Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.08.2021 року звернулася до Московського районного суду м.Харкова із позовом до [PERSON] про визнання за нею права власності на частку квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову вказала, що 15.12.1962 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб у виконавчому комітеті Нової селищної ради депутатів трудящих Московської області, а/з № 97. Разом із чоловіком вони переїхали на постійне місце проживання до України, м.Харкова. При отриманні паспорту громадянина України прізвище її чоловіка було переведено українською як « [PERSON] », а її прізвище як « [PERSON] ». Після смерті чоловіка [INFO] відкрилася спадщина у вигляді частини квартири у [ADDRESS] . З метою оформлення спадкових прав вона звернулася до П`ятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На підставі вказаної заяви була зареєстрована спадкова справа № 1175/2019 від 04.11.2019. Їй стало відомо, що її чоловік залишив заповіт на свою племінницю [PERSON] , але вона має обов`язкову частку від спадщини. Також вказала, що заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 15.07.2014 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Вона звернулася до Московського районного суду м.Харкова із заявою про скасування заочного рішення, оскільки з чоловіком прожили разом 52 роки та розмови про розірвання шлюбу не вели. Ухвалою суду від 30.03.2020 рішення було скасовано, а провадження по справі закрито, у зв`язку із смертю [PERSON] . Крім того, заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 17.08.2018 були визначені долі у квартирі [ADDRESS] , а саме по частині квартири за нею, [PERSON] , та [PERSON] . Вона представила вказані рішення до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на обов`язкову частку у спадщині їй відмовлено. Відмову обгрунтовано тим, що спадкоємцем не подано документа на нерухоме майно, що підтверджує належність майна спадкодавцю на праві власності, а також не співпадають прізвища померлого [PERSON] та [PERSON] , тому не можна вважати, що свідоцтво про шлюб належить [PERSON] та що саме вона зазначена у свідоцтві. Вказує, що розбіжності у прізвищах пов`язані із неоднаковим перекладом прізвища з російської мови, тому помилок у свідоцтві про шлюб немає. Крім того, цей факт встановлювався у рішенні Московського районного суду м.Харкова від 17.08.2018, яким поділено їхнє майно як подружжя. Також зазначила, що всі правовстановлюючі документи її чоловіка забрала з квартири [PERSON] , коли після смерті [PERSON] забрала його тіло для поховання в Білорусі. Таким чином, вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про спадщину, тому вимушена звернутися до суду з позовом. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 18.11.2021 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, в якому вказано, що [PERSON] за життя склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яковлевою К.Б. за № 1089, за яким усе своє майно заповідав племінниці [PERSON] вважає, що у позивача відсутнє право на спадкування обов`язкової частки. Позивач є колишньою дружиною спадкодавця. На момент смерті спадкодавця заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 15 липня 2014 року про розірвання шлюбу було дійсне та ніким не оспорено. В мотивувальній частині рішення Московського районного суду м.Харкова від 17 серпня 2018 року, яким було поділено майно між [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що шлюб між сторонами розірвано. Позивач звернулася із заявою про перегляд заочного рішення Московського районного суду м.Харкова від 15 липня 2014 року через декілька місяців після смерті спадкодавця та не повідомила суд про смерть останнього до вирішення питання про задоволення заяви про перегляд заочного рішення. Про задоволення заяви про перегляд заочного рішення позивач дізналася після отримання позову про визнання права власності. Питання про скасування заочного рішення вирішувалося майже через 6 років після його ухвалення та через декілька місяців після смерті [PERSON] . При цьому заявник знала про смерть [PERSON] та розуміла, що по суті справа розглядатися не буде. Таким чином, [PERSON] ввела в оману суд, не залучила спадкоємця за заповітом до участі у справі, чим зменшила частка у спадковому майні. Спір між сторонами виник з приводу особистих немайнових і відновлення реєстрації шлюбу без наміру відносити сімейні відносини. Вважає, що до вирішення судом апеляційної інстанції та вирішення по суті справи № 643/6253/14-ц про розірвання шлюбу, дана справа не може бути розглянута. Прохав зупинити провадження та відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 14.02.2022 року витребувано з П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 1175/2019, заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 28 лютого 2023 року цивільну справу прийнято до провадження, на підставі розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», яким змінено територіальну підсудність Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави, повторно направлено на виконання ухвалу про витребування доказів. Ухвалами Октябрського районного суду м.Полтави від 26 квітня 2023 року та 19 червня 2023 року витребувано докази у справі. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 19 липня 2023 року у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі до вирішення по суті справи № 643/6253/14-ц відмовлено. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 19 липня 2023 року закрито підготовче провадження по справі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково вказав, що рішення Московського районного суду м.Харкова від 18 серпня 1982 року про розірвання шлюблу між сторонами не зареєстровано у органах РАЦС, а тому згідно діючого на той час законодавства, шлюб не вважається розірваним. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився повторно, прохав відкласти судове засідання у зв`язку із зайнятістю у судовому засіданні, як представника клієнта у рамках кримінального провадження у м.Кропивницький. Вказав, що дата судового засідання з ним не погоджувалася. Також зазначив, що ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2023 року у справі № 643/6253/14-ц призначено розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу за касаційною скаргою [PERSON] на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 17 жовтня 2022 року та ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 09 грудня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. У випадку задоволення касаційної скарги, фактично буде дійсним рішення суду про розірвання шлюбу та позивач не матиме права на отримання обов`язкової частки у спадщині. Вважає, що результат розгляду справи Верховним Судом призведе до захисту прав відповідача. Відповідно до п.2 ч.3 ст. 223 ЦПК України суд розглядає справи за відсутності сторони відповідача у разі повторної його неявки у судове засідання, незалежно від причини неявки. При цьому суд зауважує, що представник відповідача [PERSON] не надав доказів поважності причини неявки у судове засідання. Розгляд справи у Верховному Суді не є підставою для відкладення судового засідання. Крім того, судове засідання 04.10.2023 року було відкладено за його заявою, у зв`язку із тим, що він в день розгляду справи перебував у потязі, який прямував до м.Харкова для участі у судовому засіданні. Таким чином, підстав для відкладення судового засідання судом не встановлено. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Судом встановлено, що 15 грудня 1962 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб у Виконавчому комітеті Нової селищної ради депутатів трудящих Московської області, актовий запис № 97, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] від 30 жовтня 2013 року (свідоцтво видане на російській мові) (а.с.12). [INFO] [PERSON] помер, що слідує із Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26 жовтня 2019 року, а/з 15456, виданого Харківським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.134). Позивач [PERSON] 02 листопада 2019 року звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Коляди Ю.С. із заявою про прийняття спадщини, в якій вказала, що спадкоємцем за законом, як дружина померлого [PERSON] (а.с.15). Спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] заведена 04.11.2019 року за № [NUMBER] у П`ятій Харківській міській державній нотаріальні конторі (колишня Одинадцята Харківська ДНК) (а.с.16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із частки квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 22 лютого 2007 року, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, реєстраційний № 5-07-280870, та рішенням Московського районного суду м.Харкова від 17.08.2018 року, яким визначено долі у вказаній квартирі за кожним співвласником, а саме [PERSON] та [PERSON] по з припиненням права спільної сумісної власності (а.с.142, 18). У видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] . Постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори від 08.04.2019 року відмовлено, оскільки ані [PERSON] , ані її представником [PERSON] не подано документів на нерухоме майно, що стверджують належність майна спадкодавцю на праві власності. Також зазначено, що у матеріалах спадкової справи зберігається копія паспорту [PERSON] , в той час як згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 30.10.2013 року серії [NUMBER] 15.12.1962 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (прізвище дружини [PERSON] ). Крім того, згідно Інформаційної довідки від 04.11.2019 року, станом на 26.10.2019 року за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.162). Також судом встановлено, що 11 грудня 2017 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яковлєвою К.Б., згідно якого заповів все своє майно [PERSON] , [INFO] (а.с.136). Відповідач [PERSON] звернулася до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини від 17 грудня 2019 року (а.с.133). Даних про інших спадкоємців, які прийняли спадщину після померлого [INFO] [PERSON] , матеріали спадкової справи № 1175/2019 не містять. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України\~встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1233 ЦК України\~встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною першою\~статті 1241 ЦК України\~визначено коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Це малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку, або є інвалідами І, ІІ чи ІІІ групи. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] непрацездатною вдовою, як особа, яка досягла пенсійного віку згідно ст. 26 Закону України «Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування», а тому має право на обов`язкову частку у спадщині на підставі положень ч. 1\~ст. 1241 ЦК України. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що шлюб між спадкодавцем [PERSON] та позивачем [PERSON] розірваний рішенням Московського районного суду м.Харкова від 18 серпня 1982 року (справа № 2-2558/1982) (а.с.113). Також посилається на заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 15.07.2014 року (справа № 643/6253/14-ц), яким розірваний шлюб між [PERSON] та позивачем [PERSON] (а.с.157). Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ч. 1\~ст. 38 Кодексу про шлюб та сім`ю\~Української РСР (в редакції чинній на момент розірвання вищевказаного шлюбу), за життя подружжя шлюб може бути розірваний шляхом розлучення за заявою одного з подружжя або їх обох. Статтею 39 наведеного Кодексу у вказаній редакції визначено, що розірвання шлюбу провадиться в судовому порядку, а у випадках, передбачених статтями\~41\~і\~42\~цього\~Кодексу, - органами реєстрації актів громадянського стану. Відповідно до ст. 44 КпШтС Української РСР, шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану. Таким чином, КпШтС Української РСР пов`язував припинення шлюбу не з набранням рішення суду про розірвання шлюбу законної сили, а із зверненням до органу записів актів громадянського стану про реєстрацію шлюбу і одержання свідоцтва про розірвання шлюбу. З огляду на наведене, шлюб укладений 15 грудня 1962 року між [PERSON] та [PERSON] не є розірваним. Також суд зауважує, що заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 15.07.2014 року про розірвання шлюбу ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 30 березня 2020 року скасовано та справу призначено до розгляду (а.с.158). Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 09 грудня 2020 року закрито провадження по справі, на підставі п.7 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку зі смертю позивача (а.с.198 зворот). Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 17 жовтня 2022 року апеляційну скаргу адвоката Задерей О.В., який діє в інтересах [PERSON] , в частині оскарження ухвали Московського районного суду м.Харкова від 30 березня 2020 року, якою скасовано заочне рішення, - повернуто апелянту (а.с.199). Постановою Полтавського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 09 грудня 2020 року про закриття провадження по справі залишено без змін (а.с.200-201). Ухвалою Верховного Суду від 15 грудня 2022 року відкрито касаційне провадження на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 17 жовтня 2022 року (а.с.202). Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2023 року відкрито касаційне провадження за кас Ухвалою Верховного Суду касаційною скаргою на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 09 грудня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року (а.с.202 зворот). Таким чином, факт розірвання шлюбу не встановлений судом. Доводи представника відповідача, що Верховним Судом відкрито касаційні провадження на ухвали судів, які набрали законної сили, а саме про скасування заочного рішення, закриття провадження по справі та залишення останньої ухвали без змін, не спростовують висновків суду щодо тієї обставини, що [PERSON] на час смерті [PERSON] була його дружиною, а отже має право на спадкування обов`язкової частки як непрацездатна вдова. Враховуючи, що у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, розбіжностей у прізвищах [PERSON] у свідоцтві про шлюб та паспорті, Інформаційній довідці про місце реєстрації, суд приходить до висновку про можливість визнання права власності на спадкове майно за [PERSON] у судовому порядку. При цьому, суд враховує, що [PERSON] прийняла спадщину після [PERSON] за заповітом, тому має право на спадщину частки його майна, тобто частка кв. [ADDRESS] . Таким чином, позивач [PERSON] є спадкоємцем іншої частки майна [PERSON] , тобто частки кв. [ADDRESS] , а тому позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є обгрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому суд зазначає, що розбіжності у прізвищі [PERSON] виникли у зв`язку із довільним перекладом свідоцтва про шлюб із [PERSON] із російської на українську мову, що підтверджується рішенням Московського районного суду м.Харкова від 17.08.2018 року (справа № 643/1299/18), у якому встановлений факт перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] та виділені їхні долі у спільному майні. Також із копії паспорта [PERSON] вбачається, що він уклав шлюбі із [PERSON] , це ж прізвище вказано і у свідоцтві про шлюб (а.с.11-12). Також суд зазначає, що ця обставина не оспорюється відповідачем, а тому не потребує доказування відповідно ч.1 ст. 82 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Питання про судовий збір суд вирішує відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України та стягує із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved