Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що 9 квітня 2008 року в державного нотаріуса Городенківської РДНК Коломийського району Івано-Франківської області заведено спадкову справу № 44466989 після смерті [INFO] її батька [PERSON] , [INFO] . За життя, 23 серпня 2007 року, [PERSON] зробив письмове розпорядження на випадок смерті, згідно з яким все своє майно заповів позивачці. Даний заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрований в реєстрі за № 81, ніким не скасований та не оскаржуваний. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, до якої входять три земельні ділянки та житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами у [ADDRESS] . Своє право на спадщину за заповітом позивачка оформляла поетапно: в 2022 році зареєструвала право власності на земельні ділянки (паї) і тільки в січні 2023 року звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] . Нотаріус 17 лютого 2023 року відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вищезазначений будинок у органах БТІ не зареєстровано. Фактично спадкове господарство придбано татом позивачки 4 листопада 1983 року згідно договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупцем), що посвідчений секретарем виконавчого комітету Росохацької сільської Ради народних депутатів Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрований в реєстрі виконкому за № 24. Однак, в реєстр БТІ вказана реєстрація не перенесена, що доводиться випискою з інвентаризаційних матеріалів КМБТІ від 23.12.2022. Крім того, згідно виписки із погосподарської книги №4 спадкове господарство відноситься до колгоспного двору, який був припинений 15 квітня 1991 року. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Станом на 15.04.1991 у спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими: голова господарства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка - позивачка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . За життя батька позивачка допомагала йому в побуті, проводила його поховання. Фактично позивачка прийняла спадину після смерті тата, оскільки проживала у спадковому будинку на день його смерті і продовжує проживати на даний час. Неодноразово проводила ремонтні роботи щодо утримання господарства в належному стані, обробляє земельну ділянку, сплачує комунальні послуги тощо. Однак, не може належним чином реалізувати своє спадкове право через вищезазначені обставини, що змушує її звернутися до суду з даним позовом. Інших спадкоємців, які б протягом встановленого законом строку звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України, немає. Провадження у даній справі відкрито 22.05.2023, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17.07.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Учасники справи у судові засідання, призначені на 03.08.2023,\~14.09.2023,\~ 03.10.2023\~та на\~23.10.2023, не з`явилися. Позивачка 17.07.2023 та 29.09.2023 подала до суду заяви про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Дії позивачки не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Про виклик до суду на 03.08.2023, 14.09.2023, 03.10.2023 та на 23.10.2023 відповідачі були повідомлені через оголошення, розміщені на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно ч.3\~ст.131\~ЦПК України\~учасники судового\~процесу зобов`язані\~повідомляти суд\~про причини\~неявки у\~судове засідання.\~У разі\~неповідомлення суду\~про причини\~неявки вважається,\~що учасники\~судового процесу\~не з`явилися\~в судове\~засідання без\~поважних причин. Відповідачі про причини неявки у судові засідання не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подали, отже вважаються такими, що не з`явилися у судові засідання без поважних причин. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи з ухваленням, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідачі не скористалися правом на подання відзиву в порядку ст.178 ЦПК України, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Копіями витягів з погосподарських книг Росохацької сільської ради за 1984-1985, 1986-1990, 1991-1995 роки, виданих Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради стверджується, що суспільна група господарства, розташованого по [ADDRESS] , - «колгоспники». Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору. Станом на 15.04.1991 у господарстві в [ADDRESS] , яку перейменовано на [ADDRESS] , були зареєстровані: голова домогосподарства [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] ; господарство відносилося до колгоспного двору, що стверджується копією виписки з погосподарської книги № 4 с. Росохача Городенківського району Івано-Франківської області за 1991-1995 р.р., виданої 09.03.2023 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради за № 15-100. Відповідно до\~ч.1\~ст.120\~ЦК України\~(в\~редакції 1963\~року,\~яка діяла\~на час\~виникнення колгоспних дворів) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Частки всіх членів колгоспного двору є рівними (ст.123 цього ж Кодексу). Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Зі змісту ч.2 ст. 370 ЦК України вбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З наведеного слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/5 кожному. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 49 років у с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 20 від 08.08.2007, що стверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24 жовтня 2018 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України. \~ \~ \~ \~За ст. ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На день смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , разом з нею по [ADDRESS] були зареєстровані: колишній чоловік [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією довідки № 15-99, виданої 09.03.2023 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради. Те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 16 березня 1999 р., актовий запис № 17 від 16 березня 1999 р., після розірвання шлюбу їхні прізвища « [PERSON] ». Позивачка [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , запис за № 24 від 22 грудня 1984 р. в книзі реєстрації актів про народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 грудня 1984 р. Росохацькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Із копії витягу № 00041838777 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, сформованого 13 жовтня 2023 р. Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що батьками відповідача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 19 від 18 жовтня 1986 р., складений виконавчим комітетом Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідач [PERSON] , [INFO] , також є сином [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 2 від 23 січня 1980 р., складений виконавчим комітетом Підгайчиківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, що стверджується копією витягу № 00041841423 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, сформованого 13 жовтня 2023 р. Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. [PERSON] \~заповіту не\~вчиняла.\~Спадкоємцями першої\~черги за\~законом після\~смерті [PERSON] \~є її\~дочка \~позивачка [PERSON] \~та сини\~ відповідачі\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] .\~ Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, в рівних частках прийняли спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідач [PERSON] , будучи спадкоємцем першої черги за законом, спадщину після смерті матері [PERSON] не прийняв, оскільки не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 1/5 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала їй як члену колишнього колгоспного двору. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи № 331/2022, наданої суду державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори, вбачається, що позивачка [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті матері [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, 11.10.2022 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно спадкодавця. Копією Витягу № 70284457 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 11.10.2022 Городенківською державною нотаріальною конторою, підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 69783690 (номер у нотаріуса 331/2022), спадкодавець [PERSON] , дата народження: [INFO] , дата смерті: [INFO] . Відповідач [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті матері [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця не звертався. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 ст.1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька\~фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За заповітом, посвідченим 23.08.2007 секретарем виконавчого комітету Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 81, [PERSON] , 1955 р.н., житель с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів своїй дочці [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] у с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 28 від 13 листопада 2007 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24.03.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. На день смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , разом з ним по [ADDRESS] були зареєстровані: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією довідки № 15-98, виданої 09.03.2023 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради. Із копії\~спадкової справи\~№ 392/2008,\~наданої суду\~державним нотаріусом\~Городенківської державної\~нотаріальної контори,\~вбачається,\~що позивачка\~ [PERSON] ,\~як спадкоємець\~за заповітом,\~прийняла спадщину\~після смерті\~батька [PERSON] ,\~який \~помер [INFO] ,\~оскільки постійно\~проживала разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини\~та у\~строк,\~визначений ч.1\~ст.1270\~ЦК України,\~подала нотаріусу\~заяву про\~прийняття спадщини\~та видачу\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом (09.04.2008).\~ Копією Витягу № 14075515 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 09.04.2008 Городенківською районною державною нотаріальною конторою, підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 44466989 (номер у нотаріуса 392), спадкодавець [PERSON] , дата смерті: [INFO] . Спадкоємців,\~які відповідно\~до ч.1\~ст.1241\~ЦК України,\~мають обов`язкову\~частку в\~спадщині [PERSON] \~та прийняли\~спадщину,\~-\~судом не\~встановлено.\~ До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 1/5 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала їй як члену колишнього колгоспного двору. Підставою звернення позивачки до суду стало те, що постановою державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори № 159/02-31 від 17 лютого 2023 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що вищезазначений житловий будинок у органах БТІ не зареєстровано. Із копії договору купівлі-продажу будинку, складеного 04.11.1983 у с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованого в реєстрі за № 24, вбачається, що [PERSON] продав, а [PERSON] купив жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с.Росохач і розташований на присадибній земельній ділянці присадибних земель колгоспу імені Горького без зазначення найменування вулиці та номера житлового будинку. На підставі ст.227 ЦК УРСР 1963 року договір підлягав реєстрації у виконавчому комітеті Росохацької сільської ради народних депутатів. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 10785 від 23.12.2022 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 не зареєстровано. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 330557336, сформованої 28.04.2023, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (пункт 3.2), порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється: - оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; -\~по об`єктах,\~що збудовані\~до 5\~серпня 1992\~року,\~тобто до\~прийняття постанови\~КМУ від\~5\~серпня 1992\~року №\~449,\~якою встановлено\~порядок прийняття\~в експлуатацію\~закінчених будівництвом\~об`єктів,\~при їх\~реєстрації для\~оформлення права\~власності одним\~із документів\~є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 03.02.2023 вбачається, що житловий будинок споруджено в 1983, господарські будівлі та споруди в 1983, 1985 роках. Їх ринкова вартість станом на 22.02.2023 становить 117045 грн, що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». За господарством по [ADDRESS] числиться земельна ділянка площею 0,6000 га, в т.ч.: для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0,2500 га, для ведення особистого селянського господарства 0,3500 га, що стверджується копією виписки з погосподарської книги № 4 с. Росохача Городенківського району Івано-Франківської області за 1991-1995 р.р., виданої 09.03.2023 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради за № 15-100. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Про реєстрацію будинку [ADDRESS] у виконкомі місцевої ради свідчать копії витягів з погосподарських книг Росохацької сільської ради за 1984-1985, 1986-1990, 1991-1995, 1996-2000, 2001-2005, 2006-2010 роки, виданих Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради, за даними яких головою господарства з 1984 по 2007 роки був [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що вищезгадане нерухоме майно набуто спадкодавцем [PERSON] у законний спосіб, належало йому за життя на праві власності, хоча правовстановлюючого документу на нього він не отримував, тому увійшло до складу спадщини після його смерті. Однак, враховуючи те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] відносився до суспільної групи «колгоспний двір», тому належав [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/5 (2/10) кожному, як членам колишнього колгоспного двору. Позивачка,\~як спадкоємець\~першої черги\~за законом,\~успадкувала після\~смерті матері\~ [PERSON] 1/10\~частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , однак документи на дану частку спадкового майна не оформила. Як спадкоємець за заповітом після смерті батька [PERSON] , позивачка успадкувала 1/5 (2/10) частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , однак через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Крім того, [PERSON] належить 1/5 (2/10) частки у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що разом становить 1/2 (5/10) частки. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд не знаходить підстав для визнання за позивачкою права власності на житловий будинок по [ADDRESS] в цілому та приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення. На підставі\~ст.ст.\~120,\~123,\~563\~ЦК УРСР\~(1963\~р.), ст.ст.\~316,\~317,\~325,\~328,\~1216,\~1217,\~1220,\~1222,\~1223,\~1233,\~1241,\~1258,\~1261,\~1267-1270,\~1296-1297\~ЦК України\~(2003\~р.),\~

Outcome: partial