Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Представник позивача адвокат Шелест М.Б. на підставі ст. 67,68,162 ЖК України, ст. 16, 509, 525, 526, 527, 530, 610,612, 625, 629, 633, 634, 641, 642, 712 ЦК України, звернулася до суду з позовом в інтересах ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» в якому просить стягнути з відповідача борг за спожитий природний газ на користь позивача в розмірі 37131, 91 грн. та судовий збір у розмірі 2684 грн. В обгрунтування позову представник позивача вказала, що позивач як суб`єкт ринку газу з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Відповідач акцептував договір, фактично споживаючи природний газ. Відповідачем у період з липня 2020 року по травень 2023 (включно) було спожито природний газ на загальну суму 37131,91 грн. вартість якого залишилася не оплаченою споживачем. Вказані обставини є підставою для стягнення боргу в повному обсязі. Ухвалою судді від 19.07.2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду (а.с.35-36). Представник позивача в судове засідання не з?явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи (а.с.52). Відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, проте в судові засідання, призначені на 21.09.2023 та 16.10.2023 не з?явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав (а.с. 45,50). За таких обставин, згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, із наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридична особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», код ЄДРПОУ 40121452, має, зокрема, такий вид економічної діяльності як торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи (основний) (а.с.13-21). Згідно довідки про фінансовий стан споживача - особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , відкритий на ім`я [PERSON] . Окрім того, у довідці зазначено обсяг спожитого газу та тарифи. Так, позивачем проведено розрахунок фінансового стану за вказаним вище особовим рахунком, з якого вбачається, що за період з липня 2020 року по травень 2023 року за особовим рахунком № [NUMBER] наявна заборгованість за споживання газу, яка складає 37131,91 грн. (а.с.26). ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на адресу відповідача направлявся лист-вимога про сплату заборгованості за спожитий газ, яка не виконана (а.с.28). Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами відповідно до ст. 629 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч.1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» - постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІVвстановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV передбачено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 09.11.2017 року №2189-VIII, який введений в дію з 01.05.2019 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Частина 1 ст.526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Проаналізувавши у сукупності норми законодавства та матеріали справи, суд дійшов висновку, що наявність правовідносин між позивачем і відповідачем з кореспондуючими цим правовідносинам правами та обов`язками підтверджується діями сторін: позивач здійснював надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача (газопостачання), а відповідач отримував і користувався даними послугами. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказані висновки узгоджуються з постановою Верховного Суду від 10.12.2018 у справі №638/11034/15-ц. На підставі викладеного, судом встановлено, що всупереч вказаним вище нормам та умовам договору відповідач повністю не виконав взяті на себе зобов`язання та припустився заборгованості за спожитий природний газ в загальній сумі 37131,91 грн. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач, як споживач, не виконав передбачені законом зобов`язання, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за спожитий природний газ, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 684,00 грн. судового збору.

Outcome: approved