Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що її мати [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі рішенням №190 від 02.08.1958 року була власником житлового будинку [ADDRESS] . Зазначає, що на момент смерті останньої в даному житловому будинку було зареєстроване її місце проживання разом з сім`єю. Вказує, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті матері, однак звернувшись до ДНК, для відкриття спадкової справи їй було відмовлено, так я в покійної були відсутні правовстановлюючі документи на спірний житловий будинок. Тому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок літера А, літню кухню літ. В, сарай літ. Б та сарай - літ. Г у [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , що померла [INFO] . Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка заявлені ними вимоги підтримала у повному обсязі. Представник Неліпинської сільської ради просила розгляд справи проводити за наявними в матеріалах такої документами (а.с.18-20). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.09.1990 року, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 33 від 10.09.1190 року проведений виконкомом Неліпинської сільської ради народних депутатів (а.с. 6). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31.12.1979 року, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 43 від 31.12.1979 року, проведений Неліпинською сільською радою народних депутатів (а.с.7). Як убачається з дозволу №190 від 02.08.1958 року, [PERSON] дозволено здійснити будівництво житлового будинку в с. Сасівка (а.с.13). Згідно технічного паспорту (реєстраційний номер ТІ01:4264-0524-7392-3132, Інвентаризаційна справа №208/2023) на житловий будинок садибного типу за адресою [ADDRESS] , такий складається з «А» - житловий будинок; «Б» - сарай; «В» - літня кухня; «Г» - сарай. Його вартість, відповідно до довідки від 24.08.2023 року становить 87567,00 грн. (а.с.8-12). У даному житловому будинку, згідно довідки Неліпинської сільської ради № 129 від 19.07.2023 року, на момент смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована за вищевказаною адресою разом з [PERSON] , 1956 р.н. дочка, [PERSON] , 1954 р.н. зять та [PERSON] , 1978 р.н. онука (а.с. 14). Вищезгадані обставини стверджуються відповідними документами і ніким не оспорюються. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20). Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється. \~ \~ \~ \~ Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Згідно з нормою ст. 319 цього кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити з своїм майном,

Outcome: approved