Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

В квітні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та третіх осіб без самостійних вимог про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що він є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Відповідач як матір дитини безвідповідально відноситься до своїх батьківських обов`язків, ухиляється від її виховання та матеріально не підтримує дитину. Просив суд позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини. В судовому засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задовольнити. Третя особа [PERSON] не заперечувала щодо задоволення позовної заяви. Представник третьої особи органу опіки і піклування Мамалигівської сільської ради подав до суду заяву, в якій не заперечував щодо задоволення позову. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилася та не повідомила суд про причини своєї неявки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Свідок [PERSON] показав суду, що дитина [PERSON] проживає в його та [PERSON] господарстві, оскільки відвідує навчальний заклад в с. Ярівка Дністровського району. На вихідних завжди їде до батька [PERSON] в с. Стальнівці Дністровського району. Вказує, що відповідачка не піклується про свою дитину, проживає за кордоном та не була вдома більше трьох років. Позивач в свою чергу піклується про дитину, часто приїжджає до них в с. Ярівка, де допомагає їм по господарству. Свідок [PERSON] показала суду, що є сусідкою [PERSON] та [PERSON] .. Зазначає, що дитина [PERSON] проживає в господарстві [PERSON] , оскільки відвідує тамтешній навчальний заклад. Батько дитини завжди приїжджає до дитини, допомагає по господарству. Відповідач в свою чергу виїхала за кордон та більше семи років не була вдома, дитиною піклується лише батько та бабуся. В порядку ст. 171 Сімейного кодексу України суд вислухав думку неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка пояснила, що на даний час вона проживає разом із бабусею, оскільки навчається. На вихідних вона завжди приїздить додому до батька. В той же час, з мамою вона не спілкується та вони взагалі останній раз бачились більше семи років назад. Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідків та думку дитини, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати свою дитину, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати їх до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язків батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 164 вказаного кодексу, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новоселицького районного суду від 01 грудня 2015 року шлюб між сторонами розірваний. 11 квітня 2022 року Новоселицьким районним судом було видано судовий наказ та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до її повноліття починаючи з 04 квітня 2022 року. З матеріалів справи вбачається, що позивач доглядає та матеріально утримує свою дитину, оздоровлює і виховує її. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, матеріально її не забезпечує, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавиться її життям, фактично без поважних причин самоусунулася від своїх батьківських обов`язків по відношенню до неї. Відповідно до висновку виконавчого комітету Мамалигівської сільської ради Дністровського району Чернівецької області № 52 від 10 квітня 2023 року відповідача доцільно позбавити батьківських прав щодо своєї доньки [PERSON] .. Згідно шостого принципу декларації ООН прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею дев`ятою Конвенції ООН про права дитини 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Згідно правовим положенням, викладених у третьому розділі Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України викладених у п.п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи, що відповідач свідомо ухиляється від виховання своєї дитини, матеріально не забезпечує її, не спілкується з нею та не цікавиться її фізичним та духовним розвитком, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про позбавлення її батьківських прав. На підставі ст.ст. 150, 155, 164-167 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved