Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

15.05.2023 року АТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між позивачем і [PERSON] 13.03.2020 року був укладений Договір про споживчий кредит №103_0150, відповідно до умов якого Банк надав йому кредит у розмірі: 347 157,70 грн. на придбання транспортного засобу. Кредитні кошти відповідач зобов`язався повернути разом з відсотками у розмірі 11,99 річних до 12.03.2027 року. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору між сторонами 13.03.2020 року був укладений Договір застави майна №50, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою В.Ю, за реєстровим №934. Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти в строк та в розмірі встановленому кредитним договором. [INFO] позичальник [PERSON] помер, її спадкоємцем є його дружина відповідачка по справі. 01.02.2022 року банком була направлена заява до державної нотаріальної контори про задоволення вимог кредитора 18.07.2022 засобами поштового зв`язку до [PERSON] банком був направлений лист-вимога, яка відповідачем виконана не була. В зв`язку з вищезазначеним, просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «АТ «Державний ощадний банк України» пропорційно до частки успадкованого майна суму заборгованості у розмірі 376 875,74 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просив суд закрити провадження у справі у зв`язку зі сплатою відповідачкою заборгованості у повному обсязі 05.09.2023, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, звернулася до суду із заявою, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутністю, провадження у справі закрити, оскільки вона позовні вимоги визнала в повному обсязі та сплатила заборгованість, крім того просила вирішити питання, щодо повернення 50 відсотків сплаченого судового збору позивачу з державного бюджету. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності її учасників. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Між АТ «Державний ощадний банк України» і [PERSON] 13.03.2020 року був укладений Договір про споживчий кредит №103_0150, відповідно до умов якого Банк надав йому кредит у розмірі: 347 157,70 грн. на придбання транспортного засобу. Кредитні кошти відповідач зобов`язався повернути разом з відсотками у розмірі 11,99 річних до 12.03.2027 року. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору між сторонами 13.03.2020 року був укладений Договір застави майна №50, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою В.Ю, за реєстровим №934. Пунктом 3.3.3 кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 4133.00 грн., на місяць та сплату процентів нарахованих Банком, на залишок основної суми боргу за Кредиом комісійних винагород (у разі їх встановлення за цим Договором) щомісячно до 10 числа місяця наступного за звітним починаючи з квітня 2020 р., шляхом внесення коштів на поточний рахунок, які Банк використовуючи право договірного списання коштів, надане йому згідно умовами цього Договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за Кредом сплати процентів та комісійних винагород відповідно до черговості визначеної Договором. Останній платіж в рахунок погашення кредиту, сплати нарахованих банком процентів та комісійних винагород здійснити не пізніше кінцевої дати остаточного погашення кредиту, що визначена цим договором. Також, п. 9.3 кредитного договору встановлено що за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню Основної суми боргу та/або сплати процентів користування Кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди Позичальник зобов`язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15% від суми простроченого платежу. Згідно матеріалів спадкової справи Двадцять першої київської державної нотаріальної контори №02-14/130/2022, позичальник [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.97). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 цього ж Кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За приписами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заявою від 09.06.2022 року [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] (а.с. 96). Таким чином, з наданих доказів вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] , а отже вимоги банку про стягнення заборгованості до спадкоємця померлого, який отримав у спадок не лише права але й обов`язки за зобов`язаннями спадкодавця, є законними. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №130/2022 від 22.04.2022 року щодо майна померлого [PERSON] , 14.01.2022 року позивач звернувся із заявою про задоволення вимог кредитора, із якої вбачається, що станом на 19.11.2021 року залишок заборгованості за Кредитним договором становить 272 618,85 грн. (а.с. 68). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно розрахунку заборгованості за основним боргом, процентами, пенею, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання згідно з кредитним договором №103_0150 від 13.03.2020 позичальника [PERSON] станом на 21.04.2023 року складає 376 875,74 грн. - загальний розмір заборгованості, що складається з заборгованості за основним боргом у розмірі 271 531,42 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 1087,43 грн.,3% річних за несвоєчасне погашення процентів основного боргу кредиту - у розмірі 12 878,43 грн, 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування у розмірі 51,57 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) у розмірі 90 963,03 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування неустойка у розмірі 364,29 грн., яку й просить стягнути позивач. Проте, як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором станом на 19.11.2021 року становить 272 618,85 грн., яка складається із 271 531,42 грн. - сума прострочених чергових платежів за кредитом (за основним боргом), сума прострочених нарахованих відсотків за кредитом за 01.09.2021-12.09.2021 - 1 087,43 грн.(а.с. 78). Отже заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] за наданим споживчим кредитом №103_0150 від 13.03.2023 [PERSON] становить 272 618,85 грн.і складається із 271 531,42 грн. сума основного боргу, 1 087,43 грн - сума прострочених нарахованих відсотків. Перевіряючи наданий позивачем АТ «Державний ощадний банк України» розрахунок заборгованості, суд враховує, що відповідно до п.32 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Згідно з ч.1 ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка, після відкриття провадження у справі, сплатила заборгованість. Тобто, сума боргу [PERSON] перед позивачем, яка існувала на день його смерті ( [INFO] ) у розмірі 272 618,85 грн., повністю сплачена і на момент вирішення справи відсутня. Отже, з огляду на повне погашення кредитної заборгованості [PERSON] , яка виникла на час смерті позичальника в сумі 272 618,85 грн., його спадкоємцем [PERSON] в задоволені позову АТ «Державний ощадний банк України» слід відмовити. За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 5 653, грн. (а.с. 7). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення вимоги викладені в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». 12.09.2023 року представник позивача подав суду заяву, в якій підтвердив, що відповідачкою була сплачена заборгованість в повному обсязі після пред`явлення позову, а тому просив стягнути з [PERSON] понесені судові витрати. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що погашення боргу відповідачкою здійснювалося після пред`явлення до неї позову, а тому з [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви у розмірі 50 відсотків. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір у розмірі 2 826,57 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Оскільки відповідач [PERSON] визнала позов до початку розгляду справи по суті, сплативши всю суму боргу, то 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved