Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

У березні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Полтавський комбінат Хлібопродуктів», Міністерство Аграрної політики та продовольства України, треті особи, на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , Управління державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Виконавчого комітету Полтавської міської ради про поновлення на роботі, в якому прохає поновити його на посаді виконуючого обов`язки генерального директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» (т.1 а.с.1-3). Заявлені вимоги вмотивовані позивачем тим, що наказом №78-п від 29.05.2018 Міністерства аграрної політики та продовольства України [PERSON] призначено виконуючим обов`язки генерального директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» з 30.05.2018 до призначення керівника в установленому законом порядку на строк, що не перевищує два місяці. 20.03.2019 на підприємство приїхав [PERSON] та пред`явив наказ №62-п виданий 19.03.2019 Міністерства аграрної політики та продовольства України, за яким [PERSON] призначено в.о. генерального директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» з 21.03.2019 до призначення керівника в установленому законом порядку на строк, що не перевищує два місяці. На письмовий запит позивача ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» повідомило, що наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 26.07.2018 [PERSON] звільнено з посади в.о. директора 27.07.2018 у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору. Оригінал наказу на підприємство не надходив. Звільнення з посади позивач вважає незаконним, а наказ про звільнення протиправним, посилаючись на те, що за наказом №78-п від 29.05.2018 його було прийнято на посаду в.о. генерального директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», а звільнено з посади в.о. директора наказом №130-п від 26.07.2018, проте на іншу посаду позивача не переводили. Окрім того, з посиланням на ст.39-1, ст.40, ст.47, ст.235 КЗпП України, ст.10 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», позивачем стверджено, що із наказом про звільнення його не ознайомлювали, трудову книжку він не отримував, за Витягом з Єдиного державного реєстру станом на 21.03.2019 керівником ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» значиться [PERSON] .. Зазначені обставини на думку позивача підтверджують фактичне виконання ним своїх посадових обов`язків та тривалість трудових відносин [PERSON] як керівника підприємства із 30.05.2018 по 21.03.2019. Провадження у справі відкрито за ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 26.03.2019 та розпочато підготовче провадження. 17.04.2019 представником ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» подано відзив на позовну заяву з проханням позов залишити без задоволення (т.1 а.с.27-29). Заперечення проти позову вмотивовані відповідачем тим, що наказ про звільнення позивача з посади був надісланий на адресу ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», однак його не було зареєстровано у журналі вхідної кореспонденції, що свідчить про приховування колишнім керівництвом факту звільнення. Позивач звільнений з посади наказом №130-п від 26.07.2018 у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору, згідно із п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України. Не зазначення в наказі слова «генерального» є технічною помилкою виконавця. Посилання позивача на ст.39-1, ст.40, ст.47 КЗпП України відповідач вважає безпідставними, оскільки Міністерство аграрної політики та продовольства України вимагало припинення трудових відносин з позивачем, на підтвердження чого направило наказ з чітким зазначенням причини звільнення у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору. Видача належно оформленої трудової книжки і розрахунок з працівником не був проведений через його приховування позивачем. Також [PERSON] фактично не було на робочому місці, підписував документи підприємства перший заступник генерального директора [PERSON] або підпис ставився за допомогою факсиміле. 17.04.2019 Міністерством аграрної політики та продовольства України подано відзив на позовну заяву (т.1 а.с.45-49), в якому представник відповідача прохає відмовити [PERSON] у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що п.4 ч.1 ст.6 ЗУ «Про управління об`єктами державної власності», уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань призначають на посаду та звільняють з посади керівників державних унітарних підприємств, у яких не утворено наглядову раду, установ, організацій та господарських структур, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, та в яких не утворено наглядову раду, укладають та розривають з ними контракти, здійснюють контроль за дотриманням їх вимог. Відповідно до п.10-1 Положення про Міністерство аграрної політики та продовольства України, призначає на посаду та звільняє з посади керівників підприємств, установ, організацій, що належать до сфери управління Мінагрополітики - Державний секретар. Наказом Мінагрополітики №78-п від 29.05.2018 [PERSON] призначено в.о. генерального директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» з 30.05.2018 до призначення керівника в установленому порядку на строк, що не перевищує два місці та установлено посадовий оклад у розмірі 26216 грн на місяць. Вказаний наказ було прийнято на підставі заяви позивача від 24.04.2018 та службової записки начальника відділу організації з приватизації та оренди державного майна Департаменту з управління державною власністю Сатановської М.А. від 23.05.2018 №27-5/389. В подальшому [PERSON] було звільнено з посади у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору, згідно із п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України наказом №130-п від 26.07.2018. Про прийняття наказу Мінагрополітики було повідомлено ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» та [PERSON] листами від 26.07.2018 №37-25-13/18674, №37-25-16/18675. Оскільки Мінагрополітики було прийнято рішення про припинення трудових відносин з позивачем, посилання [PERSON] на ст.39-1 КЗпП України вважає безпідставними. Стверджує, що у Мінагрополітики відсутній імперативний обов`язок видачі копії наказу про звільнення або ознайомлення з таким наказом директора, якого звільнено з підстав ст.36 КЗпП України, адже звільнення відбулось не з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, а саме у зв`язку із припиненням трудового договору. Порядок і строк призначення тимчасово виконуючого обов`язки визначений пунктами 1 та 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР №311-09 від 24.09.1974 «Про умови праці тимчасових робітників і службовців», а саме тимчасовими робітниками і службовцями вважаються робітники і службовці, прийняті на роботу на строк до двох місяців. Осіб, яких приймають на роботу тимчасовими робітниками і службовцями, має бути попереджено про це при укладенні трудового договору. В наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу зазначається, що даний працівник приймається на тимчасову роботу, або зазначається строк його роботи. Заявлені позовні вимоги вважає безпідставними, оскільки звільнення позивача відбулось у порядку та спосіб визначений законодавством. 18.04.2019 представником третьої особи [PERSON] подано письмові пояснення з проханням відмовити у задоволенні позову (т.1 а.с.38-40). Заперечуючи проти задоволення позову представником третьої особи вказано, що позивача було прийнято на посаду в.о. генерального директора з 30.05.2018 до призначення керівника на строк, що не перевищує двох місяців та в подальшому [PERSON] було звільнено з посади у зв`язку із закінченням строку дії договору, а відтак посилання на ст.39-1 КЗпП є безпідставними. Вказує, що призначення позивача на посаду без проведення спеціальної перевірки та неподання [PERSON] декларації за 2017 рік є порушенням законодавства. 22.04.2019 позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог (т.1 а.с.67-68), в якій [PERSON] прохає поновити його на посаді в.о. генерального директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» та стягнути з ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 209728 грн. Вказує, що приймаючи рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи та прохає стягнути з відповідача середній заробіток за період затримки з серпня 2018 року по березень 2019 року. 27.05.2019 представником позивача подано відповідь на відзиви (т.1 а.с.107-112) з проханням задовольнити позов повністю, в якому наголошує на відсутності доказів отримання позивачем спірного наказу та його направлення міністерством та вказує, що фактично трудові відносини в даному випадку тривали і жодна сторона не поставила вимогу про їх припинення. За ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 10.06.2019 заяву представника відповідача Міністерства аграрної політики та продовольства України - Костюченко М.Є. про відвід судді Крючко Н.І. передано на розгляду іншому судді, визначеному у порядку ст. 33 ЦПК України, в зв`язку з необґрунтованістю. Провадження у справі зупинено до розгляду заяви. Ухвалою суді Ленінського районного суду м. Полтави Тимчука Р.І. від 12.06.2019 у задоволенні заяви представника відповідача Міністерства аграрної політики та продовольства України - Костюченко М.Є. про відвід судді Крючко Н.І. відмовлено. За ухвалою суду від 14.06.2019 провадження у справі поновлено, призначено справу до підготовчого судового засідання. Підготовче провадження у справі закрито за ухвалою від 24.06.2019, справу призначено до судового розгляду по суті вимог. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 10.12.2019 до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача залучено Державного секретаря Аграрної політики та продовольства України Андронова В., витребувано у Міністерства Аграрної політики та продовольства України, Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» докази та визнано явку представника Міністерства обов`язковою. 17.01.2020 до суду надійшли пояснення відповідача Міністерства Аграрної політики та продовольства України (т.2 а.с.3-6). Згідно ухвали суду від 03.03.2020 до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача залучено Департамент з питань реєстрації. Ухвалою суду від 21.05.2020 визнано явку представника відповідача Міністерства Аграрної політики та продовольства України в судове засідання обов`язковою. За ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 30.06.2020 до участі у справі в якості співвідповідача залучено Фонд державного майна України та витребувано докази. 05.08.2020 від Фонду державного майна України надійшов відзив на позов, з проханням відмовити в задоволенні позову. 22.12.2020 на адресу суду надійшла заява про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог, в якій представник позивача прохає визнати незаконним та скасувати наказ №130-п від 26.07.2018, яким звільнено [PERSON] , поновити його на посаді в.о. генерального директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» та стягнути середній заробіток з серпня 2018 року по день прийняття рішення в розмірі 760264,00 грн. Одночасно представником позивача подано клопотання про повернення до стадії підготовчого судового засідання. 