Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

ТзОВ «ФК Форт» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних. Позовні вимоги мотивує тим, що 18.10.2006 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» був укладений договір № 6М/2006/980-МКЛ/325, за умовами якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит в сумі 45000,00 доларів США в порядку і на умовах визначених договором. Вказує, що 12.09.2012 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором в розмірі 250543,46 гр.н Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.09.2020 року замінено стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТзОВ «ФК «Морган Кепітал» за кредитним договором № 6М/2006/980-МКЛ/325, а 30 грудня 2020 року ТОВ "Морган Кепітал" відступило право вимоги за вказаним договором ТОВ "ФК Форт". Зазначає, що рішення суду на даний час не виконане, що дає товариству підстави для нарахування заборгованості з 27.04.2020 року по 27.04.2023 року, а саме: інфляційних втрат в розмірі 121343,37 грн. та 3% річних 22555,49 грн. У зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача на користь товариства вказані кошти та судові витрати у справі. До початку розгляду справи по суті від представника позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Із матеріалів справи слідує, що 18.10.2006 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» був укладений договір № 6М/2006/980-МКЛ/325, за умовами якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит в сумі 45000,00 доларів США в порядку і на умовах визначених договором (а.с. 11-13). Судом також з`ясовано, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.12.2021 року замінено стягувача ТзОВ «Морган Кепітал» на його правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Форт» у справі №0308/12208/12 (а.с. 9). При цьому, у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовлено (а.с. 9-10). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, вказаною ухвалою суду встановлено , що ПАТ КБ "Надра" отримавши виконавчі листи про стягнення боргу з [PERSON] за кредитним договором не подав їх до виконання, чим порушив встановлені ЦПК строки, твердження заявника - ТОВ "ФК Форт" про поважність причин пропуску пред`явлення виконавчих листів до виконання у цій справі саме через процедуру ліквідації первісного кредитора ПАТ КБ «Надра» - безпідставне, так як заявник ТОВ "ФК Форт" викупивши право вимоги вже за простроченими зобов`язаннями, повинен був усвідомлювати ризик відмови у поновленні давно пропущених строків пред`явлення виконавчого листа до виконання (а.с. 9-10). Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників та автоматизованої системи виконавчого провадження [PERSON] , не є боржником та щодо неї не були відкриті виконавчі провадження (а.с. 28-29). Тобто, правонаступник стягувача достовірно знав, що виконавчий лист не пред`явлено до виконання, у строки передбачені ЦПК України, тобто відсутні правові підстави для поновлення строку на подачу виконавчого листа для виконання, а також те, що банк послідовно не вчиняв дії щодо стягнення заборгованості, а саме добровільно відмовився стягувати з [PERSON] боргові зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Згідно із ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження»,\~що був\~чинний з\~21.04.1999\~по 15.10.2016\~року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Статтею 3 ЦК України встановлені загальні засади цивільного законодавства, зокрема п. 3 ч. 1 встановлює свободу правочину. Кредитор на власний розсуд реалізує свої права передбачені ЦК України, і Держава чи будь-які інші особи не вправі втручатись в те, що робить кредитор, не може змушувати його подати позов, відмовитись від позову, зобов`язати подати чи не подати виконавчий лист до виконання. Кредитор сам вирішує стягувати йому борг чи пробачити його боржнику, подавати позов чи ні, пред`являти виконавчий лист до виконання чи не робити цього. Зазначені твердження ґрунтуються на загальних засадах цивільного законодавства, на ст. 206 ЦПК України, яка наділяє позивача правом відмовитись від позову, та ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", яка наділяє стягувача правом подати заяву про повернення виконавчого документа. Тобто ПАТ КБ "Надра" був вільний у реалізації своїх прав, у тому числі він був наділений правом не подавати виконавчий лист до виконання та взагалі пробачити борг. Дана обставина також встановлена Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 0308/12208/12, де у рішенні суду вказано, що якщо справа стосується боргів приватних осіб, як у даному випадку, то держава не може змушувати приватну особу пред`являти чи ні виконавчі листи до виконання, оскільки сторона, що отримала позитивне судове рішення, діє на свій розсуд згідно правового порядку, закріпленого в ст. 19 Конституції України. Аналогічно держава не несе тягар відповідальності, якщо у приватної особи-божника відсутнє майно, яке могло бути використане на погашення боргів. У цій ситуації від держави вимагається організувати ефективну систему виконання рішень судів. Суд вважає, що термін пред`явлення виконавчого листа до виконання від року до трьох є достатнім, щоб реалізувати право стягнути борг у примусовому порядку, якщо на те буде бажання відповідної сторони спору. Крім того, як слідує із постанови державного виконавця Першого відділу ДВС міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 26.05.2016 року виконавчий лист повернутий стягувачу у зв`язку з тим, що у боржника\~відсутнє майно,\~на яке\~може бути\~звернено стягнення,\~а здійснені\~виконавцем заходи\~щодо розшуку\~такого майна\~виявилися безрезультатними.\~При цьому,\~у вказаній\~постанові зазначено,\~що виконавчий\~документ може\~бути повторно\~пред`явлений до\~виконання в\~строк до\~26.05.2017\~року (а.с. 37). З огляду на встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку, що на день укладення між ПАТ КБ «Надра» та ТзОВ «ФК «Морган Кепітал», а в подальшому 30.12.2020 року між ТзОВ «ФК «Морган Кепітал» та ТзОВ «ФК Форт» договору про відступлення прав вимоги, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання уже було пропущено. Згідно з ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення інфляційних та трьох відтоків річних є особливою мірою відповідальності боржника за безпідставне прострочення виконанням боржником зобов`язання. Отже, враховуючи, що виконавчий лист до повторного виконання у визначенні строки не був пред`явлений, згідно інформації в Єдиному реєстрі боржників, у [PERSON] відсутні борги та невиконані зобов`язання перед будь-якими юридичними чи фізичними особами, а тому у ТзОВ «ФК Форт» відсутні підстави вимагати від відповідача стягнення інфляційних та трьох відтоків річних. Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed