Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

У червні 2023 року до суду звернулася представниця позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Сотник І.Л. із вищезазначеним позовом, посилаючись на ті обставини, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , загальною опалювальною площею 34 кв.м. Взаємовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного між відповідачкою [PERSON] та позивачем договору від 09.07.2007. Відповідачі належним чином не виконують свій обов`язок по оплаті послуг за теплопостачання, у зв`язку з чим за період з 01.10.2014 по 01.12.2021 утворилась заборгованість. Посилаючись на вищезазначені обставини, представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість на загальну суму 37146,62 грн, з яких: по оплаті послуг за теплопостачання 28337,05 грн, інфляційні втрати 6450,67 грн, 3% річних 2358,90 грн, та судові витрати. Ухвалою судді від 10.07.2023 у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 24.08.2023. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] заявила клопотання про відкладення судового засідання, оскільки має намір звернутися до адвоката за правничою допомогою. У зв`язку з цим судове засідання було відкладене на 21 вересня 2023 року. У судове засідання 21 вересня 2023 року відповідачі не з`явилися. Від відповідачки [PERSON] до суду надійшла заява про відкладення судового засідання. У цій же заяві [PERSON] просить застосувати наслідки спливу позовної давності (а.с. 49). За клопотанням відповідачки [PERSON] розгляд справи було відкладено на 18.10.2023. 27 вересня 2023 року до суду надійшли письмові пояснення представниці позивача [PERSON] щодо питання застосовування строку позовної давності до спірного періоду, в якому зазначено, що позовна давність за вимогами даного позову на момент встановлення карантину в Україні 12.03.2020, не сплила, оскільки її перебіг був зупинений до кінця дії карантину. Цивільним кодексом України встановлено, що під час дії карантину строки (зокрема передбачені статями 257 та 258 ЦК України) продовжуються на строк дії такого карантину. Крім того, як зазначено, строк позовної давності переривався неодноразово та відповідачі частково сплачували заборгованість за надані послуги з листопада 2015 року. Також, з червня 2015 року особи, зареєстровані за адресою, вказаною у позові, отримували грошову допомогу, яка надавалася державою за рахунок коштів бюджету. При цьому розмір обов`язкового платежу визначався для кожного домогосподарства індивідуально в залежності від сукупного доходу (а.с. 57 -58). У судове засідання 18.10.2023 представник позивача не з`явився, 02.10.2023 до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с. 61). Відповідачі у судове засідання 18.10.2023 не з`явилися, про місце, дату і час судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 51, 52). У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить наступних висновків. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 09 липня 2007 року між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», в особі начальника абонентської служби Пасічко С.Г., та [PERSON] укладено договір про надання послуг теплопостачання (далі Договір), за умовами якого ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» зобов`язується надавати споживачеві та його членам сім`ї, а також іншим особам, які фактично проживають в квартирі, послуги з теплопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно здійснювати оплату за спожиті послуги на умовах цього Договору (п. 1.1. Договору) (а.с. 12-15). Відповідно до п. 3.1. Договору, тарифи на послуги становлять: центральне опалення 1,93 м2 за 34,0 м2, усього 65,62 грн протягом опалювального сезону. Термін внесення платежів не пізніше ніж 10 числа наступного за розрахунковим місяця (п. 4.1. Договору). Споживач зобов`язаний, зокрема оплачувати надані послуги в установлений договором термін (п. 7.2. Договору). Згідно з п. 9.1. Договору, договір діє з 09.07.2007 по 09.07.2009. Якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна зі сторін не висловила наміру змінити, доповнити або розірвати договір, він продовжується на наступний рік (п. 9.2. Договору). З розрахунків\~заборгованості за\~послуги з\~централізованого опалення\~та послуги\~з централізованого\~постачання гарячої\~води за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~встановлено,\~що за\~період з\~10.2014\~по 11.2021\~включно відповідачі\~мають заборгованість\~в сумі\~28337,05\~грн (а.с.\~3-5).\~Зокрема,\~відповідачі мають\~заборгованість у\~виді 3%\~річних від\~простроченої суми\~боргу за\~послуги теплопостачання\~ 2358,90 грн за 2629 днів, та інфляційних втрат з листопада 2014 року по січень 2022 року включно 6450,67 грн. (а.с. 6-8, 9-11). Суд приймає до уваги вказані розрахунки, оскільки жодних заперечень від відповідачів не надходило, також ними не було надано власних розрахунків. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 цього Закону, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. У свою чергу, відповідно до частини 1 статті 1 зазначеного Закону, індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. За приписами пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до частин 1, 5 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Тарифи на послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що надавались в період з 01 лютого 2019 року по 01 грудня 2021 року, затверджено постановою НКРЕКП від 10 грудня 2018 року №1769 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго», яке є виконавцем цих послуг», згідно якої тариф на послуги централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1596,93 грн/Гкал, з урахуванням податку на додану вартість, для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 35,78 грн за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення, з урахуванням податку на додану вартість; з централізованого постачання гарячої води: за умови підключення рушникосушильників до систем централізованого постачання гарячої води - 96,71 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість, за відсутності рушникосушильників - 89,54 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктами 35,\~36\~та 37\~Правил надання\~послуги з\~постачання теплової\~енергії,\~затверджених\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 21.08.2019\~№ 830,\~визначено,\~що розрахунковим\~періодом для\~оплати спожитої\~послуги є\~календарний місяць.\~Оплата послуги\~здійснюється не\~пізніше останнього\~дня місяця,\~що настає\~за розрахунковим\~періодом (граничний\~строк внесення\~плати за\~спожиту послугу),\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені договором.\~За бажанням\~споживача оплата\~послуг може\~здійснюватися шляхом\~внесення авансових\~платежів. Споживач\~здійснює оплату\~спожитої послуги\~щомісяця в\~порядку та\~строки,\~визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Частинами 1, 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Крім того відповідно до\~статті 156\~ЖК \~Української РСР\~члени сім`ї\~власника жилого\~будинку (квартири),\~які проживають\~разом з\~ним у\~будинку (квартирі),\~що йому\~належить,\~користуються жилим\~приміщенням нарівні\~з власником\~будинку (квартири),\~якщо при\~їх вселенні\~не було\~іншої угоди\~про порядок\~користування цим\~приміщенням. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що [PERSON] , який проживає разом із відповідачкою [PERSON] , несе солідарну відповідальність у даній справі. Таким чином відповідачі, діючи в даних правовідносинах належним чином, мали оплачувати одержані ними послуги згідно затверджених тарифів. Однак отримані послуги за період з жовтня 2014\~року по\~листопад 2021\~рокувідповідачі оплатили не у повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц. У\~разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою\~статті 625 ЦК України\~(висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17). Тобто на дані правовідносини також поширюється норма\~статті 625 ЦК України, а тому позивач має законне право на стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних. У той же час відповідачкою [PERSON] було заявлене клопотання про застосування позовної давності. Так, відповідно до статті\~256\~ЦК\~України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості) встановлюється тривалістю у три роки (стаття\~257\~ЦК\~України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (зокрема, до вимоги про стягнення пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті\~258\~ЦК\~України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті\~267\~ЦК\~України). Відповідно до частини першої статті\~261\~ЦК\~України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Даний закон щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №\~651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» було відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Позивач звернувся з позовом 16 червня 2023 року, тобто під час дії карантину. Враховуючи,\~що Закон\~України від\~30\~березня 2020\~року №\~540-IXнабрав чинності 02 квітня 2020 року та загальну позовну давність у три роки, позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги до 02 квітня 2017 року до задоволення не підлягають. Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на ті обставини, що строк позовної давності переривався частковою сплатою заборгованості, виходячи з наступного. Відповідно до пункту 4.1. договору про надання послуг теплопостачання від 09.07.2007 розрахунковим періодом оплати послуг є один календарний місяць. Термін внесення платежів не пізніше, ніж 10 число наступного за розрахунковим місяцем. З огляду\~на викладене,\~з 11\~числа кожного\~місяця починається\~період прострочення\~оплати наданих\~у попередньому\~місяці послуг\~теплопостачання,\~а отже,\~і перебіг\~позовної давності\~щодо відповідного\~щомісячного платежу,\~за яким\~споживач допустив\~прострочення.Тобто, часткова сплата відповідачами за надані послуги за певний місяць, не перериває позовної давності щодо заборгованості за інший місяць. Так само не перериває строку позовної давності і отримання відповідачами державної допомоги. Висновки суду базуються на висновках Великої Палати Верховного Суду, висловлених у постанові від 07 липня 2020 року у справі №712/8916/17. Враховуючи розрахунки заборгованості, подані позивачем, відповідно до яких заборгованість відповідачів за надані послуги станом на 01 квітня 2017 року становила 3075,01 грн, три проценти річних 163,5 грн, інфляційні збитки 1207,33 грн, загальну суму заборгованості слід розраховувати за вирахуванням зазначених сум. Таким чином заборгованість відповідачів за послуги теплопостачання становить 25262,04 грн (28337,05 грн 3075,01 грн), три проценти річних 2195,4 грн (2358,9 грн 163,5 грн), інфляційні збитки 5243,34 грн (6450,67 грн 1207,33 грн), а всього 32700,78 грн. Отже суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції № 284544053 від 11.05.2023 позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2684,00 грн (а.с. 1). Відповідно до виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, судовий збір по даній справі в розмірі 2684,00 грн було зараховано до Державного бюджету України (а.с. 19). Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на суму 32700,78 грн, тобто 88,03 % від суми позову, то з відповідачів у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2362,73 грн на користь позивача по 1181,37 грн з кожного відповідача. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: partial