25.01.2020 представником Фонду державного майна України подано заперечення за заяву про зміну предмету позову та збільшення вимог, а також клопотання про закриття провадження у справі, з посиланням на те, що спір має розглядатись за правилами адміністративного судочинства. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 27.01.2021 у задоволенні заяви представника позивача про визнання поважними причини пропуску строку, поновлення позивачу строку на подачу заяви про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог відмовлено за безпідставністю. Відмовлено у прийнятті до розгляду заяви представника позивача [PERSON] - адвоката Березки Р.М. про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог та відхилено клопотання представника позивача про повернення до стадії підготовчого судового засідання (т.3,а.с.51-56). Ухвалою Ленінського районного суду від 27.01.2021 клопотання співвідповідача по справі Фонду державного майна України задоволено та закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Полтавський комбінат Хлібопродуктів», Міністерства Аграрної політики та продовольства України, Фонду державного майна України, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , Управління державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Виконавчого комітету Полтавської міської ради, [PERSON] про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (т.3,а.с.58-61). Постановою Полтавського апеляційного суду від 29.03.2021 апеляційну скаргу представника [PERSON] на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 27.01.2021 про відмову у задоволенні клопотання про поновлення процесуальних строків задоволено частково. Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 27.01.2021 змінено, зазначено в резолютивній частині ухвали, що заява представника позивача [PERSON] адвоката Березки Р.М. про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог підлягає залишенню без розгляду, в іншій частині ця ухвала залишена без змін. Одночасно, апеляційна скарга представника [PERSON] - адвоката Березки Р.М. на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 27.01.2021 про закриття провадження у справі була задоволена, ухвала скасована, а справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції (т.3. а.с.122-128). У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу за цивільним позовом [PERSON] передано на розгляд судді Ленінського районного суду м.Полтави Високих М.С. та за ухвалою від 20.04.2021 справа була прийнята до свого провадження. Ухвалою суду від 23.06.2021 провадження у справі за цивільним позовом [PERSON] було зупинено до розгляду Верховним Судом касаційної скарги Фонду державного майна України, справу №553/680/19 (провадження 2/553/634/21) направлено до Верховного Суду, згідно із ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.06.2021. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.07.2021 касаційну скаргу Фонду державного майна України залишено без задоволення. Постанову Полтавського апеляційного суду від 29.03.2021 залишено без змін (т.4, а.с.115-119). Ухвалою суду від 05.08.2021 провадження у справі за цивільним позовом [PERSON] поновлено (т.4, а.с. 122). В судовому засіданні 17.10.2023 представник Фонду державного майна України Біленко Н.О. прохала позовні вимоги залишити без задоволення в повному обсязі, посилаючись на викладені у відзиві обставини. Інші учасники процесу, будучи належно повідомленими, про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибули. Від позивача [PERSON] , його представника [PERSON] , представника Департаменту з питань реєстрації, представника Міністерства аграрної політики та продовольства України на адресу суду надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Позивачем та його представником заявлені позовні вимоги підтримані, представник Міністерства аграрної політики та продовольства України прохала відмовити у задоволенні позову та врахувати позиції відповідача, викладені у письмових заявах по суті, представник Департаменту з питань реєстрації вирішення спору залишив на розсуд суду. З`ясувавши позиції учасників, дослідивши приєднані до справи матеріали, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне. Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №78-п від 29.05.2018 про призначення виконуючим обов`язки генерального директора [PERSON] , призначено [PERSON] виконуючим обов`язки генерального директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» з 30.05.2018 до призначення керівника в установленому законом порядку на строк, що не перевищує два місяці, та установлено посадовий оклад у розмірі 26216,00 грн на місяць (т.1 а.с.4). Підставою для прийняття цього наказу вказані заява [PERSON] від 24.05.2018, службова записка начальника відділу організації роботи з приватизації та оренди державного майна Департаменту з управління державною власністю М. Сатановської від 23.05.2018 №27-5/389. \~ \~ \~ \~Згідно із вказаною службовою запискою начальника відділу організації роботи з приватизації та оренди державного майна Департаменту з управління державною власністю М. Сатановської від 23.05.2018 №27-5/389, адресованої Державному секретарю Міністерства аграрної політики та продовольства України В. Андронову, було запропоновано розглянути питання щодо призначення в.о. директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» Старих О.А. на строк не більше двох місяців (т.1 а.с.53). За змістом заяви [PERSON] від 24.05.2018, адресованій Державному секретарю Міністерства аграрної політики та продовольства України [PERSON] (т.1 а.с.52), позивач прохав призначити його в.о. генерального директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» з 30.05.2018 до призначення керівника в установленому законом порядку та установити посадовий оклад у розмірі 26216,00 грн на місяць. Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 130-п від 26.07.2018 про звільнення [PERSON] (т.1 а.с.5), звільнено [PERSON] , виконуючого обов`язки директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», 27.07.2018 у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору, згідно з п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України. Відповідно до супровідних листів Міністерства аграрної політики та продовольства України від 26.07.2018 №37-25-13/18674 та №37-25-16/18675 (т.1 а.с.54,55) на адресу [PERSON] ( [ADDRESS] ), яка була вказана ним у заяві про призначення на посаду, та адресу ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» були направлені копії наказу №130-п від 26.07.2018 про звільнення [PERSON] . Згідно з листом ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» від 20.03.2019 №47 за підписом першого заступника генерального директора [PERSON] , адресованим [PERSON] , останнього повідомлено, що наказом №130-п [PERSON] звільнено з посади 27.07.2018 у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору. Копію наказу було отримано електронною поштою, оригінал на підприємство не надходив. Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №62-п від 19.03.2019 (т.1 а.с.6) [PERSON] призначено в.о. генерального директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» з 21.03.2019 до призначення керівника в установленому порядку на строк, що не перевищує два місяці, та установлено посадовий оклад у розмірі 20832,00 на місяць. Підставою для прийняття цього наказу вказані заява [PERSON] від 15.03.2019, службова записка директора Господарсько-фінансового департаменту Б.Ахіджанова від 13.03.2019 №21-02-06/180. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 21.03.2019 (т.1 а.с.8-11), у розділі відомості про органи управління юридичної особи ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» в.о. генерального директора значиться [PERSON] . Відповідно до довідки ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» від 20.03.2019 №143 за підписом першого заступника генерального директора [PERSON] , загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.06.2018 по 27.07.2018 становить 52432,00 грн (т.1 а.с.69). Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 10.12.2019 (т.1 а.с.222-231), у розділі відомості про органи управління юридичної особи ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» в.о. генерального директора значиться [PERSON] . Згідно з листом ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» від 16.01.2020, наказ про звільнення [PERSON] був надісланий на адресу ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», однак не був зареєстрований у журналі вхідної кореспонденції. Відповідно до листа заступника генерального директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» Березки Р.М. від 20.03.2019, адресованого [PERSON] , останньому запропоновано прибути до підприємства для отримання трудової книжки. Згідно із заявою [PERSON] від 20.03.2019, останній посилаючись на неможливість прибуття до м. Полтави прохає направити йому трудову книжку поштою на адресу: [ADDRESS] . Відповідно до акту-передачі від 20.12.2019 цілісний майновий комплекс ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» передано із сфери управління Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України до сфери управління Фонду державного майна України (т.2 а.с.146-151). Із зазначеним вище наказом №130-п від 26.07.2018 про звільнення [PERSON] позивач не погодився та звернувся до суду із позовом про поновлення на посаді в.о. генерального директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», посилаючись на фактичне виконання своїх обов`язків з 30.05.2018 по 21.03.2019. ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» є юридичною особою з організаційно-правовою формою державне підприємство. Станом на момент прийняття наказу №130 від 26.07.2018 ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» входило до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України. В подальшому за Розпорядженням КМУ від 20.11.2019 №1101-р, цілісні майнові комплекси державних підприємств, установ та організацій за\~переліком\~згідно з додатком із сфери управління Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства передано до сфери управління Фонду державного майна, зокрема, Держане підприємство «Полтавський комбінат хлібопродуктів». У відповідності до Положення про Міністерство аграрної політики та продовольства України, затвердженого постановою КМУ від 25.11.2015 №119, Мінагрополітики є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Згідно із п.10-1 Положення, призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств, установ, організацій, що належать до сфери управління Мінагрополітики здійснює Державний секретар Мінагрополітики. Як встановлено судом, позивача [PERSON] було призначено в.о. генерального директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» з 30.05.2018 до призначення керівника в установленому законом порядку на строк, що не перевищує два місяці, відповідно до наказу №78-п Державного секретаря Мінагрополітики Андронова В.. Наказом Державного секретаря Мінагрополітики від 26.07.2018 № 130-п позивача було звільнено у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору згідно з п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України. Відповідно до ч.3 ст.21 КЗпП України, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Статтею 23 КЗпП України\~передбачено, що трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Згідно з п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункт 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Частинами 2, 3 цієї статті встановлено, що зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. Працівник вважається прийнятим на роботу за безстроковим трудовим договором лише у тому разі, коли у наказі не зазначено строк, на який він прийнятий. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час, він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частиною першою статті 36 КЗпП України. Закінчення строку трудового договору (контракту) припиняє трудові правовідносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна зі сторін трудового договору - працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових правовідносин. Стаття 1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності»\~визначає, що управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб. Стаття 4 цього Закону до суб`єктів управління об`єктами державної власності серед інших відносить Кабінет Міністрів України, міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи. У відповідності до Положення про Міністерство аграрної політики та продовольства України, призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств, установ, організацій, що належать до сфери управління Мінагрополітики здійснює Державний секретар Мінагрополітики. Порядок і строк призначення тимчасових робітників і службовців визначений пунктами 1 та 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР №311-09 від 24.09.1974 «Про умови праці тимчасових робітників і службовців», а саме тимчасовими робітниками і службовцями вважаються робітники і службовці, прийняті на роботу на строк до двох місяців. Осіб, яких приймають на роботу тимчасовими робітниками і службовцями, має бути попереджено про це при укладенні трудового договору. В наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу зазначається, що даний працівник приймається на тимчасову роботу, або зазначається строк його роботи. Статтею 39-1\~КЗпП України передбачено, що якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Як на підставу своїх вимог, з посиланням на ст.39-1, ст.40, ст.47, ст.235 КЗпП України, ст.10 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», позивачем стверджено, що із наказом про звільнення його не ознайомлювали, трудову книжку він не отримував, за Витягом з Єдиного державного реєстру станом на 21.03.2019 керівником ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» значиться [PERSON] .. Зазначені обставини на думку позивача підтверджують фактичне виконання ним своїх посадових обов`язків та тривалість трудових відносин [PERSON] як керівника підприємства із 30.05.2018 по 21.03.2019. Водночас, згідно із поясненнями представників ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», Міністерства аграрної політики та продовольства України» копія наказу про звільнення була направлена на адресу підприємства та надійшла електронною поштою. Також копія наказу із супровідним листом була направлена на адресу позивача, яка була вказана ним у заяві про призначення на посаду. За наказом №78-п, на підставі заяви позивача, його було призначено в.о. генерального директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» з 30.05.2018 до призначення керівника в установленому законом порядку на строк, що не перевищує два місяці. Таким чином строковість трудових відносин була визначена наказом, на що погодився позивач, вимога про їх припинення була поставлена шляхом видання наказу про звільнення і підстав вважати, що трудові відносини фактично продовжували тривати судом не встановлено. При цьому контракт з позивачем не укладався, виконання ним службових обов`язків за посадою генерального директора мало чітко визначений строк, який не міг перевищувати двох місяців, та обмежувалось настанням певної події - призначенням керівника в установленому законодавством порядку, а відтак такий характер відносин сторін не дає підстав розцінювати їх як такі, що продовжені на невизначений строк. Позивач, надаючи згоду на призначення виконувачем обов`язків генерального директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», за заявою від 24.05.20218, усвідомлював, що він виконуватиме такі обов`язки тимчасово, до призначення керівника підприємства, але не більше двох місяців, а отже може бути звільнений від їх виконання на підставі наказу уповноваженого органу управління у зв`язку із закінченням такого строку. Жодного доказу, який би свідчив про продовження трудових відносин суду надано не було, заробітна плата [PERSON] у період після липня 2018 року не нараховувалась, організаційно-розпорядчі документи не підписувались, а само по собі не призначення керівника підприємства, з огляду на визначений у наказі строк призначення, що не може перевищувати двох місяців та наявність запису у реєстрі, не доводять тривалість трудових відносин [PERSON] як керівника підприємства із 30.05.2018 по 21.03.2019. \~ \~ \~ \~Статтею 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. \~ \~ \~ \~Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. За змістом статті 235 КЗпП України\~працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом. \~ \~ \~ \~У разі якщо працівника звільнено обґрунтовано, з додержанням процедури звільнення, підстав для поновлення працівника немає. \~ \~ \~ \~Отже на підставі оцінки викладених у заявах по суті справи аргументів і наданих сторонами доказів та вищенаведених законодавчих норм суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] про поновлення на посаді в.о. генерального директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» і оскільки вимога про стягнення середнього заробітку є похідною, підстави для її задоволення також відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed