щодо посилання відповідача на отримання позивачем орендної плати, то зазначила що позивачка протягом 2018-2022 років не отримувала від ТОВ «Західна агровиробнича компанія» с/г продукції та готівкових коштів і не підписувала відомості на видачу с/г продукції та відомості на виплату готівки, копії яких долучені відповідачем до відзиву на позовну заяву. Підписи проставлені в цих відомостях їй не належать. Зазначає, що з наданих відповідачем копій відомостей про видачу с/г продукції не можливо встановити ні дату їх складення, ні дату отримання с/г продукції, що в свою чергу, вказує на недостовірність таких доказів, оскільки на їх підставі неможливо встановити дійсні обставини справи. Одночасно позивач не заперечує факт отримання коштів на свій рахунок у 2021 та 2022 роках, однак, зазначені суми позивач сприймала як частину плати за фактичне використання земельної ділянки відповідачем замість дійсного орендаря ТОВ «Розтоцьке» з невідомих їй підстав, однак була переконана у відсутності укладених з цим Товариством у встановленому порядку відповідних договорів оренди на належну їй земельну ділянку. Переконана, що доводи відповідача про те, що позивач отримувала плату за користування земельною ділянкою не можуть безперечно свідчити про волевиявлення сторони на укладання договору оренди земельної ділянки саме на визначених у додаткових угодах істотних умов, зокрема, щодо відступлення усіх прав та обов`язків орендаря відповідачу, щодо зміни строку дії договору оренди, зміни нормативної грошової оцінки землі та розміру орендної плати, оскільки такий договір позивач своїм підписом не скріплювала, а чинним законодавством не передбачено усної форми договору оренди землі. Більше того, враховуючи, що права оренди земельної ділянки підлягає обов`язковій державній реєстрації, і приступати до використання землі орендар має право лише після такої реєстрації, яка здійснюється лише за наявності письмового договору. Щодо наданих відповідачем оригіналів додаткових угод до договорів оренди землі зазначає, що в розділі «зміст, характеристика іншого речового права» запису про інше речове право 19422709 від 14.03.2017 вказані особливі умови оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6122655300:01:001:0022 «з автоматичним\~продовженням дії\~договору,\~з правом\~пролонгації». При цьому, можливість передбачити в договорі умову про автоматичне поновлення договору оренди з`явилась після доповнення Земельного кодексу України статтею 126-1 відповідно до Закону № 340-ІХ від 05.12.2019, який набрав чинності 16.01.2020. Із копії договору оренди землі від 02.04.2016 року та додаткової угоди до нього від 03.03.2018 не вбачається, що сторонами було погоджено таку умову договору оренди, як автоматичне продовження дії договору, а додаткову угоду б/н від 29.10.2020 відповідач суду не надав, що в чергове підтверджує протиправність державної реєстрації права оренди земельної ділянки, зокрема, із визначенням такої характеристики права оренди. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст.174\~ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Заяви та клопотання сторін та процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою судді Зборівського районного суду Тернопільської області від 02.02.2023 відкрито провадження у даній цивільній справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 22.02.2023. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с.31/. Ухвалою суду від 22.02.2023 за клопотанням позивача у відповідача витребувано оригінали доказів, в зв`язку з чим підготовче судове засідання відкладено на 09.03.2023 /а.с.36/. 07.03.2023 на електронну адресу суду представником відповідача Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Західна\~агровиробнича компанія" подано відзив на позовну заяву /а.с. 47-81/. Ухвалою суду від 09.03.2023 підготовче судове засідання відкладено на 23.03.2023 /а.с.85/. Ухвалою суду від 02.03.2023 клопотання представника позивача задоволено постановлено судові засідання проводити в режимі відеоконференції /а.с. 45/. 23.03.2023 через електронний суд представником позивача подано відповідь на відзив /а.с. 90-94/ в зв`язку з чим відкладено підготовче судове засідання на 05.04.2023. 23.03.2023 представником позивачки подано клопотання про призначення почеркознавчої експертизи /а.с. 95/. Ухвалою суду від 05.04.2023 задоволено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи /а.с. 100/. 15.08.2023 на адресу суду за результатом виконання ухвали від 05.04.2023 надійшли матеріали даної справи та висновок експерта № 524/524/23-22 від 03.08.2023 /а.с. 125-134/ Ухвалою суду від 15.08.2023 поновлено провадження у справі. Справу призначено до розгляду на 30.08.2023 /а.с. 136/. 30.08.2023 через електронний суд представником позивача подано додаткові пояснення у справі /а.с. 139 149/, в зв`язку з чим відкладено розгляд справи на 12.09.2023. Ухвалою суду від 12.09.2023 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті 03.10.2023 /а.с. 155/. 03.10.2023 представником позивача подано заяву про розгляд справи за її відсутності /а.с. 162/. 03.10.2023 судовий розгляд відкладено в зв`язку з неявкою відповідачів на 17.10.2023 /а.с. 183/. Розгляд справи по суті відбувся 17.10.2023 за відсутності сторін. Узагальнення доводів сторін та інші процесуальні дії у справі. Позивач в підготовчому судовому засіданні надала пояснення, що не підписувала додаткових угод з ТОВ «Західна виробнича компанія», не узгоджувала з цим товариством істотних умов оренди землі, такі Додаткові угоди є неукладеними, так як перебувала за межами країни, будь кому права на розпорядження земельними ділянками не доручала. Підтримала позовні\~вимоги за\~обставин викладених\~у позовній\~заяві та просила задоволити позовні вимоги з підстав зазначених у ній. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності представника позивача. Відповідачі, будучи належно повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, повторно, до суду не з`явилися, не повідомивши про причини неявки, заяв про відкладення судового розгляду чи про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали. Суд відповідно до вимог ч. 7 ст.81\~ЦПК України розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. В будь-якому випадку право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів, якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх в апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. Позивач на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 16.12.2013 року №736 та №738, виданих державним нотаріусом Зборівської державної нотаріальної контори Олійник Н. Б., є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7581 га з кадастровим номером 6122689600:01:001:0198, що знаходиться на території Чистопадівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2332 га з кадастровим номером 6122655300:01:001:0022, що знаходяться на території Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільській області. Державна реєстрація права власності здійснена 16 грудня 2013 року. Державна реєстрація права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснена орендарем 19 серпня 2016 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6122689600:01:001:0198 та 14 березня 2017 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6122655300:01:001:0022. Дані обставини визнаються сторонами. 02 квітня 2016 року позивачка уклала договори оренди землі, відповідно до яких зазначені земельні ділянки передала в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Розтоцьке» строком на 7 років. Державна реєстрація права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснена орендарем 19.08.2016 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6122689600:01:001:0198 та 14.03.2017 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6122655300:01:001:0022. В грудні 2021 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено зміни до записів про державну реєстрацію іншого го права (права оренди) щодо вказаних земельних ділянок. А саме: щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6122689600:01:001:0198 зареєстровано право оренди за ТОВ «Західна агровиробнича компанія» код ЄДРПОУ 41099127, чим змінено орендаря з яким позивачка укладала договір оренди; строк дії оренди визначено - до 03.03.2025, чим змінено строк оренди; підставою для державної реєстрації іншого речового права, окрім Договору оренди землі б/н від 02.04.2016, укладеного з ТОВ «Розтоцьке», вказано Додаткову угоду до договору оренди землі б/н від 03.03.2018; щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6122655300:01:001:0022 також зареєстровано право оренди за ТОВ «Західна агровиробнича компанія», чим змінено орендаря з яким позивачка укладала договір оренди; строк дії оренди визначено до 03.03.2027, чим змінено строк оренди; передбачено нову умову оренди - автоматичне продовження дії договору, з правом пролонгації; підставою для державної реєстрації іншого речового права, окрім Договору оренди землі б/н від 02.04.2016, укладеного з ПП «Розтоцьке», вказано Додаткову угоду до договору оренди землі б/н від 03.03.2018 р. та Додаткову угоду до Договору оренди землі б/н від 29.10.2020. Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу оренди землі та, на думку позивача, відсутністю у відповідача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» права користування згаданою землею у зв`язку з неукладенням нею додаткових угод до договорів оренди землі, що є підставою для скасування державної реєстрації права оренди. Крім цього, на думку позивача: порушення істотних умов договору оренди відповідачем ПП «Розтоцьке», є підставою розірвання договорів оренди Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо захисту громадян їх права власності на земельні ділянки, а також щодо підстав виникнення відповідних прав та обов`язків, зокрема й з договорів, пов`язаних з передачею власниками земельних ділянок у найм (оренду), регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року й Протоколами до неї, Цивільним кодексом\~України (надалі ЦК України), Земельним кодексом\~України (надалі ЗК України), Законом України «Про оренду землі», іншими актами цивільного та земельного законодавства. Так, в силу ч. 4 ст. 13 та ст. 14\~Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання. Визначення права власності особи наведено у ст.316 ЦК України,ч.2 котрої визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності відповідно до ч.1 ст.317\~ЦК України складають правомочності власника щодо володіння, користування та розпоряджання своїм майном. В силу частин 2, 4-5 ст.\~319\~ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує. Власник (співвласники) не можуть використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Статтею 321\~ЦК України закріплений принцип непорушності права власності, за яким ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст.\~386\~ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Статтею 391\~ЦК України встановлена можливість захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, а саме: власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У свою чергу,\~ст.\~152\~ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням його права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно із ч. 1, 2 ст.\~202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Те, яким чином та у який спосіб здійснюється (оформлюється) вияв учасників правочину на набуття, зміну, припинення цивільних прав та обов`язків, передбачено ст. 205 ЦК України. Так, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.\~Стаття 207 ЦК України\~встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (ч. 2, 4\~ст. 207 ЦК України). Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання правочину недійсним у силу припису ч. 1\~ст. 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил статей 229-233\~ЦК України про правочини, вчинені з дефектом волі\~під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Тобто, як у ч. 1\~ст. 215 ЦК України, так і в\~статтях 229-233 ЦК України\~йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує волевиявлення учасника правочину, зафіксоване в належній формі (що підтверджується, зокрема, шляхом вчинення ним підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає волі цього учасника правочину. Тож внаслідок правочину учасники набувають права і обов`язки, що натомість не спричиняють для них правових наслідків. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Законодавець за загальним правилом, викладеним у\~ст. 218 ЦК України, не передбачає наслідків у вигляді недійсності правочину у разі недотримання вимог щодо письмової форми правочину, встановлюючи водночас коло доказів, якими одна із сторін може заперечувати факт вчинення правочину або окремих його частин (письмові докази, засоби аудіо-, відеозапису, інші докази, крім свідчень свідків). Поняття договору закріплено у ст. 626 ЦК України, відповідно до якої договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч. 3\~ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 627 ЦК України\~і відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У свою чергу, ч. 1\~ст.\~628\~ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Статтею 759\~ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом (ч. 3\~ст. 760 ЦК України). Згідно зі\~ст. 13 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі\~це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Власник земельної ділянки може встановити вимогу нотаріального посвідчення договору оренди землі та скасувати таку вимогу. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на земельну ділянку та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом (ч. 1\~ст. 14 Закону України «Про оренду землі»). Істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки),дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови (частини 1, 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»). Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (ч. 1 ст. 16 Закону України «Про оренду землі»). За змістом ст.\~17\~Закону України\~«Про оренду\~землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" передбачено договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частинами 1, 2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на момент укладення договорів оренди) встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; Частинами першою-третьою статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України «Про плату за землю»). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до пункту д частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Неналежне виконання (невиконання) умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Відповідно до ч. 4\~ст.\~263\~ЦПК України суд при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 227/3760/19-ц та постанові Великої палати Верховного суду від 16.06.2020 р. у справі №145/2047/16-ц, у випадку заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Порушенням права у такому випадку є не саме по собі існування письмового тексту правочину, волевиявлення позивача щодо якого не було, а вчинення конкретних дій, які порушують право позивача (наприклад, зайняттям та використанням іншою особою приміщення позивача за відсутності встановлених для цього правових підстав). Верховним Судом\~України у\~постановах від\~12\~лютого 2012\~року у\~справі №\~6-146цс12,\~від 28\~вересня 2016\~року у\~справі №\~6-977цс16\~та підтриманим\~об`єднаною\~палатою Верховного\~Суду у\~постанові від\~06\~березня 2019\~року у\~справі 183/262/17\~(провадження\~№ 61-41932сво18) зроблено висновок, що відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав\~людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до\~ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Надаючи оцінку аргументам сторін, які викладені у поданих до суду заявах по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1\~ст. 174 ЦПК України\~викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, суд вважає аргументи сторони позивачки належним чином обґрунтованими та мотивованими, а аргументи відповідача такими, що не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами. Так, узагальнюючи оцінку доводів та аргументів сторін у цій справі, суд звертає увагу, що за загальним змістом наведених вище норм чинного на час виникнення спірних правовідносин ЦК України, особа не може вважатися такою, що наділена цивільними правами чи є зобов`язаною на користь іншої особи, у випадку, коли відсутня сама підстава виникнення відповідних прав та обов`язків, зокрема правочин. Так, за змістом ст.11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети. Отже, будь-який правочин є вольовою дією, а тому перед тим, як здійснювати оцінку на предмет дійсності чи недійсності, необхідно встановити наявність та вираження волі особи (осіб), які його вчинили. Слід відрізняти правочин як вольову дію суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів, від письмового тексту правочину як форми вчинення правочину та способу зовнішнього прояву та фіксації волевиявлення особи. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (ч. 2, 4\~ст. 207 ЦК України). Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений. Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням. Відсутність вольової дії учасника правочину щодо вчинення правочину (відсутність доказів такого волевиявлення за умови заперечення учасника правочину) не можна ототожнювати з випадком, коли волевиявлення учасника правочину існувало, але не відповідало ознакам, наведеним у ч. 3 ст. 203 ЦК України: волевиявлення не було вільним чи не відповідало його внутрішній волі. Тому з урахуванням встановлених загальних вимог до письмової форми правочину слід відрізняти правочин як вольову дію суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів, від письмового тексту правочину як форми вчинення правочину та способу зовнішнього прояву та фіксації волевиявлення особи, однак взяти до уваги, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. У той же час, відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений, а наявність же самого по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права й обов`язки поза таким волевиявленням. Натомість виконання правочину його учасниками може бути способом волевиявлення до вчинення правочину, відповідно до його суттєвих умов, передбачених законодавством. Разом з тим, укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. За змістом ст.76, 102 ЦПК України висновок експерта є доказом обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань, тож на його підставі особа може заперечувати факт вчинення правочину. Як вбачається з висновку експерта № 524/524/23-22 від 03.08.2023 /а.с. 125-134/ за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у даній справі, котрий є повним, чітким та зрозумілим, й у суду немає підстав ставити такий під обґрунтований сумнів, позивачка [PERSON] як орендодавець, Додаткову угоду від 03.03.2018 до договору оренди землі від 19.08.2016 щодо земельної ділянки із кадастровим номером 6122689600:01:001:0198 та Додаткову угоду від 03.03.2018 до договору оренди землі від 14.03.2017 щодо земельної ділянки із кадастровим номером 6122655300:01:001:0022 не підписувала, відповідно, умови в них викладені не погоджувала. Отже, за встановленими у цій справі обставинами Додаткову угоду від 03.03.2018 до договору оренди землі від 19.08.2016 щодо земельної ділянки із кадастровим номером 6122689600:01:001:0198 та Додаткову угоду від 03.03.2018 до договору оренди землі від 14.03.2017 щодо земельної ділянки із кадастровим номером 6122655300:01:001:0022 позивачка [PERSON] не укладала, так як не підписувала та, відповідно, її волевиявлення щодо названих правочинів не було, істотних умов цих правочинів вона не погоджувала, що, з-поміж іншого, суперечить основним засадам укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності, визначеним Законом України «Про оренду землі», котрий у даному випадку є спеціальним та згідно з яким укладення таких договорів здійснюється виключно за згодою орендодавця. При цьому позовні вимоги в частині скасування державної реєстрації права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" на земельні\~ділянки для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~власником яких\~є позивач [PERSON] , порушене право позивача як власника спірних земельних ділянок, підлягає захисту в обраний нею належний й ефективний спосіб, оскільки має місце непідписання нею згаданих вище правочинів, ненадання нею згоди на їх укладення та заперечення нею факту їх укладення, як і виконання з її боку, а відповідний висновок про неукладеність цих правочинів викладений у мотивувальній частині даного судового рішення, що вважається достатнім у такому випадку. Позовні вимоги в частині розірвання договорів оренди землі, власником яких\~є позивач [PERSON] із відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Розтоцьке», порушене право позивача як власника спірних земельних ділянок, підлягає захисту в обраний нею належний й ефективний спосіб, шляхом розірвання\~договорів оренди\~землі, оскільки має місце систематична несплата орендної плати відповідачем на користь позивача за договорами оренди землі від 02.04.2016, тобто невиконання істотних умов договору оренди є підставою для припинення права користування земельними ділянками. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. На підставі досліджених у судовому засіданні доказів суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Західна\~агровиробнича компанія",\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Розтоцьке"\~про скасування державної реєстрації права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7581 га з кадастровим номером 6122689600:01:001:0198, що знаходиться на території Чистопадівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області, проведеної згідно з додатковою угодою до договору оренди землі б/н від 03 березня 2018 pоку, на підставі якої внесено зміни до запису про інше речове право номер 16053887 від 19 серпня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Скасування державної реєстрації права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2332 га з кадастровим номером 6122655300:01:001:0022, що знаходяться на території Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільській області, проведеної згідно з додатковою угодою до договору оренди землі б/н від 03 березня 2018 р. та додатковою угодою до договору оренди землі б/н від 29 жовтня 2020 pоку, на підставі яких внесено зміни до запису про інше речове право номер 19422709 від 14 березня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно підлягають до задоволення Позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Розтоцьке» про розірвання договору оренди землі б/н, укладеного 02 квітня 2016 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Розтоцьке» щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7581 га з кадастровим номером 6122689600:01:001:0198, розташованої на території Чистопадівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області, який зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про інше речове право номер 16053887 від 19.08.2016 року та розірвання договору оренди землі б/н, укладеного 02 квітня 2016 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Розтоцьке» щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2332 га з кадастровим номером 6122655300:01:001:0022, розташованої на території Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільській області, який зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про інше речове право номер 19422709 від 14.03.2017 року слід задоволити. Щодо судових витрат. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Так, згідно з ч. 1 та ч. 2 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачкою сплачено судовий збір за чотири вимоги немайнового характеру в загальному розмірі 4294, 40 грн, що підтверджується квитанцією №24 від 20.01.2023 /а.с. 1/ та витрати за проведення судової експертизи 7169,40 грн, згідно акту приймання передачі висновку експерта №523/524/23-22 від 03.08.2023 /а.с.134/. Доказів понесення позивачем інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду та витрати за проведення судової експертизи, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved