Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду в своїх інтересах та інтересах своєї неповнолітньої дитини [PERSON] до Військової частини [NUMBER] про відшкодування шкоди, спричиненої вчиненням злочину. Свої позовні вимоги обгрунтувала тим, що [PERSON] , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини [NUMBER] , проходячи службу на посаді начальника ремонтної майстерні групи матеріального забезпечення військової частини, у військовому званні «старший солдат», 26.11.2020 близько 15 години 20 хвилин, діючи з недбалістю, в порушення вимог ст. 3, 65, 68 Конституції України, ст. 11, 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, керуючи військовою транспортною машиною - автомобілем МАЗ 6317 WP, реєстраційний номер [NUMBER] , на 622 км+149м автодороги М-12 Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка на території Новоархангельського району, Кіровоградської області, рухаючись в світлу пору доби зі сторони м. Кропивницький в напрямку м. Умань, під час руху грубо порушив вимоги п. 2.3 (б) і (д), 12.3, 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Так, під час руху [PERSON] проявив особисту необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, належно не прослідкував за дорожньою обстановкою, створивши своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху в результаті чого, вчасно не виявив коток дорожній HAMM HD110K, реєстраційний номер [NUMBER] та в порушення п. 2.3 (б) і (д), 12.3, 13.1 та 13.3 ПДР України внаслідок недотримання безпечної швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, допустив зіткнення з вказаним котком дорожнім, який здійснював ремонт проїздної частини з подальшим наїздом на асфальтоукладач Vogele 07.19/Super 2100-2, реєстраційний номер [NUMBER] та на дорожніх робітників ТОВ «ДС ПРОМ ГРУП» [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які здійснювали ремонтні роботи з укладення асфальтного покриття. Всі вищевикладені невідповідні та протиправні дії водія [PERSON] та порушення ним вимог п. 2.3 (б) і (д), 12.3, 13.1 та 13.3 ПДР України знаходяться в причинному зв`язку з фактом дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] [INFO] , отримав тілесні ушкодження у вигляді комбінованої травми. В результаті одержаної комбінованої травми: відкритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку та переломом кісток склепіння та основи черепа, та закритої тупої травми грудної клітини та живота з множинними двобічними переломами ребер з ушкодженням серця, легень, печінки та селезінки настала смерть [PERSON] . Внаслідок даної ДТП також загинув [PERSON] , а [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середньої ступені тяжкості. Також, відповідно до наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] від 30.01.2017 № 19 солдата [PERSON] зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта [NUMBER] (в/ч [NUMBER] ) та призначено на посаду водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів автомобільного взводу підвозу боєприпасів групи матеріального забезпечення. У подальшому відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 01.06.2018 № 124 старшого солдата [PERSON] призначено на посаду начальника ремонтної майстерні групи матеріального забезпечення військової частини. 12.02.2020 громадянин [PERSON] уклав контракт з Міністерством оборони України в особі військової частини [NUMBER] про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 1 (один) рік. 29.01.2021 громадянин України [PERSON] уклав контракт з Міністерством оборони України в особі командира військової частини [NUMBER] про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 1 (один) рік. Відтак, з 30.01.2017, тобто з моменту зарахування [PERSON] до списків особового складу військової частини [NUMBER] , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби за контрактом, яку здійснював і в момент дорожньо-транспортної пригоди 26.11.2020. За фактом дорожньо-транспортної пригоди Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві було проведене досудове розслідування кримінального провадження № 42020120050000048 від 26.11.2020. За результатами розслідування 14.05.2021 до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області було скеровано обвинувальний акт про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 415 КК України, тобто у порушенні правил водіння транспортної машини, що спричинило загибель кількох осіб. До цього ж суду потерпілими у справі [PERSON] та [PERSON] 22.06.2021 було подано позовну заяву до відповідача Військової частини [NUMBER] «Про відшкодування моральної шкоди спричиненої вчиненням злочину», яка була прийнята судом до розгляду разом із кримінальним провадженням у справі № 394/316/21. Обвинувачений [PERSON] [INFO] помер у місті Миколаїв, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 02.08.2022 у справі № 394/316/21 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 42020120050000048, стосовно [PERSON] за ч.2 ст. 415 КК України, закрите на підставі п.5 ч.1 ст. 284 КПК України - у зв`язку зі смертю обвинуваченого. Цивільні позови, заявлені [PERSON] та [PERSON] до військової частини [NUMBER] , третя особа [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, спричиненої вчиненням злочину - залишено без розгляду. Роз`яснено цивільним позивачам та їх представникам право звернення до суду з тотожного змісту позовами в порядку цивільного судочинства. Транспортний засіб - автомобіль марки МАЗ 6317 WP, реєстраційний номер [NUMBER] , належить військовій частині [NUMBER] , що підтверджується реєстраційними даними транспортного засобу Серії [NUMBER] , виданого 20.08.2019 відділенням ВІБДР Вінницького зонального відділу ВСП, введений в експлуатацію на підставі наказу № 792 від 27.09.2016. Власником джерела підвищеної небезпеки визнається тільки та особа, яка на відповідних правових підставах ним володіє. Військова частина [NUMBER] знаходиться у складі Збройних Сил України і є юридичною особою. [PERSON] на момент вчинення кримінального правопорушення був військовослужбовцем та проходив військову службу у Військовій частині [NUMBER] , тобто перебував із військовою частиною у трудових відносинах, автомобіль МАЗ 6317 WP, реєстраційний номер [NUMBER] , належить військовій частині [NUMBER] . Таким чином, завдану військовослужбовцем [PERSON] шкоду повинна відшкодувати військова частина, на обліку та у оперативному управлінні якої перебуває джерело підвищеної небезпеки транспортний засіб автомобіль МАЗ 6317 WP, реєстраційний номер [NUMBER] . Неповнолітня [PERSON] з огляду на вимоги ч.2 ст. 1168 ЦК України є окремим суб`єктом відшкодування моральної шкоди. Дитині на час загибелі батька виповнилося 7 років, і в такому віці вона здатна відчувати моральні страждання та переживання, усвідомлюючи втрату рідного батька, розуміючи те, що вона втратила його назавжди та позбавлена можливості відчути батьківську любов та турботу, проживати і виховуватись у повноцінній сім`ї. Потерпіла [PERSON] проживала з загиблим [PERSON] однією сім`єю з 2012 року, а з 25.04.2015 проживали з ним в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON] . Діями обвинуваченого [PERSON] потерпілим була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вони зазнали в зв`язку із загибеллю батька та чоловіка, смерть якого позначилася на їх психологічному та фізичному здоров`ї, відбулись тяжкі вимушені зміни у їхньому житті, які не підлягають поверненню у попередній стан. Втрата чоловіка, який на момент загибелі був єдиним годувальником сім`ї також спричинила значні порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілої. Втрата чоловіка та батька є непоправною, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання позивачів будуть тривати і надалі. Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної потерпілим, позивачі приходять до переконання щодо стягнення з військової частини [NUMBER] в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000000 грн. кожному потерпілому. Просять суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] та [PERSON] по 1000000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.11.2022 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 06.12.2022. 11.04.2023 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому просили відмовити [PERSON] та [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] в задоволенні позовних вимог. Пояснили, що дійсно військовослужбовець військової частини [NUMBER] [PERSON] , 26.11.2020 керуючи військовою транспортною машиною - автомобілем МАЗ 3617 WP, реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив порушення правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинув [PERSON] , батько позивача 1 та чоловік позивача 2. За фактом ДТП було відкрито кримінальне провадження, яке було внесене до ЄРДР за № 42020120050000048 відносно [PERSON] за ч.2 ст. 415 КК України. Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 02.08.2022 по справі № 394/316/21 кримінальне провадження № 42020120050000048 закрите на підставі п.5 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого [PERSON] . Позовні вимоги позивача 1 та позивача 2 заявлені в кримінальній справі № 394/316/21 залишені без розгляду та роз`яснено позивачам та їх представникам про їх право звернення до суду з тотожними позовними вимогами в порядку цивільного судочинства. Позивачі в своїй позовній заяві просять стягнути з військової частини [NUMBER] моральну шкоду в порядку ст. 1187 ЦК України по 1000000,00 грн. кожному. Військова частина [NUMBER] вважає, що відсутність вироку суду, яким притягнуто до кримінальної відповідальності [PERSON] , не дає однозначного і беззаперечного висновку, що винуватцем в ДТП є військовослужбовець військової частини [NUMBER] [PERSON] . Як вбачається з норм матеріального права, а саме ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала. Частина 2 ст. 1167 ЦК України передбачає спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди незалежно від вини особи, яка її заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме винний водій. Норми Цивільного кодексу України чітко встановлюють відповідальність за заподіяння шкоди - на винуватця ДТП, а винуватець в ДТП на даний час не встановлений. Звертають увагу, шо військова частина [NUMBER] неправомірних діях, які б призвели до смерті [PERSON] не вчиняла. Крім того, позивачі в даній позовній заяві не вказують в чому полягає вина військової частини [NUMBER] у завданні позивачам моральної шкоди. Вважають, що позовна заява [PERSON] та [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] не підлягає до задоволення (а.с.53-56, 61-64). Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10.05.2023 закрито підготовче провадження та призначення справу до судового розгляду по суті (а.с.83-84). Судові засідання неодноразово відкладалися та в судових засіданнях оголошувалися перерви. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник позивачів адвокат Мосійчук В.М. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без участі їх представника, прийняти рішення відповідно до нормативно правових актів України з врахуванням заперечень, поданих військовою частиною [NUMBER] (а.с.73). Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.07.2015, [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.04.2015, [PERSON] 25.04.2015 одружився з [PERSON] , прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.7). З довідки виконавчого комітету Таганчанської сільської ради ОТГ Черкаської області № 228 від 09.12.2020 вбачається, що [PERSON] , 1989 року народження, проживала до дня смерті чоловіка в [ADDRESS] в такому складі сім`ї: чоловік [PERSON] , 1986 року народження, дочка [PERSON] , 2013 року народження (а.с.8). Зі змісту висновку експерта № 95 від 24.12.2020 при огляді трупа [PERSON] , встановлено в т.ч. , що його смерть настала від одержаної комбінованої транспортної травми. Відповідно до ухвали Новоархангельського районного суду Кіровоградської області № 394/316/21 кримінальне провадження, внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 420201200500000048, стосовно [PERSON] за ч.2 ст. 415 КК України, закрито на підставі п.5 ч.1 ст. 284 КК України - у зв`язку зі смертю обвинуваченого (а.с.11-17). Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] від 30.01.2017 № 19 солдата [PERSON] зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта [NUMBER] (в/ч [NUMBER] ) та призначено на посаду водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів автомобільного взводу підвозу боєприпасів автомобільного взводу підвозу боєприпасів групи матеріального забезпечення. У подальшому, відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 01.06.2018 № 124 старшого солдата [PERSON] призначено на посаду начальника ремонтної майстерні групи матеріального забезпечення військової частини. 12.02.2020 року громадянин України [PERSON] уклав контракт з Міністерством оборони України в особі командира військової частини [NUMBER] про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на один рік. 29.01.2021 року громадянин України [PERSON] уклав контракт з Міністерством оборони України в особі командира військової частини [NUMBER] , про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на один рік. Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо). Відтак, з 30.01.2017 року, тобто з моменту зарахування [PERSON] зараховано до списків особового складу військової частини [NUMBER] , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби за контрактом. Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 02.08.2022 у справі № 394/316/21 встановлено, що військовослужбовець військової частини [NUMBER] [PERSON] , 26.11.2020 близько 15.20 год., діючи з недбалістю, в порушення вимог ст. ст. 3, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11,13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, керуючи військовою транспортною машиною - автомобілем МАЗ 6317 WР, реєстраційний номер [NUMBER] , на 622 км+149м автодороги М-12 Сірий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка на території Новоархангельського району Кіровоградської області, рухаючись в світлу пору доби зі сторони м. Кропивницький в напрямку м. Умань, під час руху грубо порушив вимоги п.п. 2.3 (б) і (д), 12.3, 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР України), згідно з якими: п. п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; - п.п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; - п.п. 13.1 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу; - п.п. 13.3 під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху. Під час руху [PERSON] проявив особисту необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, належно не прослідкував за дорожньою обстановкою, створивши своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху в результаті чого, вчасно не виявив коток дорожній HAMM HD110K, реєстраційний номер [NUMBER] та в порушення п.п. 2.3 (б) і (д), 12.3, 13.1 та 13.3 ПДР України внаслідок недотримання безпечної швидкості руху, дистанції та бокового інтервалу між ним, не вживши заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, допустив зіткнення з вказаним котком дорожнім, який здійснював ремонті роботи проїзної частини з подальшим наїздом на асфальтоукладач Vоgele 07.19\2100-2, реєстраційний номер [NUMBER] та на дорожніх робітників ТОВ «ДС ПРОМ ГРУП» [PERSON] , [INFO] , [PERSON] . [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які здійснювали ремонтні роботи з укладення асфальтного покриття. Всі вищевикладені невідповідні та протиправні дії водія [PERSON] та порушення ним вимог п.п. 2.3 (б) і (д), 12.3, 13.1 та 13.3 ПДР України знаходяться в причинному зв`язку з фактом дорожньо-транспортною пригодою. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди: [PERSON] , [INFO] , отримав тілесні ушкодження у вигляді комбінованої-травми, в результаті одержаної комбінованої травми: відкритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку та переломом кісток склепіння та основи черепа та закритої тупої травми грудної клітини та живота з множинними двобічними переломами ребер з ушкодженням серця, легень, печінки та селезінки, настала смерть [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , отримав тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми, в результаті отриманих тілесних ушкоджень: травматичного шоку, гострої крововтрати, в результаті сполученої травми: тупої травми правої нижньої кінцівки з множинними переломами стегнової кістки, великогомілкової та малогомілкової кісток в верхній третині: тупої травми лівої нижньої кінцівки з травматичною ампутацією нижньої третини гомілки з ушкодженнями кровоносних судин, множинними переломами стегнової кістки та кісток гомілок, настала смерть [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лонної, сідничної кісток справа, розриву лонного з`єднання. Закритого перелому нігтьової фаланги ІІІ пальця лівої кисті, рани лобної кисті, рани лобної ділянки голови, численних забійних ран обличчя, травматичного вивиху першого верхнього зуба справа, першого нижнього зуба справа, травматичного передонтиту, травматичного шоку І ступеню - описані тілесні ушкодження відносяться до категорії середньої ступені тяжкості. Дії [PERSON] кваліфіковано за ч. 2 ст. 415 КК України, як порушення правил водіння транспортної машини, що спричинило загибель кількох осіб. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , обвинувачений [PERSON] помер [INFO] в м. Миколаїв. Кримінальне провадження щодо [PERSON] за ч.2 ст. 415 КК України закрито у зв`язку з його смертю, тобто з нереабілітуючих підстав. Представник позивачів адвокат Мосійчук В.М., посилаючись на те, що заподіювач шкоди солдат [PERSON] під час заподіяння смерті [PERSON] джерелом підвищеної небезпеки знаходився у службових відносинах з відповідачем Військовою частиною [NUMBER] та вчинив злочин під час виконання службового обов`язку, визначає Військову частину [NUMBER] відповідальною за заподіяну позивачам злочинним діями солдата [PERSON] моральну шкоду. За змістом частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 1 статті 4 цього Кодексу надає кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічні положення містить і стаття 81 цього Кодексу. Питання відшкодування шкоди урегульовані у Главі 82 «Відшкодування шкоди» Підрозділу 2 «Недоговірні зобов`язання» Розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» Книги п`ятої «Зобов`язальне право» Цивільного кодексу України. Системний аналіз положень статей 1166, 1167, 1172, 1187, 1188 глави 82 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (у тому числі моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а також правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у статті 1166 ЦК України стосовно відшкодування майнової шкоди та у статті 1167 ЦК України стосовно відшкодування моральної шкоди. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоду завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Стаття 1168 ЦК України визначає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Разом з тим, зміст положень глави 82 ЦК України свідчить, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». Статті 1172, 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб, і, у передбачених цими статтями випадках, обов`язок з відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу. Так за змістом частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Зазначене узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 у справі 640/4185/15-ц. Згідно п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України), відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" №4 від 01.03.2014 р. при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України). Під умислом потерпілого потрібно розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено. Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (ч. 2 ст.1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У ході судового розгляду встановлено, що позивачі є дочкою та дружиною померлого [PERSON] , якому смерть була заподіяна внаслідок неправомірних дій військовослужбовця солдата [PERSON] , який на момент вчинення кримінального правопорушення перебував у службових відносинах з відповідачем, відтак з урахуванням вказаних положень законодавства позивачі мають право на відшкодування моральної шкоди у порядку статті 1172 ЦК України. Відповідно до положень статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральною шкодою визначає втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У даній справі такими втратами для позивачів є втрата батька, чоловіка, стійкі глибокі емоційні та душевні страждання від безповоротної втрати рідної людини та неможливість за будь-яких обставин повернення до звичного способу життя. За змістом пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Обґрунтовуючи розмір заявленої до відшкодування моральної шкоди, позивачі посилаються на те, що втрата батька, чоловіка завдала їм глибоких моральних страждань, він був єдиним годувальником сім`ї, що спричинило значні порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілих. Застосовуючи засади розумності, виваженості та справедливості при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує, що завдана позивачам моральна шкода спричинена злочином, внаслідок якого позивачі втратили батька, чоловіка, який був особою молодого віку та на допомогу якого вони розраховували. Внаслідок безповоротної втрати батька, чоловіка позивачі змушені змінити звичний спосіб життя та переживають триваючі моральні страждання, втративши душевний спокій та рівновагу. Заперечення відповідача проти позову, викладені у відзиві на позовну заяву, які зводяться до того, що шкоду повинен відшкодовувати сам водій, який керував транспортним засобом, суд оцінює критично, оскільки обов`язок відшкодування позивачам моральної шкоди відповідачем передбачений положеннями статті 1172 Цивільного кодексу України, а також випливає зі змісту частини 5 статті 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» № 160-ІХ від 03.10.2019. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені у ході розгляду справи, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, з огляду на нематеріальний характер моральних страждань та відсутність чітких критеріїв майнового вираження душевного болю, суд доходить висновку про стягнення з Військової частини [NUMBER] на користь [PERSON] та [PERSON] у рахунок компенсації моральної шкоди по 500 000 грн. кожному. Враховуючи часткове задоволення позову, а також те, що позивачі звільнені від сплати судового збору, суд відповідно до положень статей 133, 141 ЦПК України покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог. Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В судовому засіданні представником позивачів [PERSON] , [PERSON] - адвокатом Мосійчуком В.М. заявлено про намір подати докази сплати правової допомоги протягом 5 днів після проголошення рішення, у відповідності до абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Як визначено ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, представнику позивачів [PERSON] , [PERSON] - адвокату Мосійчуку В.М. необхідно подати докази щодо розміру понесених судових витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Outcome: partial