Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

І. Описова частина Стислий зміст позовних вимог позивача та позиції відповідача До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 29 березня 2023 року надійшла позовна заява, в якій представника позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який є сином позивача, померлого [INFO] . В обґрунтування позову представник позивача [PERSON] зазначає, що [INFO] помер [PERSON] . Після смерті останнього відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: на три земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 24,07 га. У померлого спадкодавця залишилась дружина, мати та на момент його смерті двоє неповнолітніх дітей. Коли дружина померлого звернулась до нотаріуса для заведення спадкової справи, то їй було повідомлено, що спадкова справа відкрита 20.01.2022 та існує заповіт на спадкове майно на користь сторонньої особи [PERSON] . До нотаріуса, який відкрив спадкову справу позивачка на могла звернутись у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, так як було введено воєнний стан. Коли нотаріус відновила свою роботу позивач звернулась до неї для оформлення документів, але отримала відмову у вчинені нотаріальних дій, що спонукало представника позивача звернутися до суду з відповідним позовом . Представник позивача надала до суду заяву про слухання справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та обґрунтувала їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно, належним чином, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, у задоволені позову просили відмовити, також просили стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 гривень 00 копійок. Крім того від представника відповідача до суду відзив, згідно з яким просили відмовити в задоволенні позовних вимог, так як строк позивачем було пропущено не з поважних причин. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Біцюк Тетяна Євгенівна будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи по суті, в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно, належним чином. Нотаріус надала до суду заяву про розгляд справи без її участі . Треті особи без самостійних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день, час та місце слухання справи повідомлялись. Процесуальні дії суду Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29.03.2023 залишено без руху. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17.04.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 31.05.2023 залучено третіх осіб. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 10.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Дослідивши заяву по суті спору, письмові докази, суд вважає встановленими такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.12.2021, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) ( а.с.12). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.05.1980 виданого Висунською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та мати [PERSON] ( а.с.13). З листа приватного нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Біцюк Т.Є. встановлено, що [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії , за результатами розгляду заяви щодо майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] ( а.с.14). З постанови приватного нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Біцюк Т.Є. від 07.03.2023 встановлено, що [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті [INFO] її сина [PERSON] ( а.с.15). З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № інформаційної довідки 69169699 від 10.06.2022 встановлено, що відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 69007754, стан чинний ( а.с.18). З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № інформаційної довідки 68177760 від 20.01.2022 встановлено що відкрито спадкову справу ( а.с.48). Зі змісту заповіту від 31.05.2016, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Бороздіною О.Г. встановлено, що [PERSON] заповів земельні ділянки загальним розміром 24,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах території Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області [PERSON] , зареєстровано в реєстрі за №602 ( а.с.51). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № витягу 00034662764 від 20.01.2022 встановлено, що зареєстровано в реєстрі запис про смерть [PERSON] , актовий запис від 28.12.2021, номер актового запису 5165, дата смерті [INFO] ( а.с.54-55). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № витягу 00034668454 від 20.01.2022 встановлено, що [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , номер актового запису №681 від 27.10.2001 ( а.с.57-58). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № витягу 00034663059 від 20.01.2022 встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батько [PERSON] та мати [PERSON] ( а.с.63-64). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № витягу 00034663191 від 20.01.2022 встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батько [PERSON] та мати [PERSON] ( а.с.65-66). З пояснень представника позивача, які викладені в позовній заяві, встановлено, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] є військовий стан, та м.Миколаїв було прифронтовим містом, нотаріус не працював та повернувся в місто лише у лютому 2023 року. Представник позивача вважає, що причини пропуску для подачі заяви про прийняття спадщини є вагомими та підлягають поновленню. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Суд зазначає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (стаття 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України). Згідно пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Однак правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України. Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини. Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. Такі висновки є у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Початок перебіг строку для прийняття спадщини починається з наступного дня після відповідної календарної дати, тобто строк для прийняття спадщини має обчислюватись з наступного дня після дня смерті особи або оголошення її померлою. При визначенні кінцевого дня строку слід ураховувати, що правила частини п`ятої статті 254 ЦК України поширюються на будь-які сфери цивільно-правового регулювання і стосуються будь-яких суб`єктів цивільних правовідносин. Тому коли останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (див. постанову постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19 (провадження № 61-7013св20). Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців (частина друга статті 1270 ЦК України). Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд звертає увагу, що предметом даного спору є з`ясування обставин, які перешкоджали позивачеві прийняти спадщину у встановлений законом строк з наведених ним підстав. [PERSON] не надала суду доказів непереборних обставин, які були зумовлені введенням воєнного стану, які перешкоджали зверненню позивача із такою заявою до нотаріуса протягом 7 місяців. Щодо відсутності нотаріуса Біцюк Т.С. на робочому місці, суд погоджується з доводами сторони відповідача, Також, заявлені позивачкою обставини того, що через вказаний воєнний стан для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, не є такими, що дають підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 12.02.2018 року по справі №712/656/15-ц спадкоємець може вчинити дії щодо прийняття спадщини шляхом надіслання заяви поштовою кореспонденцією до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Крім того, відповідно до п. 2.1 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини. В умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини. За такого, позивачка мала змогу в умовах воєнного стану в межах відповідного строку подати заяву про прийняття спадщини або до будь-якого нотаріуса за місцем свого проживання, або направити таку заяву нотаріусу за місцем відкриття спадщини поштою, що спростовує заявлені позивачкою обставини як такі, що були непереборними та істотно утруднювали їй можливість подання відповідної заяви. За такого, заявлені позивачкою обставини не є такими, що об`єктивно унеможливлювали її вчасне звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тому через наявність відповідних заперечень щодо цього з боку інших спадкоємців, у суду немає законних та достатніх підстав для визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначене зобов`язує суд відмовити в задоволенні позову через його необґрунтованість. Як видно із матеріалів справи, сторона відповідача просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 20000 гривень 00 копійок. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 р. Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Відповідно до постанови КМУ від 27.04.2006 року № 590 Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави вбачається, що витрати не можуть перевищувати 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за сукупність дій, необхідних для розгляду справи. Як видно з матеріалів справи, адвокатом представником відповідача Дубровний М.О. було надано правничу допомогу про що свідчить договір про надання правової допомоги № 30/05-1 від 30.05.2023, акт здачі-прийняття наданих послуг №1 від 13.10.2023, квитанція до прибуткового касового ордера №5 від 13.10.2023, у зв`язку з чим, суд доходить до висновку, що необхідно стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, пов`язані з правничою допомогою у розмірі 1500 гривень, так як адвокат в судових засіданнях участі не приймав та подав до суду відзив на позовну заяву. На підставі ч.3 ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved