Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позов мотивовано тим, що 21.04.2018 сторони зареєстрували шлюб. 12.01.2022 позивач також звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Сторони були офіційно працевлаштовані та заробляли кошти під час шлюбу, крім того кожен з них мав свої заощадження, а також певна сума коштів була подарована гостями та родичами на весілля. Під час шлюбу за спільні сімейні кошти ними було придбано декілька об`єктів рухомого майна: автомобіль Ford Mustang, 2016 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вартістю 493970,00 грн, який зареєстрований за відповідачем 28.07.2021; автомобіль Dodge Caliber, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вартістю 209900,00 грн, який зареєстрований 07.03.2019; автомобіль Nissan Mikra, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вартістю 145140,00 грн, який зареєстрований 02.10.2020. А також, за час шлюбу сторонами було придбано меблі та техніку: духовий шкаф «Samsung» - 16000,00 грн; посудомийка «Bosh» - 19000,00 грн; стілець офісний з вентиляцією - 2500,00 грн; спальне ліжко «Територія сну» - 22000,00 грн.; диван бархатний з отаманкою - 22000,00 грн; пральна машинка «Samsung» - 16 000,00 грн; холодильник «Воsh» - 19000,00 грн; стілець офісний «ІКЕА» - 3000,00 грн; шкаф платяний на 2 секції - 8000,00 грн; два комоди - 6000,00 грн. і 4000,00 грн; ліжко двухспальне з матрацом - 20000,00 грн. А також частину спільних коштів (100000,00 грн.) відповідач поклав на рахунок відкритий АТ «Райффайзен Банк Аваль». Отже, як вказує позивач, всього станом на момент подання заяви на розірвання шлюбу у сторін було спільного майна на загальну суму 1 084 540,00 грн. Дане майно позивач вважає за необхідне розділити наступним чином: виділити позивачу у власність майна на суму - 232640,00 грн, а саме: автомобіль Nissan Mikra, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вартістю 145140,00 грн, та 1/2 банківського вкладу в АТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 50000,00 грн, рухоме майно: духовий шкаф «Samsung» вартістю 16000,00 грн, посудомийка «Воsh» вартістю 19000,00 грн, Стілець офісний з вентиляцією - 2500,00 грн. Виділити у власність Відповідачу майно на суму - 851870,00 грн, а саме: автомобіль Ford Mustang, 2016 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вартість якого 493970,00 грн, автомобіль Dodge Caliber, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вартість якого 209900,00 грн., та 1/2 банківського вкладу в АТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 50000,00 грн, рухоме майно: спальне ліжко «Територія сну» - 22000,00 грн, диван бархатний з отаманкою - 22000,00 грн, пральна машинка «Samsung» - 16000,00 грн, холодильник «Воsh» - 19000,00 грн, стілець офісний «ІКЕА» - 3000,00 грн, шкаф платяний на 2 секції - 8000,00 грн, два комоди - 6 000,00 грн і 4000,00 грн, ліжко двухспальне з матрацом - 20000,00 грн. Автомобілем Nissan Mikra користувалася позивач, так як має посвідчення водія, проте після погіршення взаємовідносин між сторонами відповідач забрав в позивача ключі від автомобіля. Враховуючи те, що відповідачу при такому поділі переходить у власність майно на більшу суму, тому з нього підлягає до стягнення на користь позивача компенсація відступу від рівності часток в сумі 309 615,00 грн (851870,00 грн (вартість майна, яке за даним позовом переходить у власність відповідачу) - 232640,00 грн (вартість майна, яке переходить у власність позивачу) = 309615,00 грн. Орієнтовна вартість автомобілів визначена згідно оцінки проведеної ТОВ «Незалежна судова експертиза та оцінка» від 20.01.2021. Вартість меблів та техніки визначена на підставі купівельної ціни цих товарів, проте до даного позову додається клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи для визначення дійсної вартості цього майна, так як це майно знаходиться у відповідача і позивач не має доступу до нього. Автомобілі також знаходяться у відповідача і позивач до них також не має доступу та не має змоги ними користуватися. У даному позові перелічене все майно набуте сторонами в шлюбі. Боргові зобов`язання подружжя - відсутні. Джерелом придбання (набуття у власність) всього вищеперерахованого майна - є спільно нажиті кошти в період шлюбу. Сторони згоди про поділ іншого спільно нажитого майна не досягли. Тому, в позивача виникла необхідність посилаючись на ст.ст. 60, 61, 68, 69, 70 СК України, ст.ст. 325, 372 ЦК України просити суд захистити порушені права та визнати вищевказане майно спільною сумісною власністю подружжя та поділити його. З огляду на викладене позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль Nissan Mikra, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вартістю 145140,00 грн, автомобіль Ford Mustang, 2016 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вартість якого 493970,00 грн, автомобіль Dodge Caliber, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вартість якого 209900,00 грн, банківський вклад в АТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 100000,00 грн, та рухоме майно: духовий шкаф «Samsung» вартістю 16000,00 грн, посудомийка «Воsh» вартістю 19000,00 грн, стілець офісний з вентиляцією вартістю 2500,00 грн, спальне ліжко «Територія сну» вартістю 22000,00 грн, диван бархатний з отаманкою вартістю 22000,00 грн, пральна машинка «Samsung» вартістю 16000,00 грн, холодильник «Воsh» вартістю 19000,00 грн, стілець офісний «ІКЕА» вартістю 3000,00 грн, шкаф платяний на 2 секції вартістю 8000,00 грн, два комоди - 6000,00 грн і 4000,00 грн, ліжко двухспальне з матрацом - 20000,00 грн, та поділити вказане майно між позивачем та відповідачем наступним чином: визнати за позивачем право власності на автомобіль Nissan Mikra, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вартістю 145140,00 грн, та право власності на рухоме майно: духовий шкаф «Samsung» вартістю 16000,00 грн, посудомийка «Воsh» вартістю 19000,00 грн, стілець офісний з вентиляцією вартістю 2500,00 грн; стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 банківського вкладу в АТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 50000,00 грн; залишити у власності відповідача автомобіль Ford Mustang, 2016 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вартість якого 493970,00 грн, автомобіль Dodge Caliber, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вартість якого 209900,00 грн, та 1/2 банківського вкладу в АТ «Райффайзен, Банк Аваль» в сумі 50000,00 грн, та рухоме майно: спальне ліжко «Територія сну» вартістю 22000,00 грн, диван бархатний з отаманкою вартістю 22000,00 грн, пральна машинка «Samsung» вартістю 16000,00 грн, холодильник «Воsh» вартістю 19000,00 грн, стілець офісний «ІКЕА» вартістю 3000,00 грн, шкаф платяний на 2 секції вартістю 8000,00 грн, два комоди вартістю 6 000,00 грн і 4000,00 грн, ліжко двухспальне з матрацом вартістю 20000,00 грн; стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за відступлення від рівності часток в сумі 309615,00 грн. Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та банківські рахунки. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2022 забезпечено позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке зареєстровано за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ), а саме на: автомобіль Ford Mustang, 2016 року випуску, д.н.з. [NUMBER] ; автомобіль Dodge Caliber, 2007 року випуску, д.н.з [NUMBER] ; автомобіль Nissan Miсra, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . В задоволенні решти вимог заяви - відмовлено. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.02.2022 прийнято справу до розгляду у загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання. 19.04.2022 у підготовчому засіданні [PERSON] надав суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю, мотивовану тим, що сторони зареєстрували шлюб 21.04.2018, який розірвано 15.02.2022 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці. Причиною розірвання шлюбу стало те, що у позивача з`явився інший чоловік, відтак вона з власної волі залишила квартиру, в якій вони проживали разом і оскільки майна, яке було б придбано за наші спільні кошти не було, з цього приводу у них не виникало жодних спорів. Як наслідок 13.01.2022 сторони разом подали заяву до відділу РАЦС про розірвання шлюбу і через місяць [PERSON] отримав відповідне свідоцтво. Однак, для нього стало суцільною несподіванкою отримати позовну заяву про поділ спільного майна подружжя, до переліку якого було внесено майно, яке придбано до укладення шлюбу. Так, в обґрунтування своїх вимог позивач заявляє, що під час шлюбу за спільні сімейні кошти ними було придбано декілька об`єктів рухомого майна, а саме: автомобіль Ford Mustang, 2016 року випуску, вартістю 493970,00 грн; автомобіль Dodge Caliber, 2007 року випуску, вартість якого 209900,00 грн; автомобіль Nissan Miсra, 2008 року випуску, вартістю якого 145140,00 грн; духова шафа «Samsung», вартістю 16000,00 грн; посудомийка «Bosh», вартістю 19000,00 грн; стілець офісний з вентиляцією, вартістю 2500,00 грн.; спальне ліжко «Територія сну», вартістю 22000,00 грн; диван бархатний з отаманкою, вартістю 22000,00 грн; пральна машинка «Samsung», вартістю 16000,00 грн; холодильник «Воsh», вартістю 19000,00 грн; стілець офісний «ІКЕА», вартістю 3000,00 грн; шкаф платяний на 2 секції, вартістю 8000,00 грн; два комоди, вартістю 6000,00 грн і 4000,00 грн; ліжко двухспальне з матрацом, вартістю 20000,00 грн. Також позивач вказує на спільні кошти в сумі 100000 грн, які ніби то покладені на відкритий [PERSON] рахунок у АТ «РайфайзенБанкАваль». При цьому, [PERSON] не вказує жодних відомостей щодо походження коштів, які слугували розрахунком за придбані об`єкти. Більш того, [PERSON] сама ж зазначає про те, що кожен із них мав свої особисті заощадження, що в свою чергу свідчить і про відсутність спільного бюджету. Крім того, у своїй позовній заяві [PERSON] вказала до поділу майно, яке ними не купувалося взагалі. Це якісь неіснуючі «ліжко двухспальне з матрацом», вартістю 20000,00 грн та «стілець офісний з вентиляцією, вартістю 2500,00 грн». Також у них відсутні будь-які грошові заощадження, на які вказує у своєму позові [PERSON] . При цьому вона надає копію довідки від 18.01.2020 щодо відкриття на ім`я [PERSON] рахунку [NUMBER] у банку Райфайзенбанк Аваль і навмання вважає наявність там коштів. У цій же довідці зазначено дату відкриття - 27.02.2014. Однак, як вбачається з банківських виписок по даному рахунку, дата останнього руху коштів на ньому - 12.08.2020. І крім того, це особистий рахунок [PERSON] , відкритий за чотири роки до одруження. Тобто, твердження колишньої дружини про набуття ними спільного майна є хибними, безпідставними, не підтвердженими жодними доказами та спростовуються і наступним. Так, дійсно під час шлюбу [PERSON] було придбано три автомобілі: Ford Mustang, 2016 року випуску, Dodge Caliber , 2007 року випуску, та Nissan Micra, 2008 року випуску. Однак, дані автомобілі купувалися не за спільні кошти подружжя, а за кошти, які належали [PERSON] до шлюбу. Ще з 2014 року по теперішній час [PERSON] працює у ТОВ «ЕДАМ СИСТЕМЗ», його сумарний дохід станом на 21.04.2018 (дата реєстрації шлюбу) склав - 3642820,43 грн. За особисті кошти 10 листопада 2016 року [PERSON] придбав трикімнатну квартиру [ADDRESS] , про що свідчить договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В., зареєстрований в реєстрі за №2742. Продаж вчинено за 100000 грн. У вказаній квартирі [PERSON] самостійно зробив ремонт та придбав усі необхідні для комфортного проживання меблі та побутову техніку, а саме: 14.03.2017 ліжко 1600x2000 см з матрацом, торгової марки «Територія сну», вартістю 20698,80 грн, що підтверджується товарним чеком №ТС49-0218-1 від 14.03.2017 та замовленням на передплату від 18.02.2017 на ім`я [PERSON] ; 31.12.2016 пральну машину «Samsung», вартістю 11999,00 грн, СВЧ «Samsung», вартістю 349,00 грн (з урахуванням передноворічної знижки) та поглинач коливань Professional white, вартістю 105,00 грн, що підтверджується рахунком-фактурою №ЭЛ5-006041 від 31.12.2016 та квитанцією про оплату товару від 31.12.2016; 20.01.2018 духову шафу «Samsung», вартістю 10999,00 грн, праску Braun, вартістю 1299,00 грн, та вбудовану посудомийну машину Bosch SMV, вартістю 9999,00 грн, що підтверджується видатковою накладною від 20.01.2018 та квитанцією про оплату товару від 20.01.2018; 30.12.2016 холодильник з морозильною камерою Bosch, вартістю 14950,00 грн, що підтверджується замовленням №50375611 від 30.12.2016 та товарним чеком від 30.12.2016; 15.06.2017 диван Каліфорнія з отаманкою, синього кольору, вартістю 18500,00 грн, що підтверджується товарним чеком від 08.06.2017 та квитанцією про оплату товару від 15.06.2017; 23.01.2018 крісло офісне, вартістю 2706,00 грн, що підтверджується фіскальним чеком магазину « JUSK » від 23.01.2018; 11.05.2017 комплект меблів білого глянцевого кольору, системи Letis, вартістю 15000,00 грн, що підтверджується товарним чеком від 11.05.2017. Таким чином, вищевказане майно не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а є особистим майном [PERSON] , оскільки воно придбано ним ще задовго до реєстрації шлюбу з відповідачкою. Як вбачається з інформації територіального сервісного центру МВС №0541 від 18.02.2022, в період часу з 2007 року по теперішній час за [PERSON] були зареєстровані наступні транспортні засоби: ЗА3 -DAEWOO SENS, 2005 року випуску (перебував у власності з 14.10.2009 по 12.10.2017); HONDA CIVIC, 1998 року випуску (у власності з 08.09.2018 по 04.06.2020); PEUGEOT 205 1.4 I, 1987 року випуску (у власності з 14.03.2015 по 24.10.2020); ВАЗ 2108, 1993 року випуску (у власності з 10.10.2015 по 01.09.2021); Ford Mustang, 2016 року випуску; Dodge Caliber, 2007 року випуску та Nissan Micra, 2008 року випуску. Тобто, ще задовго навіть до знайомства з відповідачкою, [PERSON] володів трьома транспортними засобами, за кошти від реалізації яких в подальшому придбав Nissan Micra, 2008 року випуску. Автомобіль ЗАЗ-DAEWOO SENS, 2005 року випуску, був проданий 12.10.2017 за 5700 доларів США. Автомобіль PEUGEOT 205 1.4 I, 1987 року випуску, був проданий 10.06.2020 [PERSON] за 120000 грн, що еквівалентно 4500 доларів США. За кошти виручені від продажу автомобіля PEUGEOT 205 1.4 I, 1987 року випуску, [PERSON] придбав автомобіль Nissan Micra, 2008 року випуску. Окрім того, з урахуванням свого доходу [PERSON] , заощадив ще до шлюбу з відповідачкою 30000 доларів США, які 07.12.2017 були позичені [PERSON] , про що свідчить його письмова розписка. Автомобіль Dodge Caliber, 2007 року випуску, [PERSON] придбав за частково повернуті кошти 30.01.2019, які позичив [PERSON] , попередньо сплативши предоплату за його придбання за кордоном (Німеччина). Оскільки пошук, розмитнення, сертифікація та доставка в Україну потребували тривалого часу, зареєструвати зміг його лише 07.03.2019. 03.02.2021 [PERSON] повернув решту боргу у сумі 26000 доларів США і [PERSON] замовив автомобіль Ford Mustang, 2016 року випуску. Доставка автомобіля здійснювалася морем і тому в Україну автомобіль прибув лише в травні 2021 року. Автомобіль був пошкодженим та потребував ремонту, що потягло за собою певний час для замовлення автозапчастин і відновлення. Тому, після проведення ремонтних робіт, 28.07.2021 автомобіль був поставлений на облік у територіальному сервісному центрі. Зважаючи на те, що автомобілі Ford Mustang, 2016 року випуску, Nissan Micra, 2008 року випуску, та Dodge Caliber, 2007 року випуску, придбані у період шлюбу, але за особисті кошти [PERSON] та без будь-якої участі відповідачки, вважає, що дане майно є його особистою приватною власністю. Просить визнати особистою приватною власністю [PERSON] автомобілі: Ford Mustang, 2016 року випуску, Nissan Micra , 2008 року випуску та Dodge Caliber, 2007 року випуску. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.05.2022 зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю прийнято та об`єднано її в одне провадження із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. 19.05.2022 [PERSON] надала суду заяву про збільшення позовних вимог (вх. 30206), згідно якої просила встановити факт проживання однією сім`єю сторін, без реєстрації шлюбу в період з 10.11.2016 до 20.04.2018 та визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль Nissan Mikra, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вартістю 145140,00 грн, автомобіль Ford Mustang, 2016 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вартість якого 493970,00 грн, автомобіль Dodge Caliber, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вартість якого 209900,00 грн, банківський вклад в АТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 100000,00 грн, та рухоме майно: духовий шкаф «Samsung» вартістю 16000,00 грн, посудомийка «Воsh» вартістю 19000,00 грн, стілець офісний з вентиляцією вартістю 2500,00 грн, спальне ліжко «Територія сну» вартістю 22000,00 грн, диван бархатний з отаманкою вартістю 22000,00 грн, пральна машинка «Samsung» вартістю 16000,00 грн, холодильник «Воsh» вартістю 19000,00 грн, стілець офісний «ІКЕА» вартістю 3000,00 грн, шкаф платяний на 2 секції вартістю 8000,00 грн, два комоди - 6000,00 грн і 4000,00 грн, ліжко двухспальне з матрацом - 20000,00 грн, та поділити вказане майно між позивачем та відповідачем наступним чином: визнати за позивачем право власності на автомобіль Nissan Mikra, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вартістю 145140,00 грн, та право власності на рухоме майно: духовий шкаф «Samsung» вартістю 16000,00 грн, посудомийка «Воsh» вартістю 19000,00 грн, стілець офісний з вентиляцією вартістю 2500,00 грн; стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 банківського вкладу в АТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 50000,00 грн; залишити у власності відповідача автомобіль Ford Mustang, 2016 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вартість якого 493970,00 грн, автомобіль Dodge Caliber, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вартість якого 209900,00 грн, та 1/2 банківського вкладу в АТ «Райффайзен, Банк Аваль» в сумі 50000,00 грн, та рухоме майно: спальне ліжко «Територія сну» вартістю 22000,00 грн, диван бархатний з отаманкою вартістю 22000,00 грн, пральна машинка «Samsung» вартістю 16000,00 грн, холодильник «Воsh» вартістю 19000,00 грн, стілець офісний «ІКЕА» вартістю 3000,00 грн, шкаф платяний на 2 секції вартістю 8000,00 грн, два комоди вартістю 6 000,00 грн і 4000,00 грн, ліжко двухспальне з матрацом вартістю 20000,00 грн; стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за відступлення від рівності часток в сумі 309615,00 грн. Заяву мотивовано тим, що в період з 10.11.2016 по 20.04.2018 сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а 21.04.2018 вони зареєстрували шлюб та спільно проживали до 15.02.2022. Факт проживання з [PERSON] однією сім`єю, підтверджується зокрема довідкою ОСББ «Яблуневий сад 117-А» від 27.04.2022, в якій зазначено про спільне проживання сторін з 10.11.2016 до 15.02.2022 за адресою - [ADDRESS] та Актом складеним за участю сусідів. Крім того, факт спільного проживання з відповідачем підтверджується також і спільними фотографіями, зробленими в період 2016-2018 рр., які підтверджують, що в цей період вони як одна сім`я проводили всі свята, їздили на оздоровлення та відпочинок. Крім того, підтвердити факт проживання однією сім`єю можуть численні свідки. Також факт того, що станом на час придбання квартири (10.11.2016) позивач проживала з відповідачем однією сім`єю підтверджується поясненнями попередньої власниці квартири за адресою - [ADDRESS] - [PERSON] , яка в письмових поясненнях підтвердила той факт, що позивач була присутня разом з [PERSON] на всіх зустрічах з приводу придбання квартири та безпосередньо при укладенні договору купівлі-продажу квартири у нотаріуса [PERSON] . Крім того, в цих поясненнях зазначено, що на зустрічі сторони приходили як пара і ключі від квартири були передані саме [PERSON] . В період спільного проживання без реєстрації шлюбу (2016-2018 рр.) ними було придбано наступне майно: ліжко та матрац, холодильник і пральна машина. Сторони вели спільний сімейний бюджет, купували всі вищевказані речі за спільні кошти. Цими коштами являлася заробітна плата, яку отримувала позивач та заробітна плата, яку отримував [PERSON] . Крім того, під час спільного проживання - в період переїзду у нове житло, на дні народження, свята, на святкування весілля - весь час нам дарувалися кошти та речі для дому зі сторони батьків, друзів, які були в спільному розподіленні і власності. 19.05.2022 [PERSON] надала суду відзив на зустрічну позовну заяву (вх. №30209), згідно якого просила первісний позов задовольнити, зустрічний позов залишити без задоволення, з наступних підстав. Зазначена у зустрічному позові причина розірвання шлюбу - поява в [PERSON] іншого чоловіка - не відповідає дійсності. Це повна нісенітниця. Зазначила, що вони весь час жили мирно разом в одній квартирі на одній території. Останній рік - півтора роки були непорозуміння та сварки, пов`язані з тим, що [PERSON] не був готовий до розширення сім`ї і народження дітей. З ініціативи чоловіка вони подали заяву про розірвання шлюбу. І ще до розірвання шлюбу чоловік влаштовував [PERSON] домашній терор, потай забрав ключі від квартири, машини Nissan Micra та намагався виставити її з квартири щодня, мотивуючи це безпідставними звинуваченнями та тим, що йому треба подумати. З його сторони були постійні образи, маніпуляції, прояви агресії, словесне знущання - одним словом максимальне аб`юзерство, особливо після подання заяви до РАГСу, в зв`язку з чим [PERSON] була змушена викликати поліцію, хвилюючись за свою безпеку. Також [PERSON] намагався під тиском змусити [PERSON] підписати заяву, в якій описав, що їй лишається автомобіль Nissan Micra, а йому два інших авто Dodge Caliber та Ford Mustang. [PERSON] виселив [PERSON] з квартири самостійно без її відома, в той час як вона перебувала на роботі 17.01.22. Перевіз частину речей її батькам, змушував її просити повернення інших частин речей особистих (одягу, взуття), жодних предметів побутових особистого користування досі не віддав (типу фен, праска, подарунки від родини, валіза, коштовний приз виграний нею у серпні 2021 - сап-борд досі утримує у себе, а також речі необхідні їй в роботі - настільна лампа, монітор, клавіатура, стілець офісний). Від 17.01.22 [PERSON] жодного разу не пустив [PERSON] до квартири забрати самостійно речі, також на її прохання забрати речі у його присутності не реагував. Тому, вона звернулася до суду з даним позовом, крім того, просить повернути їй вище названі речі, так як на сьогодні, у військовий час, вона залишилась без роботи. Знову ж таки суцільною брехнею є твердження [PERSON] про те, що спільно нажите майно (меблі та техніка), яке перелічене в зустрічному позові - придбане ним до шлюбу і тому воно не підлягає поділу між ними, так як на думку [PERSON] це майно є його особистою приватною власністю. Додані до зустрічного позову чеки, накладні, рахунки та квитанції, зокрема в частині дати придбання товарів та їх вартості, є сфальсифікованими чоловіком з метою виведення майна з поділу, крім чеку про придбання ліжка і матрацу в «Територія сну». Тому ставить під сумнів дані докази і просить суд витребувати у відповідача для огляду в судовому засіданні, для того, щоб зафіксувати наявність у відповідача оригіналу цього доказу, засвідчити відповідність поданих ним копій оригіналам цих документів та щоб зафіксувати факт використання даних документів в якості доказів. Крім того, [PERSON] міг підібрати не свої чеки, але з аналогічними товарами, придбаними в інший час і за інші суми. Крім того, у 2016 році фіскальні чеки не видавалися ще, їх не існувало в «Техноярмарку», видавалися лише накладні. Зазначила, що вона з відповідачем спільно купувала всі ці товари, тому отримавши зустрічну позовну заяву навідалася до продавців цих товарів, показала їм квитанції, чеки та накладні, які подавалися відповідачем до зустрічного позову. Продавці підтвердили, що дані документи не відповідають дійсності. Тому, у випадку подання суду оригіналів таких доказів вона подаватиме заяву до правоохоронних органів про порушення кримінального провадження за ч. 1, 4 ст. 358 Кримінального кодексу України (Підроблення документів та використання підробленого документа), в межах кримінального провадження подаватиметься клопотання про витребування інформації про операції купівлі-продажу у продавців та допиту тих осіб чий підпис міститься на поданих відповідачем чеках, рахунках та накладних. Та проведення технічної експертизи документів на предмет їх фальсифікації та підробки. У випадку не надання відповідачем оригіналу просить застосувати ст. 95 ЦПК України, та не враховувати дані докази при винесенні рішення по справі. [PERSON] зазначає, що побутова техніка та меблі придбані ним в період 2016-2018 рр., ще до реєстрації шлюбу, а тому на його думку ці товари є його особистою приватною власністю і не підлягають поділу. Проте, звертає увагу суду на те, що деякі товари (ліжко, матрац в «Територія сну», холодильник і пральна машина), які перелічені в зустрічному позові дійсно придбані ще до реєстрації шлюбу, проте вони придбані під час їх спільного проживання однією сім`єю, а тому вони теж являються спільною власністю та мають враховуватися при поділі майна подружжя. Зазначає, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 10.11.2016 до 20.04.2018. 21.04.2018 року вони зареєстрували шлюб та проживали спільно до 15.02.2022 (дата розірвання шлюбу Відділом ДРАЦС). У період їх спільного проживання без реєстрації шлюбу (2016-2018 рр.) вони вели спільний сімейний бюджет, купували всі вищевказані речі за спільні кошти. Цими коштами являлася заробітна плата, яку отримувала [PERSON] та заробітна плата, яку отримував [PERSON] . Завідомо неправдивими є і твердження [PERSON] про те, що кошти які знаходяться на рахунку в АТ «Райффайзен Банк Аваль» є його особистою власністю, оскільки рахунок у банку відкритий ще в 2014 році. Проте, [PERSON] не претендує на ті кошти які покладені на рахунок в 2014 році, а претендує на поділ тих коштів, які були покладені на цей рахунок в 2016-2018 рр. під час їх проживання однією сім`єю та під час шлюбу з 2018 року по 15.02.2022 та які були наявні на рахунку в банку станом на час припинення сімейних відносин. Щодо дат придбання меблів та побутової техніки то всі дати та ціни, які вказані [PERSON] в зустрічному позові не відповідають дійсності, оскільки майно купувалося не в ті роки, в які зазначає [PERSON] , крім чека на ліжко «Території сну», який є дійсним. Додані [PERSON] до зустрічного позову документи про придбання побутової техніки - не є належними та допустимими доказами. Зокрема товарний чек від 11.05.2017р. про придбання меблів «Lettis» є підробленим, оскільки не містить ні зазначення назви магазину ні прізвища особи, яка його підписала, ні печатки магазину. Ні дата, ні вартість, ні перелік одиниць меблів не сходяться (він вказав в перелік одиниць Lettis ще один комод та тумбу). Насправді ці меблі купувалися 17.12.2020 про що свідчить відповідь, яку на адвокатський запит надала ФОП [PERSON] , зазначивши вартість придбання 25500 грн. Більше того, ні дата придбання ні вартість, яка зазначена в чекові - не відповідають дійсності. Чек про придбання крісла офісного від 23.01.2018 теж не є належним та допустимим доказом, оскільки це чек на інше крісло, а не на те, яке ми з [PERSON] придбали у шлюбі. Тому даний чек не має жодного відношення до того майна, яке зазначене нею в позовних вимогах. Тобто, [PERSON] надає чек про купівлю свого офісного крісла, а крісло [PERSON] купувалось пізніше - 28.03.2020, про що додає до відзиву товарний чек, який підтверджує факт придбання саме того крісла, яке зазначалося нею в позовних вимогах - Крісло Ultra Хром на суму 1995,00 грн. Не є належним і допустимим доказом придбання Дивану «Каліфорнія» товарний чек від 08.06.2017 та банківський (касовий) чек від 15.06.2017. В цих чеках хоч і співпадає сума - 18500,00 грн, проте дати різні (15.06.2017 та 08.06.2017), що свідчить про те, що ці чеки взагалі не мають жодного відношення один до одного. Більше того, на один і той самий товар не могли видати два різні чеки, причому двома різними продавцями - ТОВ «Світ меблів» і [PERSON] . Крім того, чек від 08.06.2017 є підробленим, оскільки не містить ні зазначення назви магазину ні печатки магазину. Зазначення продавцем [PERSON] не робить цей чек належним доказом, оскільки не вказано, що він являється ФОПом, а отже він не мав права на здійснення торгівлі цими товарами, оскільки не вів підприємницьку діяльність і не був працевлаштований у цьому магазині. Насправді даний товар купувався не в 2017 році, а значно пізніше - 13.03.2019 за суму 32899 грн, на підтвердження додає відповідний документ виданий ФОП [PERSON] в ТЦ «Плаза Парк». Тому, чек нібито виданий магазином «Світ меблів» не відповідає дійсності. Надані в якості доказів Замовлення від 30.12.2016 та товарний чек від 30.12.2016 на холодильник «Воsch» - теж не є належними доказами, оскільки це чеки не від цього холодильника, який купувався нею і [PERSON] за час спільного проживання і шлюбу. В квартирі [PERSON] знаходиться інший холодильник, іншої потужності та марки, лише назва фірми «Воsch» співпадає. Цей факт буде встановлено експертом під час проведення товарознавчої експертизи після огляду холодильника в квартирі [PERSON] , клопотання про призначення експертизи додане до позовної заяви. Знову ж таки товарний чек від 30.12.2016 є підробленим оскільки не містить ні зазначення назви магазину ні прізвища особи, яка його підписала, ні печатки магазину. Фактично на холодильник надано два чеки від однієї і тієї ж дати 30.12.2016, які містять підписи абсолютно різних людей. Рахунок-фактура від 31.12.2016 на пральну машину «Самсунг» не підтверджує факт придбання товару саме 31.12.2016, крім того рахунок не містить обов`язкового реквізиту - підпису особи, яка видала рахунок і печатки. Більш того про підробку чеку свідчить той факт, що [PERSON] по приходу в магазин видали рахунок-фактуру на цей же товар, але датовану 03.01.2017, що стверджує той факт, що чек таки підроблявся, бо дійсна дата покупки не 31.12.2016, а 03.01.2017, і постачальник насправді там інший - ФОП [PERSON] . Не є належним доказом придбання товару документ під назвою «заказ (чек на предоплату)» та «заказ» від 18.02.2017, ні товарний чек від 14.03.2017 про придбання ліжка і матрацу за суму 20698,80 грн, оскільки даний документ не містить печатки підприємства, яке зазначено в цих «заказах» і «чеку» (ні печатки - «Территория сна» ні печатки ФОП [PERSON] ). Чеки та накладні видані магазином « Ельдорадо » на духову шафу, праску та вбудовану посудомийну машину теж є підробленими (на її думку), для їх перевірки зроблено адвокатські запити проте, відповіді на запит поки отримано не було. Щодо тверджень [PERSON] , що він мав у власності три автомобілі - ВАЗ, ЗАЗ та «Honda Civic» і саме за кошти отримані від продажу цих автомобілів він придбав автомобіль «Nissan Mikra» - то ці твердження є завідомо неправдивими, вони не відповідають дійсності, та не підтверджені жодними доказами. Адже згідно Інформації з сервісного центру МВС «Honda Civic» відповідач продав 04.06.2020, ВАЗ продав 01.09.2021, «Пежо» - 14.10.2020, ЗАЗ - 12.10.2017, в той час як «Nissan Mikra» придбано 02.10.2020. Даний автомобіль («Nissan Mikra») купувався за наші спільні кошти [PERSON] та [PERSON] . Навіть якщо зрівняти дати продажу попередніх трьох автомобілів і дату придбання «Nissan Mikra», це вже свідчить про те, що продаж та купівля відбувалися в різні роки, в різні місяці. Більше того, суми отримані [PERSON] від продажу попередніх автомобілів (5700 доларів та 4500 доларів США) нічим не підтверджені та не відповідають дійсності. [PERSON] не надано жодних доказів, які б підтверджували ці суми (договори продажу автомобілів в яких би вказувалася ціна продажу ним до зустрічного позову додані не були). Не відповідає дійсності і твердження [PERSON] , що він придбав автомобілі Додж та Форд Мустанг за кошти, які йому повернув в якості боргу приятель [PERSON] . До зустрічного позову ним не надано жодних доказів, які б підтверджували наявність у позикодавця коштів в сумі 30000 доларів США станом на 07.12.2017 (виписки з банку про зняття коштів, виписки з депозитних рахунків тощо). [PERSON] не мав таких коштів, щоб дати в борг [PERSON] таку суму так як у 2016 ним була придбана квартира, на яку відкладалися кошти декілька років (працюючи на Ераm). І не надано жодних доказів, що саме коштами повернутими в якості боргу [PERSON] розраховувався за придбані автомобілі, а не спільними сімейними коштами. Тому, в даному випадку має застосовуватися презумпція спільності майна придбаного в шлюбі, яку не спростував належними та допустимими доказами [PERSON] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.06.2023 (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) суд прийняв до розгляду заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог за первісним позовом (а.с. 186 т.1). 24.06.2022 [PERSON] надав суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог (вх. №38615), згідно якого вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними, не підтвердженими доказами та такими, що ґрунтуються на припущеннях самої позивачки, з наступних підстав. [PERSON] звернулася з первісним позовом про поділ спільного майна подружжя та вказала, що з 21.04.2018 по 15.02.2022 перебували у зареєстрованому шлюбі. Що саме під час шлюбу за спільні кошти ними було придбано декілька об`єктів рухомого та нерухомого майна. При цьому, позивач не надала жодних доказів про наявність такого майна та про сам факт його придбання. І лише після того, коли було подано зустрічний позов про визнання майна особистою приватною власністю з доданими письмовими доказами часу придбання майна, у [PERSON] з`явилася інша версія, яку викладено у вигляді заяви про збільшення позовних вимог. В обґрунтування даної заяви позивач вказала на факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 10.11.2016 до 20.04.2018. Тобто, такою вимогою вона вирішила охопити до поділу весь перелік майна, в тому числі і належну на праві особистої приватної власності [PERSON] квартиру [ADDRESS] . І вже у своїй заяві [PERSON] вказує на те, що не під час шлюбу, а за час спільного проживання без реєстрації шлюбу ними було придбано наступне майно: ліжко та матрац, холодильник і пральна машина. І що решта побутового майна, яке знаходиться у квартирі [PERSON] , дарувалося їм друзями та родичами саме за час їх спільного проживання. [PERSON] так захопилася збиранням доказів, що вдалася навіть до обману. Так, позивач на підтвердження спільного проживання, додала в якості письмових доказів, акт з підписами сусідів, у якому надруковано: «підтверджую, що [PERSON] дійсно проживала разом з своїм [PERSON] однією сім`єю за адресою (і дописано): [ADDRESS] з 10.11.2016 р. до 15.02.2022 р. та надала довідку ОСББ про склад сім`ї №122 від 27.04.2022 р. Однак, як вбачається з листа-відповіді №06 від 22.06.2022 року на запит адвоката Шикунової А.О., вказана довідка була видана на підставі акту, який був складений особисто [PERSON] , а голова правління ОСББ «Яблуневий Сад 117-А» лише засвідчила підписи сусідів станом на 27.04.2022. У даній довідці в графі «вид реєстрації» вказано, що «проживає без реєстрації». А також у графі «дата реєстрації» вказано «10.11.2016 року», яку згідно акту [PERSON] вказала сама. При цьому, [PERSON] ніколи не була зареєстрованою у належній [PERSON] квартирі, що підтверджується нею ж наданою до первісного позову довідкою про реєстрацію місця проживання особи №1320 від 11.01.2022, у якій вказано, що [PERSON] з 05.02.2003 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Протоколами опитування сусідів від 23.06.2022 року - [PERSON] та [PERSON] підтверджено той факт, що [PERSON] самостійно визначила дати та вписала їх після підписання акту свідками. Зокрема, сусідка з квартири [ADDRESS] - [PERSON] , вказала на те, що дівчина [PERSON] попросила підписати акт про те, що бачили як сусідку. На момент підпису, в акті не було ніяких відомостей, що вона проживає з 10.11.2016. Більш того, [PERSON] ствердно вказала на те, що [PERSON] не проживала у квартирі з 2016 року, оскільки після купівлі квартири у ній більше року робився ремонт, у квартирі не проживав ніхто. І побачила остання нову сусідку у 2018 році. Сусід з квартири [ADDRESS] - [PERSON] , також вказав на те, що одразу після того як виїхали попередні господарі, у квартирі [ADDRESS] проводився ремонт, який тривав більше року. Протягом усього часу з моменту придбання квартири [PERSON] і до вселення, сусід знав, що [PERSON] не одружений і ні з ким не проживає. У квітні до нього підійшла колишня сусідка з кв. [ADDRESS] , до речі він не знав навіть як її звати, а знав тільки візуально, вона попросила підтвердити факт її проживання у квартирі [ADDRESS] . При цьому, в підготовленому акті не було вказано жодної дати і тому [PERSON] власноручно дописав фразу «періодично бачив». Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на частину майна за кожною із сторін. Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1026цс15 від 23 вересня 2015 року. Спільний відпочинок на морі, спільні поїздки, спільне святкування свят, про що надані суду світлини, не є достатніми доказами, а свідчать лише про наявність дружніх стосунків, періодичне спільне проведення вільного часу. Позивачем не надано жодних документальних доказів, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі тощо. Позивачем не надано допустимих доказів про придбання спірного майна внаслідок спільної праці та внаслідок проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно. Натомість, надані [PERSON] докази повністю спростовують позицію [PERSON] 11 листопада 2016 року [PERSON] придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] . 30 листопада 2016 року [PERSON] зареєструвався в ній. Однак, згідно п. 20 Договору продажу, продавець ще до 25 грудня 2016 року поживала у квартирі, оскільки мала потребу на вивезення власних речей. Квартира була в поганому стані, після затоплення сусідами в деяких кімнатах був грибок, а також постійні проблеми з сантехнікою. Тому [PERSON] одразу прийняв рішення поступово починати капітальний ремонт. Було повністю демонтовано старі труби, проводку і сантехніку. А надалі весь ремонт проводився більше року. У цей період часу в квартирі проживати звісно було неможливо. Від моменту придбання квартири, [PERSON] не гаючи часу почав закуповувати усе необхідне: побутову техніку і меблі. На початку 2018-го року [PERSON] зробив пропозицію одруження [PERSON] , і 21-го квітня вони одружились. Усі фінансові затрати по організації весілля [PERSON] взяв на себе, навіть вбрання нареченої. Після одруження, перед заселенням у квартиру між ними трапився конфлікт. Як з`ясувалося, [PERSON] не хотіла поселятись у квартиру без її реєстрації за цією адресою. Ось нещодавно, [PERSON] також дізнався про подібну вимогу від її батьків до його, прямо у день їх весілля. Така поведінка тоді здалася дуже дивною, але конфлікт з [PERSON] вони залагодили і більше до цього питання не поверталися. Перший рік жили чудово, насолоджувались новим життям, будували сім`ю. [PERSON] ніколи не цікавився яку зарплатню отримує [PERSON] і не вимагав вносити свої доходи у сімейний бюджет. [PERSON] покривав зі свого доходу всі необхідні витрати: комунальні, побутові, продукти, бензин, витрати на одяг, медицину і т.д. Усі подорожі чи розважальні заходи також оплачувалися ним. На початку 2020-го року, у період пандемії, їм довелось перейти на роботу з дому. [PERSON] радів можливості бути частіше разом, але в цей період часу відношення до нього з боку дружини почало змінюватись: вона стала дратівливою і холодною. Коли [PERSON] намагався з`ясувати зміну поведінки, у відповідь чув докори та безпідставні звинувачення у чомусь. Згодом, влаштувавшись на нову роботу в туристичне агентство, [PERSON] почала затримуватись, поверталася додому близько 23:00 год. При цьому, навіть уникала будь- яких пояснень. Наприкінці 2021-го року [PERSON] дізнався про тривалі відносини між його дружиною та іншим чоловіком. Це, власне, і стало основною причиною їхнього розлучення. [PERSON] не є конфліктним взагалі і тому запропонував розійтися мирно. [PERSON] попросила залишити їй один з автомобілів, які [PERSON] придбав за цей час. Вони навіть домовилися піти разом до нотаріуса, однак в запланований день [PERSON] відмовилась від укладення договору. Днем пізніше, вона почала заявляти про поділ іншого майна. Після отримання у РАЦСі свідоцтва про розлучення [PERSON] добровільно залишила квартиру. [PERSON] ще допоміг їй орендувати квартиру за адресою: [ADDRESS] , власними коштами оплатив оренду на 2 місяці. Усі викладені вище обставини можуть підтвердити також і свідки. 07.07.2022 представник [PERSON] - адвокат Зубань О.О. у підготовчому засіданні надав додаткові письмові пояснення, згідно яких первісний позов [PERSON] просив задовольнити у повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] - відмовити у повному обсязі, з огляду на наступне. [PERSON] вказує, що твердження [PERSON] , що ніби то у їх сім`ї не було спільного бюджету і що всі покупки він оплачував особисто за власні кошти є завідомо неправдивими і не підтверджені жодними доказами. Насправді у сторін був спільний бюджет з самого початку, тобто з 2016 року, з того часу як вони почали проживати разом. Всі покупки здійснювалися за рахунок спільного бюджету, сімейні відпочинки теж планувалися і оплачувалися разом з спільного бюджету. Про вказане свідчить те, що в кінці 2016 року навіть квартиру, в якій потім почали проживати разом, [PERSON] та [PERSON] вибирали разом, спільно ходили до ріелторів, до нотаріуса на укладення договору купівлі-продажу квартиру (дану обставину підтвердила попередній власник квартири, надавши письмові пояснення), спільно займалися вибором дизайну квартири, техніки та меблів, які купувалися в квартиру та інше. Попередня власниця квартири виїхала 25.12.2016 після чого туди заїхали [PERSON] та [PERSON] та почали проживати разом. Через деякий час вони замінили труби по стояку в туалеті. І проживали там до кінця 2017 року поки не знайшли підрядників, які почали там робити капітальний ремонт. Підготовчі роботи проводилися в кінці 2017 року - початок 2018 року, під час яких сторони проживали в квартирі. Капітальні ремонтні роботи проводилися в лютому-березні 2018 року (заміна підлоги, поклейка обоїв, кладка плитки та інші), саме на час капітальних робіт сторони виїжджали з квартири. Однак після закінчення капітальних робіт сторони повернулися проживати в квартиру, де фактично і проживали весь час до початку процедури розірвання шлюбу. Вони поступово купували нові речі, змінювали меблі та техніку, зокрема придбали диван та інші речі. Викладена у відзиві на позов причина розірвання шлюбу також не відповідає дійсності. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2022 по справі призначено судову товарознавчу та автотоварознавчу експертизу на час якої провадження по справі зупинено. 13.12.2022 провадження по справі поновлено в зв`язку з надходженням висновків експертів. 23.01.2022 у підготовчому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Зубань О.О. надав суду заяву про зменшення позовних вимог, згідно яких просить визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль Nissan Mikra, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вартістю 173845,10 грн, автомобіль Ford Mustang, 2016 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вартість якого 540283,60 грн, автомобіль Dodge Caliber, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вартість якого 224154,35 грн, та рухоме майно: духовий шкаф «Samsung» вартістю 8099,50 грн, посудомийка «Воsh» вартістю 19000,00 грн, стілець офісний з вентиляцією - 2500,00 грн, спальне ліжко «Територія сну» - 3537,50 грн, диван бархатний з отаманкою - 35000,00 грн, пральна машинка «Samsung» - 16000,00 грн, холодильник «Воsh» - 8199,50 грн, стілець офісний «ІКЕА» - 716,00 грн, шкаф на 2 секції - 5550,00 грн, комод габаритними розмірами 95x40x75 - 2100,00 грн, комод габаритними розмірами 85x165x40 - 4150,00 грн, двохспальний матрац - 1750,00 грн, Ліжко двухспальне - 20000,00 грн, та поділити вказане майно між позивачем та відповідачем наступним чином: визнати за позивачем право власності на автомобіль Nissan Mikra, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вартістю 173845,10 грн, та право власності на рухоме майно: духовий шкаф «Samsung» вартістю 8099,50 грн, холодильник «Воsh» моделі КGN39XL35 вартістю 8199,50 грн, комод габаритними розмірами 85x165x40 - 4150,00 грн. Залишити у власності відповідача автомобіль Ford Mustang, 2016 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вартість якого 540283,60 грн, автомобіль Dodge Caliber, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вартість якого 224154,35 грн, та рухоме майно: спальне ліжко «Територія сну» - 3537,50 грн, диван бархатний з отаманкою - 35000,00 грн, пральна машинка «Samsung» - 16000,00 грн, стілець офісний «ІКЕА» - 716,00 грн, шкаф на 2 секції - 5550,00 грн, комод габаритними розмірами 95x40x75 - 2100,00 гр., двоспальний матрац - 1750,00 грн, ліжко двоспальне - 20000,00 грн, комод габаритними розмірами 95x40x75 - 2100,00 грн, стілець офісний з вентиляцією - 2500,00 грн, посудомийка «Воsh» вартістю 19000,00 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за відступлення від рівності часток в сумі - 338148,77 грн. Встановити факт проживання однією сім`єю позивача та відповідача без реєстрації шлюбу в період з 10.11.2016 до 20.04.2018. 23.01.2023 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області прийнято до розгляду заяву про зменшення позовних вимог. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2023 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду. 18.10.2023 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області відмовлено у задоволені клопотання представника позивача-відповідача [PERSON] - адвоката Шиманського В.М. про повернення до стадії підготовчого провадження, клопотання про призначення експертизи залишено без розгляду. У судовому засіданні представник позивача - відповідача [PERSON] - адвокат Шиманський В.М., який діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги) серії АВ №1072208 від 18.04.2023, первісний позов підтримав, просив задовольнити, зустрічний позов не визнав, заперечував щодо його задоволення. Відповідач-позивач [PERSON] та його представник - адвокат Шикунова А.О., яка діє на підставі ордера серії АВ №1030884 від 14.03.2022, в судовому засіданні зустрічний позов підтримали просили задовольнити, первісний позов не визнали заперечували щодо його задоволення. Допитана як свідок [PERSON] , яка є подругою та кумою [PERSON] , показала, що [PERSON] та [PERSON] зустрічалися, жили громадянським шлюбом, у 2018 році одружилися. У кінці 2016 року придбали квартиру в якій жили і приблизно через рік з`їжджали з неї, оскільки робили у ній ремонт, який тривав близько року. Як повідомляла [PERSON] , то вони все планували спільно, ремонт розпочали пізніше, так як одразу після придбання квартири не вистачало коштів для його проведення, також після одруження [PERSON] змінив своє авто, [PERSON] придбали Ніссан Мікра , придбали Форд Мустанг із Америки. Свідок [PERSON] , яка є подругою [PERSON] , показала, що [PERSON] та [PERSON] познайомилися десь у 2012-2013 році, зустрічалися з 2013 року, одружилися у квітні 2018 року. Особисто познайомилася з [PERSON] у 2015 році на День народженні [PERSON] , у той час вони були парою. У 2016 році [PERSON] повідомила, що вона з [PERSON] почали жити разом. Також [PERSON] казала, що купили квартиру із стареньким ремонтом. Заїхали у придбану квартиру після того як з`їхала попередня власниця квартири, коли саме це було їй не відомо, і у ній вони жили без ремонту до кінця 2017 року. Після купівлі квартири певний час збирали кошти на ремонт. У кінці 2017 року розпочали ремонт, який тривав близько року, [PERSON] та [PERSON] наймали дизайнера, багато чого обирали разом, також допомагав батько [PERSON] . На період проведення ними ремонту у квартирі роз`їхалися та якийсь час жили окремо. Як відомо із слів [PERSON] з часу, коли вони почали проживали разом почали вести спільний бюджет, також відомо, що вони мали три авто: одне з яких було сімейне, інше авто придбали для [PERSON] - Ніссан , а третє - кабріолет червоного кольору. Свідок [PERSON] , який є рідним братом [PERSON] , показав, що [PERSON] з [PERSON] познайомилися десь у 2012-2013 роках, разом їздили на відпочинок на море. У 2013 році особисто познайомився з [PERSON] , як з хлопцем [PERSON] . До реєстрації шлюбу [PERSON] частенько приходив у гості на вихідні, залишався на ніч. Коли фактично почали жити як чоловік та дружина йому не відомо, почали жити разом вже після того як купили квартиру, у кінці 2016 року, скільки точно вони проживали у квартирі до початку ремонту не пам`ятає, потім запланували у квартирі робити ремонт, так як у ній був старий ремонт. Якийсь час збирали кошти на ремонт. Спочатку допомагали завозити речі на квартиру, а перед ремонтом вивозити з неї, також допомагали із завантаженням, перевезенням та вивантаженням будівельних матеріалів, іноді по приїзду [PERSON] був з [PERSON] , іноді - сам., за які кошти купували йому не відомо. У період проведення ремонту [PERSON] та [PERSON] проживали окремо у батьків. Після реєстрації шлюбу проживали у квартирі, в якій було проведено ремонт. Крім того, [PERSON] було придбано автомобілі, зокрема Додж Калібр , Ніссан Мікра , Форд Мустанг . Однак за які кошти купувалися вказані автомобілі та квартира йому не відомо. Свідок [PERSON] , яка є подругою [PERSON] з 2009 року, показала, що з [PERSON] познайомилась в кінці весни 2012 року, саме тоді з ним і познайомилася [PERSON] . У 2013 році [PERSON] з [PERSON] почали зустрічатися, пізніше уклали шлюб, при цьому ще до укладення шлюбу жили як чоловік та дружина, так як [PERSON] приходив до будинку, де жила [PERSON] із своєю родиною, ночував там, про що їй відомо із телефонних розмов, оскільки вона як подруга по декілька разів на тиждень зідзвонювалися з [PERSON] і під час тих розмов, приблизно раз на два тижні, чула голос [PERSON] . У період з 2013 року до реєстрації шлюбу зустрічалася із [PERSON] та [PERSON] , коли вони позиціонували себе як чоловік та дружина, тричі: вперше в автомобілі, коли вони дізнавалися про перспективи роботи для [PERSON] в ІТ-сфері, наступні рази вони приїжджали у гості. Зазначила, що у них був спільний бюджет, так як протилежного їй не було відомо. Пошуком квартири [PERSON] та [PERSON] займалися разом, відносно належності коштів за які вона була придбана їй не відомо. Після реєстрації шлюбу подружжя проживало у купленій квартирі у [ADDRESS] , спільно займалися ремонтом, який тривав рік. У квартирі здійснювали капітальний ремонт, наймали майстрів, також допомагав [PERSON] батько. Також разом вибирали та купували речі у квартиру. Крім того, [PERSON] та [PERSON] купували транспортні засоби. Останнє авто, яке вони придбали, - Nissan, перед цим з Америки купували - Mustang, і ще був якийсь автомобіль. За які кошти купувалися вказані автомобілі їй достеменно не відомо. Наразі [PERSON] з [PERSON] розійшлися, він її не впустив до квартири, [PERSON] досі не забрала всі свої речі (одяг, шампунь, крем). Свідок [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , показала, що [PERSON] з [PERSON] познайомилися у кінці 2012 році, у 2013 році почали зустрічатися. Зазначила, що як чоловік та дружина [PERSON] та [PERSON] почали проживати у 2013 році. У 2013 року [PERSON] близько 2-4 днів на тиждень ночував у їх будинку, а з 2014 року ночував лише на вихідні, деколи навідувався по буднім дням. У листопаді 2016 року [PERSON] придбав за свої кошти квартиру, пошуком якої [PERSON] та [PERSON] займалися спільно. У січні 2017 року [PERSON] та [PERSON] заїхали у квартиру без ремонту, де проживали близько року, у кінці 2017 року знайшли майстрів для проведення ремонту, який розпочали у січні 2018 року, після новорічних свят. Ремонт тривав близько року, оскільки не було коштів про що їй відомо із слів [PERSON] та [PERSON] . 21.04.2018 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Під час проведення ремонту у квартирі [PERSON] та [PERSON] проживали окремо. Спільний бюджет вони почали вести, коли почали жити спільно у квартирі. Також вказала, що автомобілі [PERSON] купував за свої кошти. Свідок [PERSON] який, здійснював ремонтні роботи у квартирі [PERSON] , показав, що у 2016 році з ним зв`язався [PERSON] з приводу проведення ремонтних робіт. У кінці 2016 року вони оглянути об`єкт та домовилися про проведення ремонту. На той час у квартирі знаходилися стара шафа та ящики, до початку ремонту необхідно було повністю звільнити квартиру. Розпочали ремонт у 2017 році після Нового року ближче до весни (на вулиці вже тепліло), так як майстри до того часу завершували роботи на іншому об`єкті. Вказав, що від початку до кінця ремонтні роботи здійснювалися двома майстрами, ним у тому числі. Під час ремонту обговорювалося розташування меблів і техніки, з ними спілкувався лише [PERSON] , іноді приходила його мама, розрахунок за роботу здійснював також [PERSON] , завжди вчасно та без затримок. Ремонтні роботи закінчилися приблизно у період весна-літо 2018 року. Вказав, що тривалий час проведення ремонту був пов`язаний із здоров`ям майстра, крім того роботи виконували якісно, тому не поспішали, а також певні роботи доводилося переробляти. Свідок [PERSON] , яка є близькою подругою матері [PERSON] , показала, що із дружиною [PERSON] познайомилася на весіллі у 2018 році до того часу бачила її лише один раз. У 2016 році, ще до одруження, [PERSON] самостійно придбав квартиру, у яку заїхав вже після закінчення ремонту, ближче до літа 2018 року. До того часу проживав разом із матір`ю у квартирі за адресою: [ADDRESS] . До шлюбу [PERSON] мав грошові заощадження, бо «мама боялася вийти з хати», так як гроші зберігав вдома, також мав два автомобілі: ВАЗ та кабріолет. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою [PERSON] , показала, що до неї та її чоловіка [PERSON] зверталася сусідка, яка просила підписати акт щодо її проживання, у якому на момент його підписання не було вказано ні адреси, ні періоду, акт містив лише друкований текст, рукописний текст був відсутній. Квартира, в якій проживає [PERSON] , була продана восени 2016 року, однак колишня сусідка ще деякий час там проживала, потім до кінця 2016 року було тихо, а вже після різдвяних свят було видно робочих, також приходив [PERSON] і цікавився будинком. Ремонт у квартирі тривав довго, до закінчення ремонту у квартиру ніхто не заселявся. Коли завозили побутову техніку, бачила маму [PERSON] , яка очікувала на доставку, крім того при спілкуванні з нею остання розповіла, що її син [PERSON] самостійно за власні кошти придбав цю квартиру. Після закінчення ремонту часто бачила [PERSON] самого, а [PERSON] бачила дуже рідко. Свідок [PERSON] , яка є хрещеною матір`ю [PERSON] , показала, що [PERSON] у 2016 році придбав квартиру, а у 2018 році одружився. До одруження та близько місяця після весілля [PERSON] жив разом із матір`ю у квартирі, де мав окрему кімнату, працював за комп`ютером. [PERSON] до весілля не бачила. Свідок [PERSON] , який є другом [PERSON] , показав, що познайомився з [PERSON] за два роки до реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , тривалий час дружили сім`ями. До шлюбу [PERSON] володів рядом автомобілів, першим авто було ВАЗ-2108, також у нього були автомобілі Део Ланос , Хонда Сівік та рідкісні колекційні моделі автомобілів, після реєстрації шлюбу ним були придбані Додж Калібр , Ніссан , Мустанг . Для розвитку власної справи та для особистих потреб 07.12.2017 позичив у [PERSON] суму коштів, при цьому особисто запропонував [PERSON] на підтвердження передачі грошей написати розписку, яку було написано в майстерні [PERSON] . Позика була надана безстроково у суму 30000 доларів США під процент у сумі 5000 доларів США, на вимогу обіцяв повернути одразу всю суму, так як переконався, що у разі необхідності йому зможуть допомогти родичі. Першу частину позики у розмірі 9000 доларів США повернув у січні 2019 року на прохання [PERSON] для придбання автомобіля Додж Калібр . Решту боргу разом із процентами у сумі 26000 доларів США повернув у лютому 2021 року, після чого [PERSON] придбав Форд Мустанг , а також із залишку повернутих коштів та коштів із продажу колекційних авто, які належали [PERSON] , було придбано автомобіль для [PERSON] - Ніссан Мікра . Оригінал розписки залишився у [PERSON] , у [PERSON] залишилася копія розписки, яку він знищив. Вислухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності,суд приходить до наступного висновку. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON] , 21.04.2018 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 05.01.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (Т. №1 а.с.10). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданого 15.02.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 15.02.2022 (Т. №1 а.с.75). [PERSON] в позовній заяві вказує, що спільно проживала без реєстрації шлюбу з [PERSON] в період з 10.11.2016 по 20.04.2018 та ними було придбано наступне майно: ліжко та матрац, холодильник і пральна машина. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення поняття «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, і т.п. Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, яке сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Встановлення факту проживання сторін у справі сім`єю без реєстрації шлюбу позивачу необхідно для реалізації положень ст. 74 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (Право спільної сумісної власності подружжя). Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. При цьому не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність поширюється на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя (презумпція спільності майна подружжя). Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17, у постановах Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі №334/4220/18 (провадження №61-19010св20), від 07 липня 2021 року у справі № 760/18983/16 (провадження №61-16673св20). Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір між ними може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Отже, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо такого майна, досліджуються обставини створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, встановлюється час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. З аналізу вказаних норм випливає, що майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею необхідно вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. Згідно положень ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є показання свідків, письмові, речові та електроні докази, а також висновки експертів. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю, до уваги беруться показання свідків про спільне проживання та ведення спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом). До заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою мали місце фактичні шлюбні стосунки. Відповідно до довідки про склад сім`ї №122 від 27.04.2022 виданої головою правління ОСББ «Яблуневий сад 117-А» у квартирі [ADDRESS] зареєстрований з 30.11.2016 [PERSON] - власник, [PERSON] проживала з 10.11.2016 по 15.02.2022 без реєстрації. Будинок знаходиться на балансі ОСББ «Яблуневий 117-А». Зареєстровано в даній квартирі 1 особа та проживала 1 особа (Т. №1 а.с. 147). Згідно акту від 27.04.2022 сусіди з [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] підтвердили, що періодично бачили [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та підтвердили факт проживання [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою з 10.11.2016 р. по 15.02.2022 р. (Т. №1 а.с. 148). Однак, надані докази, а саме акт від 27.04.2022 та довідку про склад сім`ї №122 від 27.04.2022 суд не бере до уваги як належний доказ спільного проживання сторін без реєстрації шлюбу, оскільки на запит адвоката Шикунової А.О., голова правління ОСББ «Яблуневий Сад 117 -А» Малясова О. повідомила, що довідка про склад сім`ї за вих. №122 від 27.04.2022 була видана на підставі акту, який був складений особисто [PERSON] , а голова правління ОСББ «Яблуневий сад 117-А» засвідчила підписи сусідів станом на 27.04.2022. Крім того, голова правління [PERSON] зазначила, що ОСББ «Яблуневий сад 117-А» створено 16.01.2018 та зареєстровано в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (Т. №1 а.с. 194) З викладеного вбачається, що голова правління ОСББ «Яблуневий сад 117-А» Малясова О. засвідчила лише факт підписання сусідами акту, а не сам факт проживання [PERSON] разом із [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] . Крім того, дане ОСББ було створено 16.01.2018, а тому голова правління не могла встановити факт проживання [PERSON] з 10.11.2016 з [PERSON] , оскільки не мала на це правових підстав. Крім того, з протоколу опитування (в порядку п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність») від 23.06.2022 [PERSON] пояснив, що квартиру [ADDRESS] році придбав [PERSON] . Після того, як попередні власники виїхали із квартири, в ній більше року проводився ремонт. Нещодавно він підписав акт, на прохання колишньої сусідки з кв. [ADDRESS] (ім`я її не знає, але візуально знав) про те, що вона проживала в даній квартирі, при цьому в акті не було вказано жодної дати, а тому він вказав, що періодично бачив (Т. №1 а.с. 192). У судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила викладене в протоколі опитування. З протоколу опитування ( в порядку п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність») від 23.06.2022 [PERSON] вбачається, що остання проживає в квартирі [ADDRESS] . Нещодавно до неї підійшла дівчина [PERSON] , яка деякий час проживала із [PERSON] і попросила підписати акт про те, що вона бачила її тут як сусідку. Про те, що [PERSON] проживає квартирі з 10.11.2016 року в акті вказано не було. [PERSON] не проживала в [ADDRESS] з 2016 року, оскільки після придбанням її [PERSON] в квартирі більше року проводився ремонт. Олену, як нову сусідку побачила у 2018 році (Т.№1 а.с. 193). Крім того в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили те, що [PERSON] та [PERSON] не проживали разом, всі витрати по утриманню квартири, ремонт та побутові товари [PERSON] купував за власні кошти. [PERSON] та [PERSON] спільного бюджету, взаємних прав та обов`язків не мали. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надано належних, допустимих та безспірних доказів того, що вона з 10.11.2016 по 20.04.2018 проживала однією сім`єю з відповідачем, вела з ним спільне господарство, мала спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, тобто що між ними в цей період часу мали місце усталені відносини, що притаманні подружжю, у розумінні статті 74 СК України без наявності інших ознак сім`ї. З пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судовому засідання, зі сторони позивача за первісним позовом, судом не встановлено ознак спільного проживання сім`єю, за яким: чоловік та жінка проживають разом, ведуть спільне господарство, мають єдиний бюджет, обговорювали питання фінансового характеру. Спільне відвідування гостей, спільний відпочинок, суд не вважає беззаперечними доказами факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу, оскільки самі вони по собі, без належних підтверджень інших ознак факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу, не являються достатніми доказами, а можуть свідчити лише про наявність дружніх стосунків, періодичне спільне проведення вільного часу. Жоден із допитаних судом свідків зі сторони позивача за первісним позовом, беззаперечно не підтвердив факту перебування сторін у спірний період у фактичних шлюбних відносинах, не доповіли про факти, які б підтвердили проживання сторін саме однією сім`єю. Крім того, покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, такого висновку дійшов Верховний Суд під час розгляду справи №129/2115/15-ц постанова від 14 лютого 2018 року. Посилання [PERSON] в позовній заяві на те, що спільно проживала без реєстрації шлюбу з [PERSON] в період з 10.11.2016 по 20.04.2018 та ними було придбано наступне майно: ліжко та матрац, холодильник і пральна машина, суд оцінює критично, так як позивачем не надано доказів придбання даного майна за спільні кошти. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не доведено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 10.11.2016 по 20.04.2018, і відповідно суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання рухомого майна, а саме: духовий шкаф «Samsung», посудомийка «Воsh», диван бархатний з отаманкою, пральна машинка «Samsung», холодильник «Воsh», двохспальний матрац, ліжко двухспальне, стілець офісний з вентиляцією, спальне ліжко «Територія сну», стілець офісний «ІКЕА», шкаф на 2 секції, комод габаритними розмірами 95x40x75, комод габаритними розмірами 85x165x40, які є похідними, об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Щодо вимог зустрічного позову, суд зазначає наступне. Як вбачається із зустрічної позовної заяви та згідно інформації територіального сервісного центру МВС №0541 від 18.02.2022 року, в період часу з 2007 року по теперішній час за [PERSON] були зареєстровані наступні транспортні засоби: ЗА3 - DAEWOO SENS, 2005 року випуску (перебував у власності з 14.10.2009 року по 12.10.2017 року); HONDA CIVIC, 1998 року випуску (у власності з 08.09.2018 року по 04.06.2020року); PEUGEOT 205 1.4 I, 1987 року випуску ( у власності з -14.03.2015 року по 24.10.2020 року); ВАЗ 2108, 1993 року випуску ( у власності з 10.10.2015 року по 01.09.2021 року); Ford Mustang, 2016 року випуску; Dodge Caliber, 2007 року випуску та Nissan Micra, 2008 року випуску (Т. №1 а.с. 76). Автомобілю ЗАЗ-DAEWOO SENS, 2005 року випуску, який був проданий 12.10.2017 за 5700 доларів США, суд не надає оцінку, так як [PERSON] був власником його в період з 14.10.2009 по 12.10.2017 тобто до реєстрації шлюбу з [PERSON] , а тому даний автомобіль не є предметом спору в даній справі. [PERSON] стверджує, що автомобіль PEUGEOT 205 1.4 I, 1987 року випуску був проданий 10.06.2020 року [PERSON] за 120000 грн, що еквівалентно 4500 доларів США. За кошти виручені від продажу автомобіля PEUGEOT 205 1.4 I, 1987 року випуску [PERSON] придбав автомобіль Nissan Micra, 2008 року випуску. Однак, [PERSON] не надано доказів продажу автомобіля PEUGEOT 205 1.4 I, 1987 року випуску за вказану ним суму та не надано доказів за яку суму було придбано автомобіль Nissan Micra, 2008 року випуску, що унеможливлює суд визначити чи спірний автомобіль було придбано за власні кошти [PERSON] чи за спільні кошти подружжя, так як даний автомобіль було придбано 02.10.2020, раніше ніж, проданий автомобіль PEUGEOT 205 1.4 I, 1987 року випуску - 24.10.2020, а тому суд приходить до висновку, що [PERSON] не надано належних та допустимих доказів того, що спірний автомобіль Nissan Micra, 2008 року випуску було придбано за особисті кошти, а тому він є спільним майном подружжя. Щодо доводів [PERSON] у яких останній вказує, що з урахуванням свого доходу, заощадив ще до шлюбу з [PERSON] 30000 доларів США, які 07.12.2017 були позичені [PERSON] , про що свідчить його письмова розписка, та за частково повернуті кошти [PERSON] було придбано автомобіль Dodge Caliber, 2007 року випуску, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів. Однак, суд ставить під сумнів, що саме за повернуті за договором позики кошти [PERSON] було придбано автомобіль Dodge Caliber, 2007 року випуску, так як послідовний характер укладених правочинів, не значний проміжок часу між ними та відповідний грошовий вираз не свідчать про придбання автомобіля за повернуті кошти по укладеному договору позики із [PERSON] . При цьому суд зауважує, що [PERSON] не доведено факту наявності вказаних коштів, так, як 10.11.2016 року ним було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS] , та як сам [PERSON] стверджує ним особисто придбавалися меблі, побутова техніка та робився ремонт в даній квартирі, а його дохід, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків за 2017 рік становив 964162,47 грн. з яких утримано податку - 48208,12 грн, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] , не доведено належними доказами придбання автомобіль Dodge Caliber, 2007 року випуску за особисті кошти, а тому спірний автомобіль є спільним майном подружжя. Окрім того, [PERSON] не надано належних доказів придбання автомобіля Ford Mustang, 2016 року випуску за особисті приватні кошти, а тому спірний автомобіль суд вважає спільним майном подружжя. Крім того, як вбачається з копії (попереднього) договору поділу спільного майна подружжя від 05.01.2022 року, сторони намагались мирним шляхом врегулювати поділ їх спільного майна, в якому обоє не заперечували щодо придбання в зареєстрованому шлюбі спірних транспортних засобів. Пунктом 3 вказаного договору сторони визначили, що [PERSON] в особисту приватну власність переходить автомобіль Ford Mustang, 2016 року випуску та автомобіль Dodge Caliber, 2007 року випуску. [PERSON] переходить у особисту приватну власність автомобіль Nissan Micra, 2008 року випуску (Т. №1 а.с.180). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя майна: автомобіля Ford Mustang, 2016 року випуску, р.н. [NUMBER] , автомобіль Dodge Caliber, 2007 року випуску, р.н. [NUMBER] , автомобіль Nissan Micra, 2008 року випуску, р.н. [NUMBER] , тобто позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] слід залишити без задоволення. Відповідно до частини першої статті 60 CK України, майно, набуте, подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. Згідно з положеннями статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України). Згідно з частиною четвертою, п`ятою статті 71 СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя. Відповідно до частин другої, четвертої, п`ятої статті 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Під час поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, застосуванню підлягають положення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Враховуючи те, що [PERSON] не заперечує та просить у своїх вимогах визнати за нею право власності на автомобіль Nissan Micra, 2008 року випуску, а у власності [PERSON] залишити автомобіль Ford Mustang, 2016 року випуску та автомобіль Dodge Caliber, 2007 року випуску, при цьому стягнувши на користь [PERSON] грошову компенсацію за відступлення від рівності часток, суд вважає, що даний поділ не суперечить інтересам сторін та підлягає задоволенню. На виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2022 надано висновок експерта № КСЕ-19/102-22/15486 від 24.11.2022, згідно якого ринкова вартість зареєстрованих за [PERSON] транспортних засобів: - автомобіля Ford Mustang, 2016 року випуску, р.н. [NUMBER] , станом на момент проведення експертизи, а саме 09.11.2022 становила 540283,60 грн; - автомобіль Dodge Caliber, 2007 року випуску, р.н. [NUMBER] станом на момент проведення експертизи, а саме 09.11.2022 становила 224154,35 грн; - автомобіль Nissan Micra, 2008 року випуску, р.н. [NUMBER] станом на момент проведення експертизи, а саме 09.11.2022 становила 173845,10 грн. (Т. №2 а.с. 2-32). Оскільки внаслідок поділу між [PERSON] та [PERSON] вищевказаного майна подружжя, загальна вартість майна [PERSON] більша, ніж вартість майна яку виділено [PERSON] , тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на корись [PERSON] різницю в вартості виділеного майна в сумі 295296,43 грн (вартість трьох автомобілів - 938283,05грн/2, отже частка кожного становить по 469141,53грн - 173845,10 грн (вартість авто, що виділяється [PERSON] ) = 295296,43 грн). Враховуючи вище зазначене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає що первісний позов підлягає до часткового задоволення, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 4741,25 грн (4245,05 грн (пропорційно задоволеним позовним вимогам за первісним позовом) + 496,20 грн (за подання заяви про забезпечення позову).

Outcome: partial