Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту самостійного виховання дитини. Свої вимоги обгрунтовує тим, що він та [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14.06.2023 року шлюб між ними розірваний, залишено сина [PERSON] , [INFO] , проживати разом з ним. Після розірвання шлюбу син постійно проживає з ним за адресою: [ADDRESS] , перебуває на його самостійному вихованні та утриманні. Мати дитини не приймає участі в утриманні і вихованні їх спільного сина та проживає окремо в іншому місці за адресою: [ADDRESS] . Він забезпечує свого сина усім необхідним для його повноцінного фізичного, ментального та розумового розвитку, сприяє задоволенню усіх його потреб та створенню належних умов життя, що в сукупності свідчить про самостійне виховання ним свого сина. Встановлення даного факту йому необхідно для захисту та реалізації законних прав та інтересів неповнолітньої дитини та його прав, як батька та уникнення суперечностей при визначенні даного факту зі сторони органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших фізичних та юридичних осіб, тому і звернувся з вищевказаною заявою до суду. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просить задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти заявлених вимог не заперечує. Заінтересована особа орган опіки та піклування Конотопської міської ради Сумської області в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду (а.с. 11). Суд, вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ст. 8 Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Відповідно до ч. 4, ч. 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 26.07.1996 року Конотопським МВ УМВС України в Сумській області, [PERSON] народився [INFO] в м. Конотоп Сумської області (а.с. 3 - 4). Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14.06.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 11.10.2019 року у Конотопському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумської області, актовий запис № 340, розірваний, залишено сина [PERSON] , [INFO] , проживати разом з батьком [PERSON] (а.с. 5). Згідно довідки № 01-15/255 від 28.09.2023 року наданої Відокремленим структурним підрозділом «Конотопський індустріально-педагогічний фаховий коледж» вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Конотопський індустріально-педагогічний фаховий коледж» денної форми навчання на ІІ курсі за спеціальністю «Автомобільний транспорт». Батько [PERSON] займається його вихованням, відвідує батьківські збори, заходи, приймає участь у житті групи, де навчається, [PERSON] (а.с. 6). Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні, пояснила, що вони з заявником сусіди, підтримують дружні стосунки, дійсно [PERSON] самостійно виховує та утримує свого сина [PERSON] . Мати дитини з ними не проживає. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні, надав аналогічні пояснення. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, про які повідомили свідки. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні та показання підтверджуються і доповнюються іншими зібраними по справі доказами. З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що неповнолітній син [PERSON] проживає зі своїм батьком, який створив всі умови для проживання дитини, здійснює опіку над ним, доглядає та піклується про його стан здоров`я. Дитина проживає окремо від матері. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення. З урахуванням зазначеного, на підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved