Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надання послуг опалення та гарячого водопостачання за період з 01 листопада 2016 року по 31 грудня 2019 року в сумі 43 549 грн 31 коп., які отримані за адресою: [ADDRESS] . Крім заборгованості за спожиту теплову енергію позивач також просив суд стягнути з відповідачів нарахований індекс інфляції в розмірі 2 824 грн 15 коп. та 3 % річних в сумі 1 317 грн 89 коп. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2021 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей. Відповідно до даного Розпорядження справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави. Справа № 644/11439/21 також передана на розгляд до Київського районного суду м. Полтави. Після цього справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 14 ЦПК України, передано на розгляд судді Самсоновій О.А. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 12 квітня 2023 року справу прийнято до свого провадження та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач [PERSON] надав відзив на позов, у якому посилався на те, що позивачем в його позовній заяві не викладено жодних обставин, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, не зазначено доказів, що підтверджують відповідні обставини. Тому позовні вимоги є необґрунтованими та не доведеними належними доказами. Позивачем не доведено фактичного користування відповідачем житлово-комунальними послугами, зокрема послугами теплопостачання. Крім того, вказував на звернення позивача з позовом до суду з пропуском строку позовної давності. Тому просив в задоволенні позову відмовити (а.с. 53-58). Інші відповідачі відзиви на позов не надали. Інших заяв або клопотань сторони суду не подавали. В судове засідання представник позивача Лоскот М.І. не з`явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. У заяві також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи судом (а.с. 52), про причини неявки не повідомили та будь-які клопотання до суду не подавали. Враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг з теплопостачання, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . Як встановлено судом, одна сторона - Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" надавала другій стороні - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як споживачам послуг за адресою: [ADDRESS] послуги з теплопостачання - централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відповідачі такі послуги прийняли, від їх отримання не відмовлялись та частково оплатили. Таким чином судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Частковою оплатою відповідачами послуг теплопостачання спростовується посилання відповідача [PERSON] на недоведеність надання відповідачам послуг теплопостачання. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Житловим кодексом України та іншими нормативними актами. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 та 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до ч. 1 та 5 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється за допомогою систем автономного опалення та/або індивідуального теплового пункту, формуються та встановлюються окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості виробництва надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність. Діючи в правовідносинах належним чином, відповідачі мали оплачувати одержані ними послуги згідно затверджених тарифів. Як встановлено судом, відповідачі період з 01 листопада 2016 року по 31 грудня 2019 року отримані послуги в повному обсязі не оплачували. У зв`язку з цим за період з 01 листопада 2016 року по 31 грудня 2019 року виникла заборгованість в сумі 43 549 грн 31 коп. Дана сума заборгованості нарахована позивачем відповідно до затверджених тарифів. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання, що виникло між сторонами, є грошовим. Тому на вимогу позивача відповідачі зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Станом на 31 грудня 2019 року борг відповідачів за послуги опалення та гарячого водопостачання становить 43 549 грн 31 коп., інфляційні втрати підприємства у зв`язку з порушенням строків оплати послуг - 2 824 грн 15 коп., 3% річних - 1 317 грн 89 коп. (а.с. 4 - 5). Вирішуючи заяву відповідача про застосування позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України п еребіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином перебіг позовної давності у даних правовідносинах, що виникли між сторонами, розпочався з 01 січня 2017 року, коли у відповідачів виникло прострочення оплати за одержані у листопаді 2016 року послуги. Як вбачається з наданого суду розрахунку заборгованості, відповідачі оплату одержаних послуг за період з 01 листопада 2016 року по 31 грудня 2019 року здійснювали у розмірі, що не перевищує розмір місячного платежу, що не може бути розцінено судом як дії, що свідчать про визнання ними боргу. Згідно ч. 2 та ч.3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки з позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за період з 01 листопада 2016 року по 31 грудня 2019 року позивач звернувся 02 грудня 2021 року, в межах трирічного строку позовної давності перебувають позовні вимоги про стягнення заборгованості, починаючи з 02 грудня 2018 року. За період з 02 грудня 2018 року по 31 грудня 2019 року заборгованість відповідачів за послуги теплопостачання становить 16470 грн. 23 коп. Індекс інфляції в межах строку позовної давності становить 2525 грн. 26 коп. та 3 % річних - 1180 грн. 63 коп. Доказів вчинення відповідачами дій, які свідчать про визнання ними боргу, позивач суду не надав. Тому, розглядаючи справу в межах позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновок про необхідність застосування давності у спорі, що виник між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. На підставі викладеного позовні вимоги підлягають до задоволення в межах строку позовної давності. З відповідачів, які проживають та/або зареєстровані у квартирі за адресою: [ADDRESS] , на користь позивача необхідно стягнути в солідарному порядку заборгованість за надані послуги за період з 02 грудня 2018 року по 31 грудня 2019 року в розмірі 16470 грн. 23 коп., компенсацію інфляційних втрат підприємства у розмірі 2525 грн. 26 коп. та 3% річних в розмірі 1180 грн. 63 коп., а всього - 20176 грн. 12 коп. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов судом задоволено на 42%, тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути 953 грн. 40 коп. на відшкодування судових витрат пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог, тобто по 238 грн. 35 коп. з кожного (953 грн. 40 коп. / 4 = 238 грн. 35 коп).

Outcome: partial