Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

Представник позивача адвокат Столітній М.М. звернувся з вищевказаним позовом до суду, зазначає, що після прийняття відповідачем [PERSON] умов Кредитного договору з ним було укладено електронний кредитний договір з ТОВ «Авентус Україна», який був підписаний відповідачем у відповідності до вимог ч.ч. 6 та 8 ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М800215». Після чого, відповідач отримав кредит в сумі 20000,00 грн. на свою платіжну картку, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про перерахування коштів. Відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав. 18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №18.04/23-Ф. Про відступлення права грошової вимоги було повідомлено відповідача шляхом відправлення на електронну пошту повідомлення. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по Кредитному договору не сплачена та складає 13710 грн. тіло кредиту та 30624,39 грн. - нараховані проценти, всього 44334,39 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Також позивач просить стягнути інфляційні витрати - 12014,62 грн., три відсотки річних 1978,65 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2147,20 грн., витрати на професійну правничу допомогу 10000,00 грн. В судове засідання сторони не викликались. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. 21 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження\~у даній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 03 жовтня 2023 року відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з позовом він не погоджується, вважає позовні вимоги необгрунтованими, не законними та такими, що не можуть бути задоволені враховуючи наступне. Договор №4876706 від 05.10.2021 року він не укладав, договір не містить аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису, та ідентифікатора СМС повідомлення з кодом. Також не містять матеріали справи й заповненого формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції укладання договору в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивачем не надано доказів про зарахування саме на його рахунок коштів в розмірі 20000,00 грн. Позиачем не надано доказів здійснення фактором оплати за відступлені права вимоги, зокрема, до [PERSON] за договором факторингу 18.04/23-Ф, укладеному між ТОВ «Авентус Україна! Та ТОВ !ФК «Фінтраст Україна». Також, проценти за користування кредитними коштами за кредитним договором мали б нараховуватись до 13.11.2021 року. Розрахунок заборгованості наданий позивачем за період, коли у позивача не виникало права на нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Також, інфляційні витрати розраховувались позивачем, починаючи з лютого 2022 року, тобто до дати укладання договору факторингу від 18.04.2023 №18.04/23. Три відсотки річних також нараховано позивачем до дати укладання договору факторингу , з 02.01.2022 року. 09 жовтня 2023 року представником позивача [PERSON] було надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що позивач не згоден з доводами відповідача., вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавсва. Кредитний договір, укладений між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем повністю відповідає вимогам законодавства. Особливостями укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» Електронний договір укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. На підтвердження укладання договору №4876706 про наданння споживчого кредиту з ТОВ «Авентус Україна», позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі (додаток до позовної заяви №4), який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «М800215», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог ч.6 та 8 ст11, ст.12 Закону Украхїни «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторонни досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір. Зазначає, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором це данні в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору. Відповідно до п.90 ч.1 ст.1 ЗУ «Про платіжні послуги» унікальний ідентифікатор комбінація літер, цифр, символів або знаків, що надається користувачу надавачем платіжних послуг та дає змогу однозначно ідентифікувати користувача та/або його рахунок для цілей виконання платіжних операцій.Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом є оригіналом такого документа. Відповідач на підтвердження укладання кредитного договору було здійснено платежі часткову оплату на рахунок кредитора, що підтверджується карткою обліку договору, до була надана до позову, та відповідними квитанціями. Позивачем було зроблено відповідний адвокатський запит до банку-емітенту платіжної картки про належність картки відповідачу та отримання ним кредитних коштів. Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера.Крім того, платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента.. Кредитні кошти відповідачу перераховувались за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб бумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № [NUMBER] . Сума заборгованості за договором від 05.10.2021 року у сімі 44334,39 грн. розрахована у відповідності до картки обліку договору від ТОВ «Авернтус Україна» Стан дартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах нового строку кредиту, якщо відбулоася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору, та у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 договору. Підписуючи договір, позичальник погоджується на укладання договору саме такого змісту, що фактично невілює усі доводи стосовно невідповідальності умов договору без достатніх на це доказів. Позивач вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляції цих нарахувань та процентів річних до повного виконання. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Встановлено, що 05.10.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №4876706 про надання споживчого кредиту. Сума кредиту склала 20000,00 грн. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується у гафіку платежів. 13.10.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора на суму 8000,00 грн., з яких 1710,00 грн. оплата процентів за користування кредитом.6290,00 грн. оплата тіла кредиту. Відповідно до умов договору, відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів з процентною ставкою 1,90% в день. 03.11.2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту не виконав, не уклав договір щодо пролонгації строку дії кредитного договору, договір було автопролонговано. Надалі відповідач виплати за кредитним договором не здійснював. Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості, через неналежне виконання відповідачем [PERSON] грошових зобов`язань за кредитним договіром, виникла заборгованості, розмір якої становить 44334,39 грн. (13710 грн. тіло кредиту та 30624,39 грн. - нараховані проценти). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором. а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняттятакої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Суд вважає, що позивачем були дотримані вимоги законодавства щодо укладання договору в електронній формі, та надані докази в підтвердження цього. Відповідно до Договору № 4876706 від 05.10.2021 року; Паспорту споживчого кредиту, [PERSON] як споживач, підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором на умовах кредитування та з урахуванням побажань споживача, договір з ТОВ «Авентус Україна», за яким отримав 20000,00 грн. кредитних коштів. Згідно зі ст.ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1\~ст.611 ЦК України\~передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.ст.\~1049,\~1054 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути кредитору грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч.1\~ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст.625 цього Кодексу. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Приписами\~ст.625 ЦК України, передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, наданими йому на підставі укладеного договору, останній належним чином умови договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного встановлено, що позивач набув право вимоги до відповідача за договором факторингу №18.04/23-Ф. Відповідач (позичальник) скористався своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174, 191 ЦПК України, та надав до суду відзив на вимоги позивача. Суд критично відносить до доводів відповідача, оскільки невизнання підписання ним договору спростовується здійсненням ним проплати на рахунок кредитора 13.10.2021 року 8000,00 грн. Також, висловлювання думки про неправильність нарахування відсотків та інфляційних витрат є похідним від визнання суми отриманих ним кредитних коштів. Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та враховуючи,\~що фактично\~отримані та\~використані надані\~грошові кошти\~в добровільному\~порядку відповідачем\~не повернуті,\~нарахування процентів\~за користування\~кредитом було\~передбачено умовами\~договору,\~укладеного між\~відповідачем та\~первісним кредиторам,\~тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості в розмірі 44334,39 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також, позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідача на свою користь інфляційних втрат, трьох відсотків річних, та надав розрахунок. Тобто, між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди. Відповідно до ч.2\~ст.625 ЦК України, \~нараховується індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Тому, слід також стягнути з відповідача 2147,00 грн. судового збору, сплачені позивачем при подачі позову. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд керується наступним. Відповідно до приписів ст.133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Отже, сторона у справі має право на компенсацію таких витрат, якщо нею буде доведено, що розмір таких витрат обґрунтовано. Оскільки правова допомога позивачу фактично була надана, на підтвердження чого до позову долучено рахунок на оплату по замовленню №633/26/07 від 26 липня 2023 року, тому також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved