Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Захарченко І.В. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1059955 від 17 серпня 2023 року) в інтересах позивача звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом, в якому (позові) просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., реєстраційний номер 3705, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що приватним нотаріусом Івано Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., 22.09.2020 року вчинено виконавчий напис за № 3705, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», як правонаступника ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором №199/КВ-06 від 10.08.2006 року, який укладений між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 02.07.2020 року по 01.09.2020 року включно. Сума заборгованості складає 100026,26 грн., що складається з 47238,61 грн. заборгованості за тілом кредиту, 2624,52 грн. заборгованості за комісією, 49863,13 грн. заборгованості за штрафними санкціями, 300,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. При цьому, з тексту оспорюваного виконавчого напису встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно до п. 2 Переліку №662 від 26.11.2014 року (із змінами) для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору, б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, поряд з цим постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову КМУ №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення до переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не врахував обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам укладених в простій письмовій формі вже не чинні і повинен був відмовити товариству у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Крім того, зазначив, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Зазначив, що сума заборгованості за виконавчим написом визначена за період з 02.07.2020 року по 01.09.2020 року та складає загальну суму 100026,26 грн. Приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько О.О. відкрив виконавче провадження №66045017 з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису №3705 від 22.09.2020 року. При цьому, 18.06.2012 року Ленінським районним судом м. Кіровограда було ухвалено заочне рішення у справі №1111/4762/12 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] , яким стягнуто заборгованість за тим самим кредитним договором №199/КВ-06 від 10.08.2006 року, в сумі 35832,06 грн., з яких 27206,49 грн. заборгованість за кредитом, 6001,05 грн. заборгованість по відсоткам та 2624,52 грн. сума комісій, передбачених договором, та судовий збір в сумі 358,32 грн. Крім цього, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.12.2020 року у справі №1111/4765/12 змінено сторону виконавчого провадження ПАТ «Дельта Банк» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Кіровограда №1111/4762/12 про стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором №199/КВ від 10.08.2006 року в сумі 35832,06 грн. Приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Брандальський Д.С. відкрив виконавче провадження №71592630 з примусового виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Кіровограда №1111/4762/12, по якому залишок боргу становить 16996,38 грн. Враховуючи викладене, представник позивача вважає, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис з порушенням вимог чинного законодавства та не є безспірною заборгованість, а тому, це є підставою для визнання виконавчого напису №3705, вчиненого 22.09.2020 року, таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку. Ухвалою суду від 25 серпня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з повідомленням (викликом) в судове засідання учасників справи. Надано учасникам справи процесуальний строк для подання заяв по суті справи. Зазначеною ухвалою також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано у приватного нотаріуса Івано Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича належним чином завірені матеріали нотаріальної справи, на підставі яких 22 вересня 2020 року було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3705. На виконання\~вимог ухвали\~суду від\~25.08.2023\~року приватним\~нотаріусом \~Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Івано-Франківської\~області Личуком\~Т.В.\~подано до\~суду копію матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення 22.09.2020 року виконавчого напису за №3705, яку зареєстровано судом 19.09.2023 року за №23438. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, при цьому, представником позивача адвокатом Захарченком І.В.,\~який діє\~на підставі\~ордеру на\~надання правничої\~(правової)\~допомоги серії\~ВА №\~1059955\~від 17\~серпня 2023\~року, через систему «Електронний суд» подано заяву, яка зареєстрована судом 16.10.2023 року за вх. № 26121 про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без його, як представника позивача, участі. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 07.09.2023 року. При цьому, представником відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» в особі директора Наваренка В.Г. подано до суду заяву, зареєстровану судом 15.09.2023 року за вх. № 6025, в якій (заяві) просив здійснювати розгляд справи за відсутності представників відповідача. Крім того, представником відповідача у зазначеній заяві визнано позов в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та, відповідно поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько О.Л. та приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Брандальський Д.С. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення повідомлялися судом належним чином. Заяви, клопотання, письмові пояснення третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, до суду не надходили. Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, враховуючи заяву відповідача про визнання позову, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4 ЦПК). Частинами 1 та 3 статті 13\~ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., на підставі поданої ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» від 01.09.2020 року заяви про вчинення виконавчого напису, на підставі статті 262 Цивільного кодексу України, статей 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 №296/5 та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, 22 вересня 2020 року вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №3705, про звернення на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», код ЄДРПОУ 40340222, заборгованість за кредитним договором №199/КВ-06 від 10.08.2006 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений з ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . У виконавчому написі значиться, що правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк» за вказаним кредитним договором є ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №2273/К від 02.07.2020 року. Строк платежу за Кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 02.07.2020 року по 01.09.2020 року. Сума заборгованості складається з: суми заборгованості за кредитом 47238,61 грн.; суми заборгованості за відсотками за користування кредитом 0,00 грн.; суми заборгованості за комісіями 2624,52 грн., суми заборгованості за штрафними санкціями 49863,13 грн.; суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 300 грн. Загальна сума заборгованості становить 100 026,26 грн. Судом, також встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Шмальком О.О. про відкриття виконавчого провадження (ВП № 66045017) від 09.07.2021 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документа - зазначеного вище виконавчого напису №3705 від 22.09.2020 року, виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості в розмірі 100 026,26 грн. Відповідно до інформації про виконавче провадження №66045017 станом на 17.08.2023 року, - стан виконавчого провадження, - відкрито. При цьому, судом також встановлено, що 18.06.2012 року Ленінським районним судом м. Кіровограда ухвалено заочне рішення у справі № 1111/4762/12 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] , яким з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 199/КВ-06 від 10.08.2006 року в сумі 35832,06грн. з яких 27206,49 грн. заборгованість за кредитом, 6001,05 грн. заборгованість по відсоткам та 2624,52 грн. \~ сума комісій, передбачених договором та судовий збір в сумі 358,32 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 грудня 2020 року (справа №1111/4762/12) замінено сторону виконавчого провадження стягувача ПАТ «Дельта Банк» його правонаступником ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» Крім цього, приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Бершадським С.М. 17.04.2023 року відкрито виконавче провадження №71592630 на підставі виконавчого листа від 23.07.2012 по справі № 1111/4762/12 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором №199/КВ-06 від 10.08.2006 року в розмірі 35832,06 грн. При цьому, за інформацією приватного виконавця Брандальського Д.С. за вих. №5259 від 09.08.2023 року на адвокатський запит представника позивача, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Брандальського Д.С. перебуває зазначене вище виконавче провадження (АСВП №71592630) та станом на 14.08.2023 року залишок заборгованості (згідно відмітки державного виконавця) становить 16996,38 грн. Позивач [PERSON] оспорює в судовому порядку виконавчий напис, вчинений 22.09.2020 року приватним нотаріусом Личуком Т.В. зареєстрований в реєстрі за №3705, з підстав порушення приватним виконавцем вимог чинного законодавства, та з тих підстав, що заборгованість не є безспірною. При цьому, судом відзначається, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є правомірним і відповідає конституційному положенню про всеосяжність права на звернення до суду та юрисдикцію суду (статті 55,124 Конституції України). Судом, в свою чергу, відзначається, що правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріусом регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства\~юстиції України\~22.02.2012\~року №\~296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначено в Главі 14\~Закону\~України «Про\~нотаріат» та Главі 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст.87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно пункту 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,\~16,\~18 ЦК України, статей 50,\~87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15-ц від 23.01.2018 року) зазначається, що: «При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про\~нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Отже, в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості. З наданих позивачем письмових доказів, судом встановлено, що за кредитним договором №199/КВ-06 від 10.08.2006 року рішенням суду від 18.06.2012 року стягнуто заборгованість у загальному розмірі 35832,06 грн., та на підставі виконавчого листа виданого судом 23.07.2012 по справі № 1111/4762/12 проводиться в примусовому порядку стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», таким чином, сума заборгованості на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, не є безспірною, оскільки при зверненні до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису відповідачем не було враховано суму заборгованості, яка вже стягнута за рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.06.2012 року. Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином в безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми\~Закону України «Про нотаріат», а так само Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також, окремо судом відзначається, що з тексту оспорюваного виконавчого напису №3705 від 22 вересня 2020 року вбачається, що приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., при вчиненні нотаріальної дії керувався статтею 262 Цивільного кодексу України, статями 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 №296/5 та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до Переліку (із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів») Перелік документів було доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В свою чергу, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України\~«Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. У зв`язку з цим, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати не чинною Постанову Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Ухвалою від 06.03.2017 року у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання. Суд враховує, що касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017 року. Тобто на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 була відновлена. Встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року № 92. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Тим самим, судом відзначається, що спірний виконавчий напис, вчинений нотаріусом з недотриманням вимог ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін, до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка на час вчинення виконавчого напису, 22.09.2020 року, була нечинною згідно з зазначеним вище судовим рішенням, на підставі чого порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 22.09.2020 року не врахував обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладеним у простій письмовій формі, вже не чинні і повинен був з цієї підстави відмовити ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Пункт 2\~Переліку №\~1172\~стосується лише\~нотаріально посвідчених\~договорів,\~яким,\~в свою\~чергу,\~кредитний договір\~№199/КВ-06\~від 10.08.2006 року,\~який був\~наданий ТОВ\~«ФК «Еліт\~Фінанс» приватному\~виконавцю для\~вчинення виконавчого\~напису,- не являється. Зважаючи на те, що сам виконавчий напис містить вказівку на те, що його вчинено на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року,\~що в\~свою чергу,\~дає суду\~підстави стверджувати\~про те,\~що кредитний\~договір №199/КВ-06\~від 10.08.2006 року, - не входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та, відповідно, - не може підтвердити безспірність заборгованості позивача перед відповідачем. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс між інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на викладене вище, та приймаючи до уваги, що відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» визнано позов до початку розгляду справи по суті, у зв`язку з чим з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за подачу позовної заяви в розмірі 536 грн. 80 коп., інші 50% судового збору, сплачені при поданні позову, в розмірі 536 грн. 80 коп., підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного вище, відповідно до Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5,

Outcome: approved