Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

13.06.2023 року до суду звернувся Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. 16.06.2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання. 25.09.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. В обґрунтування позову зазначили, що мати - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , місце фактичного мешкання невідоме, батько - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , місце фактичного мешкання невідоме, які мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який перебуває на обліку у Службі (управлінні) у справах дітей ЗМР з 19.10.2022 року, як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах. 24.08.2020 року на території Дніпровського району м. Запоріжжя виявлена дитина [PERSON] , який згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку влаштований у КНП «Міська дитяча лікарня № 5» ЗМР, де він перебував на повному державному забезпечені. 26.08.2020 року спеціалістами відділу по Дніпровському району Служби (управління) у справах дітей ЗМР був здійснений вихід у родину знайденої дитини за адресою: [ADDRESS] . З`ясовано, що дитину знайшли за адресою: [ADDRESS] , сусіди повідомили, що колекторська фірма використовує будинок за цією адресою та здає його в оренду, в помешканні постійно змінюються мешканці, конкретно сказати хто на теперішній час проживає неможливо, з моменту виклику поліції (24.08.2020) мешканці з будинку зникли. 28.08 2020 року КНП «Міська дитяча лікарня № 5» ЗМР листом повідомила відділ по Дніпровському району Служби (управління) у справах дітей ЗМР про перебування з 24.08.2020 року на повному державному забезпеченні малолітнього, який знаходився у ІБВ дітей раннього віку. Дитина була обстежена, встановлено діагноз: наслідки гіпоксично-ішемічного ураження ЦНС, синдром м`язової гіпотонії, затримка стато-кінетичного та психомовного розвитку, крипторхізм зліва. Консультований дитячим урологом, рекомендоване планове оперативне втручання, яке неможливо провести без згоди законних представників дитини. За час перебування у лікарні станом здоров`я хлопчика не цікавилися та не відвідували його. 28.08.2020 року листом Служби у справах дітей Томаківської РДА Дніпропетровської області відділ по Дніпровському району Служби (управління) у справах дітей ЗМР було повідомлено про роботу з родиною [PERSON] (під час обстеження умов проживання помешкання встановлено, що в помешканні не прибрано, багато пустих пляшок з-під алкогольних напоїв, санітарний стан помешкання не задовільний). 01.09.2020 року [PERSON] та [PERSON] згідно спільної заяви про визнання батьківства внесли зміни до актового запису про народження № 658 від 10.08.2018 року та отримали нове свідоцтво про народження сина [PERSON] . Родина [PERSON] фактично з жовтня 2019 року проживала за адресою: [ADDRESS] , та батьки планували повертати дитину з лікарні в родину. Відділом по Дніпровському району Служби (управління) у справах дітей ЗМР направлений лист до Служби у справах дітей Томаківської РДА з метою здійснення заходів соціального захисту малолітнього [PERSON] , а саме: постановки родину на облік за їх фактичним місцем проживання, розгляду питання повернення дитини з лікарні в родину. 19.10.2020 року до Служби у справах дітей відділу по Дніпровському району надійшов лист Служби у справах дітей Томаківської РДА Дніпропетровської області щодо вирішення питання повернення дитини в родину батьків, а саме у зв`язку з відсутністю належних умов для проживання дитини та враховуючи обставини, які свідчать, що родина не проживає за адресою: [ADDRESS] , комісією вирішено відмовити у наданні дозволу у можливості повернення дитини в родину. 20.10.2020 року Листом служби у справах дітей КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР повідомлено, що з питання надання документів для особової справи дитини звертатися до начальника Служби у справах дітей Томаківської РДА. 05.04.2021 року до Служби (управління) у справах дітей ЗМР надходив адвокатський № 17 від адвоката Скрими В.А. щодо малолітнього [PERSON] , у відповіді адвокату було роз`яснено щодо необхідності звернення з питання повернення дитини в родину до Служби у справах дітей Томаківської РДА, де фактично мешкає родина. 25.08.2021 року КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР склав акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я, що майже 12 місяців (з 10.09.2020) мати та батько не відвідують дитину, станом здоров`я, умовами утримання, потребами дитини не цікавляться, письмових, усних повідомлень на адресу Будинку дитини «Сонечко» про дитину від матері та батька не надходило, матеріально дитину не підтримували. 20.12.2021 року спеціалістами відділу по Дніпровському району Служби (управління) у справах дітей ЗМР проведено бесіду з [PERSON] (рідна сестра [PERSON] ) та з`ясовано, що родина продовжує мешкати в смт. Томаківка Дніпропетровської області, [PERSON] розповідала своїй сестрі, що відвідувала сина у Будинку дитини « [PERSON] », а потім її перестали допускати до дитини через відсутність вакцинації. 30.11.2021 року до Служби у справах дітей відділу по Дніпровському району надійшов лист Служби у справах дітей Томаківської РДА Дніпропетровської області, де зазначено, що з серпня 2020 року родина за адресою: [ADDRESS] , не проживає. Спеціалістами служби спільно з фахівцями із соціальної роботи та поліцейськими офіцерами громади декілька разів відвідано помешкання та встановлено, що в будинку ніхто не проживає, територія заросла бур`янами, двері зачинені, деякі вікна вибиті. Відповідно листа Управління соціального захисту населення ЗМР по Дніпровському району від 10.11.2022 року [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю на малолітнього [PERSON] з 16.06.2020 року. За інформацією КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР дитина знаходиться на державному забезпеченні з 10.09.2020 року. У разі припинення частини допомоги [PERSON] автоматично за існуючим програмним забезпеченням зупиняється частина допомоги, яка нараховується ЗОСБД «Сонечко». Тобто мати дитини незаконно використовує матеріальну допомогу на власні потреби. Прохали: 1) Позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; 2) Позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; 3) Стягнути з [PERSON] на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися малолітня дитина, аліменти у розмірі 1/4 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від усіх видів доходів Відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову; 4) Стягнути з [PERSON] на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись малолітня дитина, аліменти у розмірі 1/4 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від усіх видів доходів Відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову; 5) Внести зміни до актового запису про народження дитини у відповідності до рішення суду; 6) Судові витрати покласти на відповідачів. 18.07.2023 року до суду звернувся представник відповідачів: адвокат Скрима В.А. з відзивом на позов, в якому посилалися на те, що відповідачі мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідачі разом з дітьми проживали у бабусі відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 24.08.2020 року [PERSON] з молодшим сином перебувала в гостях за адресою: [ADDRESS] , старший в цей час був з тіткою на відпочинку на морі. 24.08.2020 року внаслідок пожару, молодша дитина [PERSON] опинився без нагляду, факт пожару підтверджує в поясненнях сусідка з будинку [ADDRESS] . Позивач надає неправдиву інформацію щодо того, що батьки не відвідували відібрану дитину, бо до лікарні нікого не пускали у зв`язку з карантинними обмеженнями. Згодом, коли дитину перевели до Будинку дитини «Сонечко», [PERSON] також не допускали у зв`язку з відсутністю вакцинації від COVID-19. Разом з тим Відповідачі неодноразово зверталися до Служби у справах дітей Томаківської РДА з метою складення акту щодо належних умов для проживання дитини, але родині було відмовлено у повернення дитини. [PERSON] та [PERSON] зіштовхнулися з байдужістю працівників державних органів та комунальних установ, куди б вони не зверталися щоб забрати [PERSON] , всюди отримували відмови, бо держустанови ніяк не могли визначитися до чиєї компетенції належить винесення рішення про повернення дитини. Крім того відповідачі неодноразово зверталися до неї за допомогою повернути [PERSON] в родину. З її боку направлялися декілька адвокатських запитів щоб допомогти батькам розібратися, яким чином вони можуть забрати дитину, але одна із відмов обґрунтована неналежними умовами проживання для дитини. Відсутність комфорту і матеріальне забезпечення родини не є підставою для правлення батьківських прав. З початком вторгнення агресора на територію нашої країни, Відповідачі зверталися до Будинку дитини «Сонечко», але отримали інформацію, що дітей вивезли у зв`язку з війною. На деякий час [PERSON] виїжджала за межі Запорізької області разом з старшим сином в більш безпечні регіони країни. Звертають увагу суду, що старша дитина [PERSON] весь час проживає з батьками, жодних випадків неналежного виконання батьківських обов`язків не встановлено. Наразі, [PERSON] з [PERSON] не живуть однією сім`єю. Старший син [PERSON] проживає з мамою, але також постійно перебуває у батька з бабусею та чекають на повернення молодшого братика. Аналіз прецедентної практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обстановки, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами. У справі відсутні докази застосування до [PERSON] , [PERSON] заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування, навпаки відповідачі постійно намагалися повернути дитину в родину. Позивачем не доведено, що поведінка відповідачів відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів [PERSON] шляхом позбавлення батьків батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Прохали відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, 18.10.2023 року подав заяву про визнання позову, прохав позов задовольнити. В судове засідання представник відповідачів: адвокат Скрима В.А. не з`явилася. В судове засідання представник третьої особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), не з`явився, 27.09.2023 року надали заяву про розгляд справи у відсутність представника, прохали рішення прийняти на розсуд суду. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У зв`язку з наведеним, суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Запоріжжя народився відповідач - [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] від 16.12.2019 року, орган видачі 1260, та Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру від 13.06.2023 року. Відповідач [PERSON] під спостереженням нарколога в КНП «ОКЗ НПД» ЗОР не перебуває, що підтверджується копією довідки №5710 від 02.08.2023 року. Відповідач [PERSON] разом з бабусею [PERSON] та сином [PERSON] тимчасово проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Голови квартального комітету від 19.07.2023 року. [INFO] в м. Запоріжжя народилася відповідач - [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 07.02.2014 року, та Витягом з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя від 13.06.2023 року. Відповідач [PERSON] з жовтня 2013 року поставлена на оперативно-профілактичний облік у СКМСД Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області з діагнозом «алкоголізм». [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина - син [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.09.2020 року, виданого Дніпровським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). 24.08.2020 року на території Дніпровського району м. Запоріжжя виявлена дитина [PERSON] , який згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку влаштований у КНП «Міська дитяча лікарня № 5» ЗМР, де він перебував на повному державному забезпечені. 26.08.2020 року спеціалістами відділу по Дніпровському району Служби (управління) у справах дітей ЗМР був здійснений вихід у родину знайденої дитини за адресою: [ADDRESS] . З`ясовано, що дитину знайшли за адресою: [ADDRESS] , сусіди повідомили, що колекторська фірма використовує будинок за цією адресою та здає його в оренду, в помешканні постійно змінюються мешканці, конкретно сказати хто на теперішній час проживає неможливо, з моменту виклику поліції (24.08.2020) мешканці з будинку зникли. 28.08 2020 року КНП «Міська дитяча лікарня № 5» ЗМР листом повідомила відділ по Дніпровському району Служби (управління) у справах дітей ЗМР про перебування з 24.08.2020 року на повному державному забезпеченні малолітнього, який знаходився у ІБВ дітей раннього віку. Дитина була обстежена, встановлено діагноз: наслідки гіпоксично-ішемічного ураження ЦНС, синдром м`язової гіпотонії, затримка стато-кінетичного та психомовного розвитку, крипторхізм зліва. Консультований дитячим урологом, рекомендоване планове оперативне втручання, яке неможливо провести без згоди законних представників дитини. За час перебування у лікарні станом здоров`я хлопчика не цікавилися та не відвідували його. 28.08.2020 року листом Служби у справах дітей Томаківської РДА Дніпропетровської області відділ по Дніпровському району Служби (управління) у справах дітей ЗМР було повідомлено про роботу з родиною [PERSON] (під час обстеження умов проживання помешкання встановлено, що в помешканні не прибрано, багато пустих пляшок з-під алкогольних напоїв, санітарний стан помешкання не задовільний). 01.09.2020 року [PERSON] та [PERSON] згідно спільної заяви про визнання батьківства внесли зміни до актового запису про народження № 658 від 10.08.2018 року та отримали нове свідоцтво про народження сина [PERSON] . Родина [PERSON] фактично з жовтня 2019 року проживала за адресою: [ADDRESS] , та батьки планували повертати дитину з лікарні в родину. Відділом по Дніпровському району Служби (управління) у справах дітей ЗМР направлений лист до Служби у справах дітей Томаківської РДА з метою здійснення заходів соціального захисту малолітнього [PERSON] , а саме: постановки родину на облік за їх фактичним місцем проживання, розгляду питання повернення дитини з лікарні в родину. 19.10.2020 року до Служби у справах дітей відділу по Дніпровському району надійшов лист Служби у справах дітей Томаківської РДА Дніпропетровської області щодо вирішення питання повернення дитини в родину батьків, а саме у зв`язку з відсутністю належних умов для проживання дитини та враховуючи обставини, які свідчать, що родина не проживає за адресою: [ADDRESS] , комісією вирішено відмовити у наданні дозволу у можливості повернення дитини в родину. 20.10.2020 року Листом служби у справах дітей КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР повідомлено, що з питання надання документів для особової справи дитини звертатися до начальника Служби у справах дітей Томаківської РДА. 05.04.2021 року до Служби (управління) у справах дітей ЗМР надходив адвокатський № 17 від адвоката Скрими В.А. щодо малолітнього [PERSON] , у відповіді адвокату було роз`яснено щодо необхідності звернення з питання повернення дитини в родину до Служби у справах дітей Томаківської РДА, де фактично мешкає родина. 25.08.2021 року КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР склав акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я, що майже 12 місяців (з 10.09.2020) мати та батько не відвідують дитину, станом здоров`я, умовами утримання, потребами дитини не цікавляться, письмових, усних повідомлень на адресу Будинку дитини «Сонечко» про дитину від матері та батька не надходило, матеріально дитину не підтримували. 20.12.2021 року спеціалістами відділу по Дніпровському району Служби (управління) у справах дітей ЗМР проведено бесіду з [PERSON] (рідна сестра [PERSON] ) та з`ясовано, що родина продовжує мешкати в смт. Томаківка Дніпропетровської області, [PERSON] розповідала своїй сестрі, що відвідувала сина у Будинку дитини « [PERSON] », а потім її перестали допускати до дитини через відсутність вакцинації. 30.11.2021 року до Служби у справах дітей відділу по Дніпровському району надійшов лист Служби у справах дітей Томаківської РДА Дніпропетровської області, де зазначено, що з серпня 2020 року родина за адресою: [ADDRESS] , не проживає. Спеціалістами служби спільно з фахівцями із соціальної роботи та поліцейськими офіцерами громади декілька разів відвідано помешкання та встановлено, що в будинку ніхто не проживає, територія заросла бур`янами, двері зачинені, деякі вікна вибиті. Відповідно листа Управління соціального захисту населення ЗМР по Дніпровському району від 10.11.2022 року [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю на малолітнього [PERSON] з 16.06.2020 року. За інформацією КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР дитина знаходиться на державному забезпеченні з 10.09.2020 року. У разі припинення частини допомоги [PERSON] автоматично за існуючим програмним забезпеченням зупиняється частина допомоги, яка нараховується ЗОСБД «Сонечко». Тобто мати дитини незаконно використовує матеріальну допомогу на власні потреби. Згідно Висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , затвердженого 07.06.2023 року районною адміністрацією Запорізької міської ради по Дніпровському району, беручи до уваги, що [PERSON] та [PERSON] неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки по відношенню до сина, права та інтереси якого повинні бути захищені у встановленому законом порядку, з метою захисту прав та інтересів дитини, вважають за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої сина [PERSON] , [INFO] . Згідно листа КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР від 11.09.2023 року малолітній [PERSON] з 10.09.2020 року перебуває в Будинку дитини, відповідно протоколу обласної комісії з питань евакуації від 11.03.2022 року з метою забезпечення безпеки малолітнього евакуйовано у Львівську область, наразі дитина перебуває у КЗ «Журавненський будинок підтриманого проживання психоневрологічного типу» ЛОР. Мати останній раз дзвонила 08.01.2021 року, з цього часу ніхто з батьків, родичів дитину не відвідував, станом здоров`я, умовами виховання, утримання не цікавився, матеріально батьки дитину не підтримували. Дитина з інвалідністю підгрупи «А», яка потребує допомоги дорослого. Суд, задовольняючи позов в повному обсязі, виходить з наступного. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст.9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно ч.4,5,6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи . Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готування її до самостійного життя, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Відповідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що до суду звернувся позивач - Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як Орган опіки та піклування в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , з позовом до батьків дитини - [PERSON] та [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав відповідно ст.165 СК України з підстави, передбаченої ч.1 п.2 ст.164 СК України, а саме ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд доходить висновку, що відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з ним; не надають доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до його внутрішнього світу; не створюють умов для отримання освіти, тобто взагалі не приймають участі у його вихованні. Крім того, з 10.09.2020 року дитина перебуває на повному державному забезпеченні в КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР, яку в подальшому з метою забезпечення безпеки евакуйовано у Львівську область, наразі дитина перебуває у КЗ «Журавненський будинок підтриманого проживання психоневрологічного типу» ЛОР, крім того, у дитини виявлені наступні діагнози: наслідки гіпоксично-ішемічного ураження ЦНС, синдром м`язової гіпотонії, затримка стато-кінетичного та психомовного розвитку, крипторхізм зліва, та поставлено інвалідність підгрупи «А», яка потребує допомоги дорослого. За час перебування дитини в Будинку дитини ніхто з батьків, родичів дитину не відвідував, станом здоров`я, умовами виховання, утримання не цікавився, матеріально батьки дитину не підтримували. Факт ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина знайшов своє підтвердження в судовому засіданні під час встановлення обставин та перевірки їх доказами і підтверджується наданими суду письмовими доказами, які суд вважає достовірними, належними та допустимими. Тому, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав, з огляду на те, що відповідачі свідомо ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини, причому роблять це без поважних причин. При цьому, суд бере до уваги визнання позову відповідачем [PERSON] , а також ту обставину, що позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно сина [PERSON] вже було на розгляді Ленінського районного суду м. Запоріжжя, який 29.11.2019 року у справі №334/3109/19 прийняв рішення про відмову у задоволенні позову, однак ставлення [PERSON] до свого сина не змінилося. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС (ч.4 ст.263 ЦПК України). Так, у Постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 ч.1 ст.164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу права спілкуватися з дитиною, бачитися з нею, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідачів аліментів на утримання сина, виходить з того, що відповідачі після позбавлення батьківських прав, не звільняються від обов`язку щодо утримання дитини, а тому суд відповідно ч.3 ст.166 СК України приймає рішення про стягнення аліментів на сина з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому суд стягує з кожного з відповідачів аліменти на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись дитина, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.06.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач [PERSON] визнав пред`явлений до нього позов і визнання відповідачем позову не суперечить закону, тому суд враховуючи положення ст.206 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ч.1 ст.76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами частин першої, п`ятої та шостої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд вважає, що наявні матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору, а тому судових витрат не поніс, то судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави. Однак, відповідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі … визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову... Тому, у зв`язку з задоволенням основної вимоги, в порядку розподілу судових витрат, з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 1073,60 грн., а з відповідача [PERSON] відповідно ч.1 ст.142 ЦПК України у зв`язку з визнанням позову в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у виді 50 відсотків судового збору, від сплати якого в сумі 1073,60 грн. звільнений позивач, що складає 536,80 грн.

Outcome: approved