Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Позивач АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17.12.2021 між позивачем та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №41_0160. Відповідно до п.п. 2.1-2.4.3, 3.3.3 Договору банк зобов`язався надати позичальнику на умовах Договору, а Позичальник має право отримати та зобов`язувався належним чином використати і повернути в передбачені Договором строки Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених Договором. Банком встановлено кредит у сумі 150 000 грн. зі строком дії на 60 місяців, з терміном остаточного повернення Кредиту не пізніше 16.12.2026 на споживчі цілі. За користування Кредитом Позичальник зобов`язувався сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 29% річних. Позичальник зобов`язується здійснювати повернення Кредиту рівними частинами в розмірі 2 500 грн. та сплату процентів, нарахованих Банком на залишок основної суми боргу за Кредитом, щомісячно до 5 числа місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів наданого йому згідно за умовами Договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та проценті відповідно до послідовності, визначеної Договором. Відповідач, більше двох місяців поспіль неналежним чином виконувала свої зобов`язання за Договором, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість зі сплати основної суми боргу за Кредитом та сплати процентів за користування Кредито. Станом на 14.06.2023 загальна сума заборгованості за договором становить 159 859,61 грн., а відтак позивач вимушений звернутись до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості та судових витрат. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 22.08.2023 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Сторони, в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк, не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому остання належним чином повідомлялась про розгляд справи в суді за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчить рекомендоване повідомлення з відміткою про отримання поштового відправлення. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлялась належним чином, відзив на позовну заяву не подала та не повідомила причини його неподання, а також те, що позивач не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.12.2021 між позивачем та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №41_0160. Відповідно до п.п. 2.1-2.4.3, 3.3.3 Договору банк зобов`язався надати позичальнику на умовах Договору, а Позичальник має право отримати та зобов`язувався належним чином використати і повернути в передбачені Договором строки Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених Договором. Банком встановлено кредит у сумі 150 000 грн. зі строком дії на 60 місяців, з терміном остаточного повернення Кредиту не пізніше 16.12.2026 на споживчі цілі. За користування Кредитом Позичальник зобов`язувався сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 29% річних. Позичальник зобов`язується здійснювати повернення Кредиту рівними частинами в розмірі 2 500 грн. та сплату процентів, нарахованих Банком на залишок основної суми боргу за Кредитом, щомісячно до 5 числа місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок , які Банк, використовуючи право договірного списання коштів наданого йому згідно за умовами Договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та проценті відповідно до послідовності, визначеної Договором Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованості за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що нею належним чином виконувалися умови договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за договором є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved