Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи. Позивачка [PERSON] , скориставшись канцелярією, 05.07.2023 року звернулася у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 10959, в якій просить ухвалити рішення про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 09.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Є.М., та зареєстрованого у реєстрі за № 122866, про стягнення з неї на користь відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 44 516 грн. 57 коп.. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що про існування оспорюваного виконавчого напису позивачці [PERSON] стало відомо, після отримання ПП «ЮДЕМ» постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14.06.2023 року у ВП № 68031812, приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д.С.. Після ознайомлення з вказаною постановою приватного виконавця, позивачка [PERSON] звернулася до приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д.С. з заявою про надання їй копії постанови про відкриття виконавчого провадження та копії виконавчого напису № 122866 від 09.06.2021 року. 01.07.2023 року на вказану нею електронну адресу надійшли копії запитуваних документів. Відповідно до оспорюваного виконавчого напису нотаріуса задоволено вимоги відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», запропоновано стягнути з позивачки [PERSON] за період з 23.02.2021 року по 03.06.2021 року включно суму у загальному розмірі 44\~516 грн. 57 коп.. Позивачка [PERSON] вказує, що при складанні нотаріусом виконавчого напису, що оскаржується, допущено наступні порушення: - виконавчий напис вчинено за відсутності кредитного договору, який нотаріально посвідчений, що порушує пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса»; - виконавчий напис за кредитними зобов?язаннями вчиняється в порушення вимог, закріплених у ст. 87 Закону України «Про нотаріат». Таким чином оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а тому його необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, підсумовує позивачка [PERSON] .. Відтак позивачка [PERSON] , виходячи з положень статей 15-16, 18, 177, 190 ЦК України, статей 1, 34, 39, 87-88 Закону України «Про нотаріат», була змушена звертатись до суду із даним позовом, у котрому, обрала спосіб захисту визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідач ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до нього, за участі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Є.М. та приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д.С. як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не подав, свою позицію у цій справі із обґрунтуванням відповідними доказами не навів. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Є.М. та приватний виконавець виконавчого округу Херсонської області Манікін Д.С., у запропоновані судом строки та порядку письмових пояснень на позовну заяву [PERSON] до ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не подали, свою позицію у цій справі із обґрунтуванням відповідними доказами не навели. Заяви та клопотання учасників справи. Одночасно із позовною заявою позивачкою [PERSON] подано також заяву про вжиття заходів забезпечення позову у спосіб зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 09.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Є.М., та зареєстрованого у реєстрі за № 122866, про стягнення з неї на користь відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості у загальному розмірі 44 516 грн. 57 коп., тобто на підставі того виконавчого напису нотаріуса, про визнання котрого таким, що не підлягає виконанню, йдеться у даній справі. 10.07.2023 року відповідач ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», скориставшись засобами електронного зв`язку, скерував в Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві за вх. №11234, за змістом якої визнав позов, пред`явлений до нього, окрім того просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» та повернути позивачці [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору. 10.07.2023 року відповідач ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», скориставшись засобами електронного зв`язку, скерував в Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві за вх. №11233, за змістом якої висловив думку, що покладення на відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» судових витрат у цій справі в розмірі, заявленому позивачкою [PERSON] , є неправильним і несправедливим. Вважає, що відшкодування судових витрат можливе в обсязі 1\~000 грн.. 17.07.2023 року позивачкою [PERSON] через канцелярію суду подано заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 11595, за змістом якої вона просила видати їй ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 06.07.2023 року, якою задоволено заяву про вжиття заходів забезпечення позову у цій справі. 18.10.2023 року позивачкою [PERSON] через канцелярію суду подано заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 18008, за змістом якої вона просила розгляд цієї справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 06.07.2023 року, задоволено заяву позивачки [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову у цій справі, зокрема зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 09.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Є.М., та зареєстрованого у реєстрі за № 122866. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 06.07.2023 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та інших учасників справи. Визначено місце, дату та час наступного судового засідання щодо розгляду справи по суті зал судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 22.09.2023 року о 10:30 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 22.09.2023 року, судовий розгляд цієї справи відкладено на підставі пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Визначено місце, дату та час нового судового засідання щодо розгляду справи по суті зал судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 19.10.2023 року о 11:30 год.. Сторони та інші учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначених судових засідань по їх справі, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. Судом також було задоволено заяву позивачки [PERSON] та заяву відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» про розгляд цієї справи за їх відсутності, та, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх сторін та інших учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати розгляд справи за відсутності сторін та інших її учасників на підставі наявних у суду матеріалів (доказів) та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання сторін та інших учасників цієї справи були вирішені судом у встановленому чинним ЦПК України порядку. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до\~ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~4,\~ч.\~1\~ст.\~5\~ЦПК України,\~кожна особа\~має право\~у порядку,\~встановленим цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів,\~а суд,\~здійснюючи правосуддя,\~захищає права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для цього законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивачки [PERSON] й причетність до такого порушення її прав відповідачем ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, визнання відповідачем ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» пред`явлених позовних вимог, вважає, що перешкод для перевірки наявності законних підстав ухвалення рішення, передбаченого ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, про задоволення позову, немає, разом з тим, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 09.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано у реєстрі за № 122866 (копія міститься у справі, а. с. 11), про стягнення з позивачки [PERSON] на користь відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 44 516 грн. 57 коп.. Із місту зазначеного виконавчого напису вбачається, що нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Є.М. при його вчиненні керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172 (в редакції від 10.12.2014 року, котра діяла на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року за № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д.С. від 14.06.2023 року (копія міститься у справі, а. с. 12) на підставі заяви стягувача відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» звернуто стягнення на доходи боржника позиваки [PERSON] , що отримує дохід за місцем праці у ПП «ЮДЕМ». Релевантні норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо виконання вчинених нотаріусами виконавчих написів, а також наслідків їх виконання, регулюються\~Конституцією України,\~Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, Цивільним кодексом\~України (надалі ЦК України), Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172. За загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених у ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. В силу ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених\~законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»\~порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічна норма закріплена й у пунктах 3.1, 3.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5. При цьому, перелік документів, за котрими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі за єдиним унікальним номером 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року залишена без змін, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172, розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постанова суду набрала законної сили з моменту її проголошення. Суд приймає до уваги також роз`яснення, котрі містяться у пункті 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року за № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», за змістом котрих визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Крім того, в силу ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог за результатами розгляду цієї справи. З урахуванням положень статей 15-16, 18 ЦК України, статей 50, 87-88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87-88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі за єдиним унікальним номером 6-887цс17, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі за єдиним унікальним номером 320/8269/15-ц (номер провадження 14-83цс18), постановах Верховного Суду, зокрема від 14.03.2019 року у справі за єдиним унікальним номером 201/13708/16-ц (номер провадження 61-25811св18), від 31.01.2018 року у справі за єдиним унікальним номером 285/2975/16 (номер провадження 61-31641св18). У межах даних пред`явлених позовних вимог суд, враховуючи також вищенаведені приписи, приходить до висновку про те, що вказана у виконавчому написі, вчиненому 09.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Є.М., та зареєстрованому у реєстрі за № 122866, про стягнення з позивачки [PERSON] на користь відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 44 516 грн. 57 коп., не може вважатися обґрунтованою, що дає підстави вважати, що вказаний приватний нотаріус при вчиненні зазначеного виконавчого напису не\~перевірив, чи подано на обґрунтування стягнення документи,\~згідно котрих стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Крім того, станом на дату вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Є.М. виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі за № 122866, про стягнення з позивачки [PERSON] на користь відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 44 516 грн. 57 коп., законодавча підстава для його вчинення, а саме пункт 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», не була чинною, а відтак зазначена нотаріальна дія щодо вчинення вказаного вище виконавчого напису є незаконною. За таких наведених вище обставин позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви з однією вимогою немайнового характеру, у розмірі 1 073 грн. 60 коп., й підтверджуються квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки АТ «Ощадбанк» № 3 від 05.07.2023 року (оригінал міститься у справі, а. с. 1), слід здійснити у порядку, визначеному у ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, шляхом повернення позивачці [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні нею позову, а інші 50 відсотків цього судового збору слід стягнути на користь позивачки [PERSON] з відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС». Щодо розподілу судових витрат у справі, які полягають у сплаті позивачкою [PERSON] судового збору за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову у розмірі 536 грн. 80 коп., що підтверджуються квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки АТ «Ощадбанк» № 4 від 05.07.2023 року (оригінал міститься у справі, а. с. 16), то такі слід стягнути на користь позивачки [PERSON] з відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС». Доказів понесення сторонами у справі інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви та заяви про забезпечення позову, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved