Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] з позов про розірвання спадкового договору. В обґрунтування вимог позивач посилалась на те, що 13 липня 2017 року між нею, її чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , укладено спадковий договір із [PERSON] , за умовами якого у разі смерті останнього із відчужувачів набувач набуває право власності на квартиру [ADDRESS] . 19 травня 2021 року між відчужувачами та набувачем було укладено договір про внесення змін № 1 до спадкового договору подружжя. Підставою для звернення до суду з позовом про розірвання спадкового договору є невиконання [PERSON] розпоряджень [PERSON] , не забезпечення необхідного догляду за позивачем. Після смерті чоловіка позивача, який хворів на ковід, позивач також знаходилася у дуже тяжкому стані, так як також хворіла на ковід. Через декілька днів після виписки з лікарні у неї стався інсульт. В результаті чого вона знову потрапила до лікарні, де її ніхто не навідував. Після виписки з лікарні у неї почалися сильні набряки, в тому числі, легень, в результаті чого позивач втретє потрапила до лікарні, де її знову не навідував відповідач. Позивач потребувала сторонньої допомоги, яку їй надавали інші люди. 24 лютого 2022 року почалася війна. Відповідач виїхав з міста Києва не попередивши позивача про це. З будинку, де вона проживає, майже всі сусіди евакуювалися. Тільки у травні 2022 року відповідач написав в вайбері про те, що повернувся до м. Києва. Майже три місяці їй ніхто не телефонував, не цікавився станом мого здоров`я. Вона залишилися зовсім сама з незадовільним станом здоров`я, без догляду, який потребувала. Були дні, коли вона із-за поганого самопочуття не могла навіть ходити Посилаючись на неможливості виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе відповідно до договору, неналежного виконання умов спадкового договору, просила задовольнити позов. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 17 січня 2023 року позов залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків п`ять днів з дня вручення вказаної ухвали. 16 лютого 2023 року від позивача надійшла заява на усунення недоліків. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 17 лютого 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28 березня 2023 року. 28 березня 2023 року у судове засідання з`явилися позивач [PERSON] та її представник [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом надіслання судової повістки, яка повернулася до суду із відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". У зв`язку з першою неявкою відповідача, розгляд справи було відкладено на 4 травня 2023 року. 4 травня 2023 року до суду з`явилися позивач [PERSON] , її представник [PERSON] та представник відповідача [PERSON] . Представник відповідача заявила клопотання про відкладення розгляду, справи, посилаючись на те, що відповідач 1 травня 2023 року отримав ухвалу про відкриття провадження у справі разом з матеріалами позовної заяви, та хоче скористатися своїм правом до 16 травня 2023 року подати відзив на позовну заяву. Судом було задоволено клопотання представника відповідача, та відкладено розгляд справи до 7 червня 2023 року. 18 травня 2023 року до суду від представника відповідача адвоката Шапошнікової Т.Г., в інтересах [PERSON] , надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позов відповідач не визнає в повному обсязі, вважає вимоги позивача необґрунтованими. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з наведеними домислами у позовній заяві відповідач не згоден. Зі сторони відповідача повністю виконувалися і виконуються до теперішнього часу зобов`язання спадкового договору, які визначені у п. 2.1. договору, відповідач сплачує кожного місяця грошову суму у розмірі 2500 грн, один із відчужувачів чоловік позивача - [PERSON] помер [INFO] , відповідач отримав свідоцтво про смерть та здійснив поховання останнього, а через рік після смерті встановив намогильну споруду. До смерті чоловік позивача, який був також стороною договору не ставив питання про розірвання спадкового договору, більше того 19 травня 2021 року подружжя склали заяву, що вони не мають претензій до виконання відповідачем зобов`язань за договором. Відповідач сумлінно та вчасно виконує зобов`язання, які передбачені умовами договору, спадковим договором не передбачено здійснювати догляд за позивачем, у позовній заяві позивач не зазначає в чому полягає необхідний догляд за нею, відповідач постійно цікавився справами позивача, її станом здоров`я та потребами. Восени 2021 року відповідач із власної ініціативи після повідомлення позивача про те, що вона та її чоловік захворіли відвіз подружжя до поліклініки на прийом до лікаря, де з`ясувалося що подружжя захворіло на ковід, та було призначено лікування у домашніх умовах. Згодом їх стан погіршився, вони викликали швидку, та зателефонували відповідачеві, який одразу приїхав додому, дочекався швидку медичну допомогу, допоміг подружжю зібрати речі та супроводжував їх до лікарні. Після того, як позивача виписали із лікарні, відповідач попросив свою матір [PERSON] щоб вона тимчасово пожила із відповідачем та надавала їй необхідну допомогу. У 2016 році, коли позивача погіршився стан здоров`я та вона потребувала оперативного втручання відповідач надав 150 000 грн на лікування. Крім того, відповідач зазначив, що позивач постійно змінює думку щодо розпорядження своїм майном на випадок смерті. Посилаючись на те, що спадковий договір є двосторонній правочином, відповідач не порушував зобов`язання за договором, а навпаки виконував їх сумлінно, своєчасно та у повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позову. 1 червня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що відповідачем неповно та неналежно забезпечується догляд, допомога в побуті та підтримка її здоров`я, у пункт 8.3. було внесено зміни, відповідно до якого, враховуючи вік відчужувачів чи одного з відчужувачів, який пережив другого для допомоги їм в побуті і підтримки їхнього здоров`я, набувач і його мати можуть проживати у відчужуваній квартирі до набуття права власності на дане житло. 16 червня 2023 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, де представник відповідача зазначила, що нікого не можливо змусити проживати у певному місці, п. 8.3. договору визначено що, відповідач або його мати мають право, а не зобов`язані проживати із позивачем, в матеріалах справи відсутні докази безпорадного стану позивача, та докази того, що вона зверталась до відповідача за допомогою, а останній їй відмовив, після того як позивач перехворіла на ковід, відповідач забрав її із лікарні саме мати відповідача залишилися та мешкала із позивачем деякий час у її квартирі. Відповідач постійно цікавиться справами позивача, станом її здоров`я, потребами та пропонував їй свою допомогу, неодноразово купував продукти харчування та ліки, однак саме відповідач не приймає його допомогу, так як зазначає у відповіді на відзив не бажає продовжувати за своїм внутрішнім переконанням відносини із відповідачем. Протокольною ухвалою суду від 7 червня 2023 року задоволено клопотання, як позивача, так і відповідача про допит свідків. Протокольною ухвалою суду від 29 червня 2023 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті на 5 вересня 2023 року. 5 вересня 2023 року у судове засідання з`явилися позивач [PERSON] , посилаючись на те, вона після 24 лютого 2022 року, коли вона просила відповідача переїхати до неї, а він відмовився проживати з нею, втратила довіру до відповідача, він не змозі забезпечити її належний догляд, сплачує лише 2500 грн, належного догляду за нею не здійснює, просила позовні вимоги задовольнити. Представник позивача адвокат Гладченко А.В. просила задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що крім сплати 2500 грн відповідач умови договору не виконує, позивачу допомагає інший родич, оскільки відповідач виконує свої обов`язки не належним чином. Представника відповідача адвокат Шапошнікова Т.Г. позовні вимоги позивача не визнала, просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, із підстав зазначених у відзиві та зепереченнях на відповідь на відзив. Свідок [PERSON] , який є головою об`єднання ЖК "Осокорки, пояснив, що дійсно після 24 лютого 2022 року, майже весь будинок виїхав, [PERSON] , до нього за допомогою не зверталась, він був знайомий із її чоловіком, [PERSON] розповідала йому, що отримує дуже мало, не відчуває допомоги від спадкоємця. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача пояснила, що вони із позивачем та її чоловіком, мали добрі сімейні відносини, коли у [PERSON] почалися проблеми із серцем, їх сім`я погодилися їй допомогти та позичити суму коштів на лікування, а позивач запропонувала укласти спадковий договір, щоб не повертати кошти, її син, завжди надавав позивачу з чоловіком необхідну допомогу, коли подружжя захворіло ковідом він допомагав зібрати речі, супроводжував їх за швидкою до лікарні, купував їй необхідні ліки, продукти, після смерті чоловіка позивача, [PERSON] здійснив поховання її чоловіка як це передбачено умовами спадкового договору. Після того, як [PERSON] повернулася із лікарні мати відповідачам вирішити пожити з нею, водила її на аналізи, купувала продукти. Після 24 лютого 2022 року [PERSON] зателефонувала та запросила її із відповідачем до себе, однак вони не переїхали до неї, після того відносини погіршились, відповідач продовжував виконувати умови договору, від іншої допомоги позивач почала відмовлятися. Свідок повідомила, що також має проблеми із здоров`ям, чим могла вона їй допомагала. Заслухавши доводи учасників справи, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази з точки зору їх допустимості, належності, достовірності, кожен окремо та у сукупності, судом встановлено наступне. Відповідно до частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог частин 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 13 березня 2017 року між [PERSON] , [PERSON] (відчужувачами) та [PERSON] (набувачем) було укладено спадковий договір подружжя (надалі - спірний спадковий договір), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткаченко В.Л. від 30 березня 2017 року за реєстровим № 650. Відповідно до п. 1.1. за цим договором набувач зобов`язується виконувати передбачені в ньому розпорядження відчужувачів, а у разі смерті останнього із відчужувачів набуває право власності на належне йому майно: квартиру за номером [ADDRESS] (а.с. 24-26). Пунктом 2.1. спадкового договору визначено, що на набувача за цим договором покладаються обов`язок виконувати такі дії: - кожного місяця надавати відчужувачу (або одному із них, у разі смерті одного із відчужувачів) грошову допомогу у розмірі 2 500 грн із розрахунку сплати частки грошових коштів за житлово-комунальні послуги та витрат на лікування; - у разі смерті відчужувача-1, а саме: [PERSON] організувати її поховання за християнськими звичаями в смт Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області па кладовищі, де поховані її рідні; - у разі смерті відчужувача 2, [PERSON] організувати його поховання за християнськими звичаями в смт Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області па кладовищі, де поховані рідні [PERSON] . По можливості здійснити поховання подружжя поруч; - після спливу одного року, але не пізніше шести місяців після спливу річного строку після смерті, встановити на могилі кожного із відчужувачів намогильну споруду. Набувач має право на власний розсуд визначити зовнішній вигляд, розмір намогильних споруд та вартість їх замовлення. Згідно п. 8.3 договору при необхідності забезпечення догляду за відчужувачами чи одним з відчужувачів, який пережив другого, набувач та його батьки можуть проживати у відчужуваній квартирі до набуття права власності на дане житло. 19 травня 2021 року між відчужувачами та набувачем було укладено договір про внесення змін № 1 до спадкового договору подружжя. У пункті 4 сторони визначено, викласти пункт 8.3 розділу 8 договору в наступній редакції: враховуючи вік відчужувачів чи одного з відчужувачів, який пережив другого для допомоги їм в побуті і підтримки їхнього здоров`я, набувач і його мати можуть проживати у відчужуваній квартирі до набуття права власності на дане житло. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. За змістом статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Згідно зі статтею 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. За змістом цього правила інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред`являти вимоги про розірвання спадкового договору. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України). Таким чином у даній справі необхідно було з`ясувати чи виконував відповідач належним чином свої обов`язки за спадковим договором. Оцінюючи зміст оскаржуваного спадкового договору та встановлених в судовому процесі обставин на предмет доведення підстав позову, суд зазначає наступне. На підтвердження обов`язку щодо сплати відчужувачам грошової допомоги у розмірі 2500 грн відповідачем надано квитанції: копія банківської квитанції від 20 жовтня 2017 року, копія банківської квитанції від 19 вересня 2017 року, копія банківської квитанції від 19 грудня 2017 року, копія банківської квитанції від 20 листопада 2017 року, копія банківської квитанції від 19 червня 2017 року, копія банківської квитанції від 12 травня 2017 року, копія банківської квитанції від 31 серпня 2017 року, копія банківської квитанції від 19 липня 2017 року, копія банківської квитанції від 18 квітня 2017 року, копія банківської виписки за 25 квітня 2018 року, копія розписки [PERSON] про отримання коштів від 30 березня 2017 року, копія банківської квитанції від 20 грудня 2018 року, копія банківської квитанції від 15 листопада 2018 року, копія банківської квитанції від 17 жовтня 2018 року; копія банківської квитанції від 14 вересня 2018 року, копія банківської квитанції від 9 серпня 2018 року, копія банківської квитанції від 17 липня 2018 року; копія банківської квитанції від 14 червня 2018 року, копія банківської квитанції від 16 травня 2018 року; копія банківської квитанції від 16 квітня 2018 року, копія банківської квитанції від 19 березня 2018 року, копія банківської квитанції від 20 лютого 2018 року; копія банківської квитанції від 19 січня 2018 року;копія банківської квитанції від 18 грудня 2019 року; копія банківської квитанції від 20 листопада 2019 року; копія банківської квитанції від 18 жовтня 2019 року, копія банківської квитанції від 19 вересня 2019 року; копія банківської квитанції від 19 серпня 2019 року; копія банківської квитанції від 12 липня 2019 року, копія банківської квитанції від 19 червня 2019 року; копія банківської квитанції від 23 травня 2019 року; копія банківської квитанції від 19 квітня 2019 року; копія банківської квитанції від 19 березня 2019 року; копія банківської квитанції від 18 лютого 2019 року; копія банківської квитанції від 17 січня 2019 року;копія банківської квитанції від 30 грудня 2020 року; копія банківської квитанції від 30 листопада 2020 року; копія банківської квитанції від 29 жовтня 2020 року, копія банківської квитанції від 29 вересня 2020 року; копія банківської квитанції від 28 серпня 2020 року; копія банківської квитанції від 29 липня 2020 року; копія банківської квитанції від 30 червня 2020 року, копія банківської квитанції від 28 травня 2020 року; копія банківської квитанції від 21 квітня 2020 року; копія банківської квитанції від 23 березня 2020 року; копія банківської квитанції від 20 лютого 2020 року; копія банківської квитанції від 16 січня 2020 року;копія банківської квитанції від 27 січня 2021 року; копія банківської квитанції від 25 лютого 2021 року; копія банківської квитанції від 30 березня 2021 року, копія банківської квитанції від 28 квітня 2021 року; копія банківської квитанції від 27 травня 2021 року, копія банківської квитанції від 30 червня 2021 року, копія банківської квитанції від 28 липня 2021 року, копія банківської квитанції від 31 серпня 2021 року; копія банківської квитанції від 27 вересня 2021 року, копія банківської квитанції від 25 жовтня 2021 року, копія банківської квитанції від 29 листопада 2021 року, копія банківської квитанції від 16 грудня 2021 ороку; копія банківської квитанції від 26 грудня 2022 року, копія банківської квитанції від 28 листопада 2022 року, копія банківської квитанції від 28 жовтня 2022 року; копія банківської квитанції від 26 вересня 2022 року; копія банківської квитанції від 30 серпня 2022 року; копія банківської квитанції від 25 липня 2022 року; копія банківської квитанції від 21 лютого 2022 року; копія банківської квитанції від 18 січня 2022 року; копія банківської квитанції (платіжної інструкції) від 15 червня 2022 року; копія банківської квитанції (платіжної інструкції) від 26 квітня 2022 року; копія банківської квитанції (платіжної інструкції) від 24 травня 2022 року; копія банківської квитанції (платіжної інструкції) від 23 січня 2023 року; копія банківської квитанції (платіжної інструкції) від 28 березня 2022 року; копія банківської квитанції (платіжної інструкції) від 27 квітня 2023 року; копія банківської квитанції (платіжної інструкції) від 20 березня 2023 року (а.с. 99-116). Сама позивач також не заперечувала щодо сплати відповідачем визначених спадковим договором сум кожного місяці у розмірі 2500 грн. Крім того, 19 травня 2021 року, [PERSON] та [PERSON] підписали нотаріально посвідчену заяву, за змістом якої вони перебуваючи при здоровому глузді та ясній пам`яті, діючи добровільно, без будь-якого як фізичного та морального тиску, та без будь-якою тиску інших осіб, цією заявою підтверджують що не мають жодних матеріальних та моральних претензій до [PERSON] , набувача за спадковим договором подружжя від 30 березня 2017 року. Усі зобов`язання фінансового та морального характеру виконуються у повному обсязі, фінансових та моральних претензій не маємо за спадковим договором подружжя (а.с. 89). Як вбачається із матеріалів справи, один із відчужувачів спадкового договору [PERSON] помер [INFO] . Відповідач [PERSON] , отримавши свідоцтво про смерть здійснив його поховання, а через рік після смерті встановив намогильну споруду. Вказані обставини підтверджуються договором про надання ритуальних послуг № 206-21 від 27 листопада 2021 року, свідоцтвом про поховання від 26 листопада 2021 року, товарним чеком № 120 від 19 листопада 2022 року про оплату виробу та встановлення намогильної споруди на суму 13 000 грн та фото намогильної споруди (а.с. 90-99, 117). Таким чином, виходять із умов договору, що передбачені розділом 2 відповідач сумлінно та вчасно виконує всі взяті на себе зобов`язання, на підтвердження чого надав відповідні докази. Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для звернення до суду позивач вказує невиконання [PERSON] розпоряджень [PERSON] , а саме: не забезпечення необхідного догляду за позивачем, на підтвердження чого вона надає роздруківку з діалогу Вайбер та копії медичних документів. Посилання позивача, що відповідач не піклується про неї, спростовується в тому числі у перепискою у вайбері, яку надає сама ж [PERSON] , де відповідач вказував, що "він не відмовляюся піклуватися про вас, якщо щось необхідно напишіть я привезу (а.с. 44), якщо вам потрібна допомога, звичайно вам допоможу (а.с. 45, 50, 51). Крім того, із переписки наданої відповідачем вбачається, що відповідач надав допомогу позивачу, не передбачену умовами спадкового договору, купував необхідні ліки, продукти, які замовляла сам ж позивач, забирав її з лікарні (а.с. 118, 119). У той же час, обов`язку привозити продукти та здійснювати догляд за [PERSON] спадковим договором не передбачено. Разом з тим звертаючись до суду, позивач не зазначає в чому полягає необхідний догляд за нею, які саме дії на її думку потрібно вчиняти для здійснення такого догляду, щоб задовольнити її розпорядження та якими положеннями спадкового договору це передбачено. Посилання позивача на те, що вона навесні 2022 року мала незадовільний стан здоров`я та потребувала сторонньої допомоги в матеріалах справи відсутні. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази безпорадного стану як на той період, так і на момент звернення до суду, надані позивачем медичні документи про її стан здоров`я датуються періодом до 24 лютого 2022 року. [PERSON] особисто брала участь у судових засіданнях, пояснювала, що після того як відповідач на її прохання 24 лютого 2022 року відмовився переїхати до неї та не цікавився її життям протягом трьох місяців, в неї змінилося ставлення до нього. Таким чином, доводи позивача, що [PERSON] не виконував обов`язки щодо догляду за нею, суд відхиляє, оскільки такого обов`язку спадковий договір не містить. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази перебування [PERSON] у безпорадному стані та потреби в сторонньому постійному догляді. Відповідно до пункту 4 договору про внесення змін № 1 до спадкового договору сторонами визначено, викласти пункт 8.3 розділу 8 Договору в наступній редакції: враховуючи вік відчужувачів чи одного з відчужувачів, який пережив другого для допомоги їм в побуті і підтримки їхнього здоров`я, набувач і його мати можуть проживати у відчужуваній квартирі до набуття права власності на дане житло (а.с. 27). Разом з тим, аналізуючи зміст вказаного пункту договору, ним не встановлено обов`язку набувача проживати разом із відчужувачем, а лише передбачена така можливість. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача, підтвердила, що після повернення її з лікарні у листопаді 2021 року вона декілька днів проживала із позивачем для надання їй необхідної допомоги по догляду, купувала ліки, супроводжувала позивача для здачі необхідних аналізів, коли стався у позивача інсульт викликала швидку. Сама позивач [PERSON] на вказаний довід свідка зазначила, що вона дійсно проживала з нею, але короткий період часу. Суд вважає безпідставними посилання позивача на невиконання розпоряджень позивача, оскільки судом не встановлено, що у договорі було передбачено обов`язок щодо догляду позивача. Відповідно до п. 4.3. спадкового договору, сторони цього договору чітко стверджують, що однаково розуміють значення і умови цього договору та його правові наслідки, правочин спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним, їх волевиявлення є вільним і відповідає їх внутрішній волі, а також те, що договір не носить характеру фіктивного чи удаваного правочину, і не є правочином, що вчиняється відчужувачами під впливом тяжких для них обставині на вкрай невигідних умовах. Суд зауважує, що спадковий договір слід відмежовувати від договору довічного утримання, передбаченого ст. 744 ЦК України, в силу схожості предметів регулювання. Доводів відносно невірного розуміння змісту спадкового договору сторонами суду не заявлялось, відтак, суд оцінює спадковий договір згідно підписаного тексту, не виходячи за межи його змісту, виключно в межах вимоги про розірвання Спадкового договору, оскільки обставина невірного розуміння змісту спадкового договору не може бути підставою розірвання спадкового договору в порядку ст. ст. 631, 1308 ЦК України. Разом з тим, суд враховує доводи відповідача, що з травня 2022 року [PERSON] почала всіляко уникати підтримки [PERSON] , що підтверджується її поясненнями у судовому засіданні та вбачається із переписки у Вайбері "купувати нічого не потрібно, я все маю" (а.с. 45). Однак, [PERSON] продовжував виконати покладені на нього обов`язки, передбачені спадковим договором. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] не допускав порушення умов договору, виконував всі покладені на нього спадковим договором обов`язки. Позивач обґрунтовував свої вимоги про розірвання договору саме на підставі ст. 1308 ЦК України та посиланням на невиконання [PERSON] розпоряджень [PERSON] відтак, суд в межах розгляду даної справи оцінює встановлені обставини виключно через призму підстав для розірвання спадкового договору,оскільки згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що підстави для розірвання спадкового договору згідно ст. 1308 ЦК України у зв`язку із невиконанням [PERSON] розпоряджень [PERSON] відсутні, оскільки саме [PERSON] з травня 2022 року маючи намір на розірвання спадкового уникала спілкування з [PERSON] Так само не доведені обставини, що свідчать про неможливість [PERSON] виконувати обов`язки передбачені спадковим договором у майбутньому. Також в матеріалах справи відсутні будь які докази, які б свідчили про те, що [PERSON] ухилявся від виконання обов`язків, передбачених спадковим договором. У відповідності з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, відсутні підстави вважати, що [PERSON] порушив умови спадкового договору. Встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, показанням свідків, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю, оскільки набувач надав належні та допустимі докази на підтвердження виконання ним умов спадкового договору. На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 213, 626, 651, 744, 1220, 1302, 1305, 1308 ЦК України, суд

Outcome: dismissed