Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "МСБ Фінанс" звернулось до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 1544-К від 09.08.2021 року у розмірі 6 795, 00 гривень та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те,що між ТОВ «МСБ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 1544-К, відповідно до якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, фінансовий кредит у сумі 4 500, 00 гривень зі сплатою 540 відсотків річних на умовах, визначених Кредитним договором та Додатком 1 до кредитного договору. Позичальник повертає кредит за наступним графіком: строк погашення 06.09.2021 року, сума погашення 5 760, 00 грн. Кредитор взяті на себе зобов`язання виконав, 09 серпня 2021 року надав позичальнику кредит в сумі 4 500, 00 грн. [PERSON] порушив взяте на себе зобов`язання зі своєчасного повернення отриманого кредиту, не повернув кредит і не сплатив відсотки за користування кредитом, станом на сьогоднішній день у позичальника перед кредитором є непогашена заборгованість, яка складає 6 795, 00 грн., з яких загальна сума заборгованості за кредитом складає 4 500, 00 грн; загальна сума заборгованості за відсотками 2 295, 00 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.08.2023 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що 09.08.2021 року між ТОВ «МСБ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №1544-К від 10.05.201 на підставі заяви [PERSON] від 10.05.2018 року. Відповідно до п.1.1. Договору про надання фінансового кредиту №1544-К від 09.08.2021 Кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання фінансовий кредит у сумі 4 500, 00 гривень, зі сплатою 360 % річних на умовах, визначених цим Договором та Додатком 1. Взяті на себе зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту №1544-К від 09.08.2021 позивач виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси, що підтверджується видатковим касовим ордером від 09 серпня 2021 року. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором від 09.08.2021 року належним чином не виконав. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним договором станом на 20.06.2023 року становить 6 795, 00 грн. з яких: 4 500, 00 грн. - тіло кредиту; 2 295, 00 грн. проценти. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення ТОВ "МСБ Фінанс" до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що між ТОВ "МСБ Фінанс" та [PERSON] 09.08.2021 року укладено кредитний договір № 1544-К, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит. Однак, відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 20.06.2023 року склалась заборгованість за тілом кредиту - 4 500, 00 грн., заборгованості за відсотками - 2 295, 00 грн. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ "МСБ Фінанс" підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved