Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

ДП «Сетам» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідач [PERSON] звернулася з зустрічним позовом ДП «Сетам» про визнання недійсним та скасування наказу генерального директора державного підприємства «Сетам» Мамро О.О. №61 від 30.07.2021 року «Про затвердження розрахунків за зберігання арештованого майна переданого на зберігання». Позивач ДП «Сетам», позовні вимоги, враховуючи уточнену позовну заяву, мотивує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.11.2019 року, залишеного без змін постановою Волинського апеляційного суду від 12.05.2020 року, частково задоволено позов ДП «Сетам» до [PERSON] про стягнення заборгованості за зберігання майна з 21.12.2016 року по 20.05.2019 року. Крім того, рішеннями Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.10.2022 року задоволено позовні вимоги ДП «Сетам» в частині стягнення з відповідача заборгованості за послуги зберігання майна за періоди з 21.05.2019 року по 29.07.2020 року та з 23.10.2021 року по 20.02.2022 року. Вказаними судовими рішеннями встановлено, що 15.06.2016 року ДП «СЕТАМ» було проведено електронні торги за лотом №149577 з реалізації вантажного автомобіля марки КрАЗ 255, світло-зеленого кольору, індикатор № [NUMBER] , індикатор № [NUMBER] , індикатор № [NUMBER] , індикатор № [NUMBER] , індикатор № [NUMBER] у кількості п`ять штук, переможницею яких було визнано відповідача [PERSON] . Вказує, що відповідач, як переможниця електронних торгів не отримувала майно у зберігача, станом на 21.02.2022 року майно не забрала, то у неї утворилася заборгованість за надані послуги за зберігання майна. Зазначає, що згідно наказу ДП «Сетам» «Про затвердження розрахунків за збереження майна переданого на зберігання» №61 від 30.07.2021 року, з 01.08.2021 року встановлено тарифи на послуги зберігання майна переможця торгів, зокрема, зберігання автобусів та вантажівок складає 60 грн. без ПДВ за одиницю на добу, а тому заборгованість відповідача за період з 21.02.2022 року по 31.01.2023 року складає 103500 грн. Крім того, вважає, що має право на стягнення з відповідача штрафних санкцій відповідно до ст. 625 ЦК України, а саме, 3% річних за користування коштами в розмірі 2934, 86 грн. та втрати від інфляції в розмірі 23815,72 грн. На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача в свою користь кошти в загальному розмірі 130250,58 грн., з яких: заборгованість за послуги зберігання 103500 грн., 3% річних 2934,86 грн., інфляційні втрати 23815,72 грн. та судові витрати по справі. У відзиві на уточнену позовну заяву представник відповідача вважає позовні вимоги недоречними та необґрунтованими. Вказує, що відповідач зверталася до суду зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця щодо неповернення майна, яке перебувало під арештом в межах виконавчого провадження та не вчинення інших виконавчих дій після завершення даного виконавчого провадження, яка була задоволена Луцьким міськрайонним судом Волинської області, згідно ухвали від 23.06.2022 року зобов`язано приватного виконавця у виконавчому провадженні №62645430 повернути боржнику [PERSON] за актами приймання-передачі таке майно: з тому числі, вантажні автомобілі КРАЗ 255 зеленого кольору, реєстраційні номера [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , у кількості 5 штук, які були арештовані та описані 30 липня 2020 року. Однак, починаючи з дати закінчення виконавчого провадження (21.10.2021 року) приватним виконавцем Скрипником В.Л. не було зроблено жодної дії, щоб повернути власникові майно. Просив, відмовити в задоволенні позову. Зустрічну позовну заяву відповідач мотивує тим, що позовні вимоги позивача за первісним позовом обґрунтовуються наявністю наказу генерального директора ДП «Сетам» Мамро О.О. №61 від 30.07.2021 року «Про затвердження розрахунків за зберігання арештованого майна переданого на зберігання», яким затверджено фінансові тарифи на послуги зі зберігання майна, зокрема за зберігання транспортних засобів встановлено тариф 60 грн. за одиницю на добу. Вказує, що ДП «Сетам» діє згідно статуту, яким не передбачено право генерального директора затверджувати фінансові та інвестиційні плани підприємства, такі повноваження входять до компетенції уповноваженого органу управління Міністерства юстиції України. Відтак, вважає, що встановлення тарифів на підставі наказу №61 від 30.07.2021 року, на підставі яких було здійснено нарахування заборгованості відповідачу за зберігання майна, є необґрунтованими, оскільки, генеральний директор не наділений повноваженнями видавати накази щодо фінансових планів та тарифів і такі тарифи не встановлювались Мінюстом, а тому такий наказ є недійсним. На підставі наведеного, просить суд, визнати недійсним та скасувати наказ генерального директора ДП «Сетам» Мамро О.О. №61 від 30.07.2021 року «Про затвердження розрахунків за зберігання арештованого майна переданого на зберігання». На адресу суду відзиву на зустрічну позовну заяву від позивача не надходило. Ухвалою суду від 09 лютого 2023 року позовну заяву позивача залишено без руху та надано строк для усунення недоліків у ній зазначених. Ухвалою суду від 18 лютого 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 15 березня 2023 року здійснено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Ухвалою суду від 20 квітня 2023 року зустрічний позов відповідача прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Ухвалою суду від 29 травня 2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача до судового засідання подала заяву про слухання справи у її відсутності, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача також до судового засідання подав заяву про слухання справи у його відсутності, проти задоволення первісних позовних вимог заперечує з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, зустрічний позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач до судового засідання подала заяву про відкладення розгляду справи, однак, з врахуванням заяви її представника про розгляд справи без його участі, суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, зустрічний позов не підлягають до задоволення. Порядок і особливості продажу арештованого майна на електронних торгах визначений Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим\~наказом Міністерства\~юстиції України\~№ 2831/5\~від 29.09.2016 (далі - Порядок). Згідно з п. 4 розділу Х Порядку після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди організатору) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди організатору (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведені електронні торги у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Підписаний та скріплений печаткою приватного виконавця або затверджений начальником відділу державної виконавчої служби акт виконавець видає або надсилає переможцеві електронних торгів не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження. Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством, у разі придбання рухомого майна акт про проведені електронні торги є підставою для отримання майна у зберігача. Зазначений акт підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно (п. 8, п.9 розділу Х Порядку). Отже, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на торгах, яка полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на торгах, тобто є правочином. Відповідно до п. 10 розділу Х Порядку переможець електронних торгів зобов`язаний отримати майно у зберігача не пізніше семи робочих днів з дати отримання акту. Згідно з пунктом 13 розділу Х Порядку у разі отримання майна пізніше семи робочих днів з моментів, передбачених пунктами 10, 11, 12, якщо майно перебуває на зберіганні у організатора, витрати на зберігання майна в період, що перевищує сім робочих днів, покладаються на переможця електронних торгів або стягувача чи боржника у виконавчому провадженні. За порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.611 ЦК України. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежів, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.11.2019 року №161/9077/19, залишеного без змін постановою Волинського апеляційного суду від 12.05.2020 року, частково задоволено позов ДП «Сетам» до [PERSON] про стягнення заборгованості за зберігання майна з 21.12.2016 року по 20.05.2019 року (а.с. 9-16). Із даного судового рішення вбачається, що 15.06.2016 року ДП «Сетам» було проведено електронні торги за лотом №149577 з реалізації вантажного автомобіля марки КрАЗ 255, світло-зеленого кольору, індикатор № [NUMBER] , індикатор № [NUMBER] , індикатор № [NUMBER] , індикатор № [NUMBER] , індикатор № [NUMBER] у кількості п`ять штук, переможницею яких було визнано відповідача [PERSON] , однак, переможцем електронних торгів не отримано майно у зберігача, яким є ДП «Сетам», за адресою м. Полтава, вул. Пушкіна, буд. 45, а тому виникла заборгованість за його зберігання. Крім того, рішеннями Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.10.2022 року у справах № 161/2310/21, №161/3153/22, які набрали законної сили, частково задоволено позовні вимоги ДП «Сетам» про стягнення з відповідача заборгованості за послуги зберігання майна за періоди з 21.05.2019 року по 29.07.2020 року та з 23.10.2021 року по 20.02.2022 року (а.с. 17-24). Зазначені обставини, згідно вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Оскільки, вищезазначеними рішеннями Луцького міськрайонного суду Волинської області стягнуто заборгованість з [PERSON] за період з 21.12.2016 року по 20.02.2022 року та станом на даний час, заборгованість не погашена та майно продовжує знаходитись на зберіганні у ДП «Сетам», то заборгованість, яка виникла з 21.02.2022 по 31.01.2023 року підлягає до стягнення з відповідача. Відповідно до наказу ДП «Сетам» «Про затвердження розрахунків за збереження майна переданого на зберігання» №61 від 30.07.2021 року, з 01.08.2021 року встановлено тарифи на послуги зберігання майна переможця торгів, зокрема, зберігання автобусів та вантажівок складає 60 грн. без ПДВ за одиницю на добу (а.с. 24-25). Таким чином, заборгованість відповідача за період з 21.02.2022 року по 31.01.2023 року складає 103500 грн. (345 днів х 60 грн. х 5 авто). Крім того, за період з 21.02.2022 року по 31.01.2023 року (345 днів прострочення) до стягнення з відповідача в користь позивача підлягають штрафні санкції, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме: 2934,86 грн. три відсотки річних, 23815,72 грн. інфляційні втрати. При цьому, суд бере до уваги розрахунки надані позивачем, оскільки, такі проведені відповідно до норм чинного законодавства, та їх розмір не оспорювався відповідачем та відповідні контррозрахунки не проводилися. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги ДП «Сетам» підлягають до задоволення в повному обсязі та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за зберігання майна в розмірі 130250,58 грн. Доводи представника відповідача щодо неповернення спірного майна, яке перебуває на зберіганні у ДП «Сетам», власнику [PERSON] , після завершеного виконавчого провадження, в межах якого на спірні транспортні засоби було накладено арешт, суд не бере до уваги, оскільки, такі доводи не підтвердженні жодним належними та допустимими доказами. Щодо вимог зустрічного позову, суд зазначає наступне. Згідно наказу Міністерства юстиції України від 06.02.2020 року №429/5, затверджено Статут Державного підприємства «Сетам» (а.с. 71-77). Згідно п. 1.1 Статуту Державне комерційне підприємство «Сетам» засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства юстиції України (далі- Уповноважений орган управління). Відповідно до п. 7.2 Статуту управління підприємством здійснюється його Генеральним директором, який підзвітний Уповноваженому органу управління. У відповідності до п. 7.9 Статуту Генеральний директор підприємства видає в межах компетенції накази та доручення. Обґрунтовуючи вимоги за зустрічним позовом, представник відповідача посилається на те, що наказ ДП «Сетам» «Про затвердження розрахунків за збереження майна переданого на зберігання» №61 від 30.07.2021 року, яким встановлено 60 грн. за добу, за зберігання транспортних засобів, підписаний генеральним директором підприємства є недійним, оскільки, згідно п. 8.1 Статуту, Уповноважений орган управління, відповідно до покладених на нього завдань затверджує фінансові та інвестиційні плани підприємства, здійснює контроль за їх виконанням у встановленому порядку, а спірний наказ, не містить даних про затвердження його Міністерством юстиції України. Однак, суд, не погоджується з такими доводами представника відповідача з огляду на наступне. Фінансовий план підприємства є основним плановим документом державного підприємства, відповідно до якого підприємство отримує доходи і здійснює видатки, визначає обсяг та спрямування коштів для виконання своїх функцій протягом року відповідно до установчих документів (частина 2 ст. 75 Господарського кодексу\~України). Відповідно до п. 3-4 Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансового плану суб`єкта господарювання державного сектору економіки, затвердженого Наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 02 березня 2015 року № 205 (у редакції наказу Міністерства економіки України від 13 липня 2022 року № 2076), фінансовий план підприємства складається за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку на кожний наступний рік з поквартальною розбивкою і відображає очікувані фінансові результати в запланованому році. Фінансовий план підприємства містить інформацію щодо фактичних показників минулого року, планових і прогнозних показників поточного року, запланованих показників на плановий рік, а також інформацію згідно із стратегічним планом розвитку підприємства. Під час\~складання фінансового\~плану,\~звіту про\~його виконання\~та підготовки\~пояснювальної записки\~підприємство користується\~рекомендаціями щодо\~складання фінансового\~плану та\~звіту про\~його виконання,\~підготовки пояснювальних\~записок до\~них,\~зазначеними в\~додатку 2\~до цього\~Порядку. Фінансовий план має забезпечувати збільшення показників рентабельності діяльності підприємства, активів і власного капіталу порівняно з плановими та прогнозними показниками на поточний рік. У разі зменшення зазначених показників, а також обсягу сплати поточних податків, зборів (обов`язкових платежів) до державного бюджету, підприємство обов`язково подає обґрунтування причин такого зменшення з відповідними розрахунками. Згідно п. 2 Розділу 4 Рекомендацій щодо складання фінансового плану та звіту про його виконання, підготовки пояснювальних записок до них (Додаток 2\~до Порядку\~складання,\~затвердження та\~контролю виконання\~фінансового плану\~суб`єкта господарювання\~державного сектору\~економіки) Розділ «Формування\~дохідної частини\~фінансового плану»\~містить інформацію\~про особливості\~формування дохідної\~частини фінансового\~плану: узгодження\~цінової політики\~підприємства з\~кон`юнктурою товарного\~ринку та\~особливостями обраної\~ринкової стратегії,\~макроекономічною ситуацією\~на плановий\~рік та\~курсом гривні\~до іноземних\~валют; акти\~законодавства,\~відповідно до\~яких затверджено\~ціни (тарифи),\~на основі\~яких сформовано\~фінансовий план\~підприємства; розрахунки формування чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) та інших статей дохідної частини фінансового плану в розрізі структури доходів (у грошовому та кількісному еквівалентах) та пояснення і обґрунтування значних відхилень. Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, в їх системному зв`язку, суд приходить до висновку, що фінансовий план підприємства, який складається на кожний наступний рік, містить розділ узгодження цінової політики підприємства на плановий рік, та затверджується Уповноваженим органом управління. Відтак, оспорюваний наказ генерального директора ДП «Сетам» щодо затвердження розрахунків за збереження майна переданого на зберігання підприємству, не є фінансовим планом з розумінні вищезазначених норм закону та не потребує додаткового затвердження Міністерством юстиції України, так як видається в межах компетенції генерального директора, визначеної Статутом ДП «Сетам» на основі затвердженого фінансового плану на кожен наступний рік. Також, із відповіді на запит Міністерства юстиції України від 07.03.2023 року, вбачається, що згідно норм Господарського кодексу України, ДП «Сетам» є самостійним суб`єктом господарювання, що діє на підставі Статуту і самостійно здійснює фінансово-господарську діяльність та Мін`юстом не встановлювались тарифи за зберігання майна підприємством (а.с. 70). Таким чином, доводи зустрічного позову в частині ототожнення поняття «фінансовий план» та «наказ» генерального директора ДП «Сетам» щодо затвердження розрахунків за збереження майна переданого на зберігання, є помилковими, а відтак, підстав для визнання даного наказу недійсним немає, з огляду на відсутність прямої вказівки закону та підзаконних актів, щодо обов`язкового затвердження Міністерством юстиції України тарифів за зберігання майна ДП «Сетам». Крім того, слід зазначити, що заборгованість [PERSON] за зберігання майна ДП «Сетам» за період з 21.12.2016 року по 20.02.2022 року, визначена рішеннями Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.11.2019 року у справі №161/9077/19, від 26.10.2022 року у справах № 161/2310/21, №161/3153/22, які набрали законної сили, була нарахована на підставі наказів ДП «Сетам» №97 від 21.12.2016 року та №14 від 28.02.2019 року, якими були встановлено тарифи на послуги зберігання майна переможця електронних торгів, стягувача або боржника у виконавчому провадженні, термін яких перевищив сім днів та не оспорювались стороною відповідача у зазначених судових рішеннях. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним та скасування наказу генерального директора державного підприємства «Сетам» Мамро О.О. №61 від 30.07.2021 року «Про затвердження розрахунків за зберігання арештованого майна переданого на зберігання», слід відмовити за безпідставністю вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача за первісним позовом, слід стягнути 2684 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved