Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, у якому просить визначити з нею місце проживання спільного сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що сторони з 10 лютого 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 16 липня 2019 року було розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області. В період перебування в шлюбі у сторін по справі [INFO] народився син - [PERSON] , який після розірвання шлюбу разом з позивачем проживає окремо від відповідача. Як зазначає позивач, вона самостійно займається його вихованням, навчанням, забезпечує йому комфортні умови для всебічного розвитку, при цьому [PERSON] періодично надає кошти на утримання сина та спілкується з ним. 03 жовтня 2019 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », у даному шлюбі у неї народилося двоє дітей донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Сім`я позивача на даний час проживає в [ADDRESS] та в сім`ї останньої, як нею зазначено у позові, склалися дружні відносини, побудовані на взаємній повазі та підтримці. Оскільки сторони по справі проживають окремо, а спільний син [PERSON] на даний час проживає з матір`ю, яка самостійно піклується про дитину, займається його розвитком, вихованням, в той час як батько, який в зв`язку із професійною діяльністю багато часу проводить за кордоном, не приділяє йому достатньої уваги та піклування, позивач просить визначення місце проживання сина з нею, що спрямовано в першу чергу на захист прав та інтересів дитини, так як він повинен зростати у психологічно стабільному середовищі та відчувати себе захищеним. Позивач у вступному слові заявлені вимоги підтримала та пояснила, що на даний час має нормальні стосунки з відповідачем, однак іноді відповідач висловлює бажання, щоб син проживав разом з ним, що вона вважає неможливим, так як останній не займається вихованням дитини, при цьому характер його роботи пов`язаний з постійними відрядженнями за межі України. Аби у майбутньому не виникало конфліктних ситуацій з даного приводу, позивач просить суд прийняте рішення про визначення місця проживання сина з нею. При цьому остання зауважила, що [PERSON] любить батька, часто провидить з ним час та у них між собою гарні відносини. Представник позивача у судовому засіданні зайняла аналогічну позицію та позов просила задовольнити з підстав, викладених у позові, окремо зауважила на тому, що визначення місця проживання дитини з позивачем надасть останній можливість реалізовувати повний спектр обов`язків по вихованню дитини без будь-якого впливу зі сторони батька. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час, місце та дату розгляду справи, у судове засідання не з`явився, у поданій до суду заяві від 05 травня 2023 року зазначив, що не заперечує щодо визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , з мамою [PERSON] , при цьому судові засідання з розгляду справи просив проводити за його відсутності. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що підтримує позицію, викладену у висновку від 16 травня 2023 року № 08-1112 та рішення просить прийняти в інтересах дитини. Процесуальні дії у справі 29 березня 2023 року ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Окрім того, вказаною ухвалою до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, який зобов`язано надати суду висновок щодо розв`язання спору. 25 квітня 2023 року ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області за клопотанням представника органу опіки та піклування Рівненської міської ради продовжено встановлений процесуальний строк для надання висновку щодо розв`язання спору. Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 30 травня 2023 року постановлено заслухати думку малолітнього [PERSON] з приводу заявлених вимог в присутності психолога комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр» Гощанської селищної ради Гончарової М.М., а також закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази на підставі яких встановлені відповідні обставини [PERSON] та [PERSON] з 10 лютого 2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 липня 2019 року, що набрало законної сили 16 серпня 2019 року (арк. спр. 6). У сторін по справі [INFO] народився син [PERSON] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Горбаківської сільської ради Гощанського району Рівненської області 23 липня 2012 року (арк. спр. 7). Згідно даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 03 жовтня 2019 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, позивач 03 жовтня 2019 року уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (арк. спр. 13). Малолітній син сторін по справи [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де також проживає чоловік [PERSON] [PERSON] та їх діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини не оспорюються сторонами та стверджуються даними акту від 10 березня 2023 року (арк. спр. 6), а також довідки про реєстрацію місця проживання від 31 жовтня 2019 року за № 69866 (арк. спр. 6). Згідно даних листа директора Рівненського ліцею № 11 Рівненської міської ради за № 71 від 27 лютого 2023 року, малолітній [PERSON] навчається у ліцеї з першого класу, участь у навчальному процесі в основному приймає мама, батько батьківських зборів жодного разу не відвідував, з класним керівником та вчителями-предметниками не спілкувався. З цього ж листа установлено, що зі слів [PERSON] , вихідні дні він проводить з батьком, який цікаво та змістовно організовує його дозвілля, а зі слів матері, тато [PERSON] цікавиться навчанням дитини, допомагає забезпечувати потреби дитини для навчального процесу. Як убачається з інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Центральний» Рівненської міської ради за № 01-02/113-01 від 16 лютого 2023 року, [PERSON] є декларантом закладу, перебуває під спостереженням лікаря, забезпеченням охорони здоров`я та лікуванням [PERSON] , [INFO] , займається [PERSON] , мама дитини. Чи приймає участь у забезпеченні охорони здоров`я та лікування неповнолітнього його батько [PERSON] сімейному лікарю невідомо. Позивач, вказуючи на те, що самостійно піклується про сина [PERSON] , займається його розвитком, вихованням, в той час як батько, не приділяє йому достатньої уваги та піклування, наполягає на визначенні місця проживання сина з нею шляхом постановлення відповідного судового рішення. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права У\~ст. 8 Конституції України\~закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми\~Конституції України\~є нормами прямої дії. Відповідно до ч. 3\~ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України,\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ч. 7\~ст. 7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України,\~Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею\~ 141 СК України\~визначено,\~що мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Відповідно до\~ч.ч.\~2,\~3\~ст.\~157\~СК України\~той із\~батьків,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~зобов`язаний\~брати участь\~у її\~вихованні і\~має право\~на особисте\~спілкування з\~нею. Той\~із батьків,\~з ким\~проживає дитина,\~не має\~права перешкоджати\~тому з\~батьків,\~хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Місце проживання\~дитини,\~яка не\~досягла десяти\~років,\~визначається за\~згодою батьків.\~Місце проживання\~дитини,\~яка досягла\~десяти років,\~визначається за\~спільною згодою\~батьків тасамої дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 160 СК України). За змістом\~ч.\~1\~ст.\~161\~СК України,\~якщо мати\~та батько,\~які проживають\~окремо,\~не дійшли\~згоди щодо\~того,\~з ким\~із них\~буде проживати\~малолітня дитина,\~спір між\~ними може\~вирішуватися органом\~опіки та\~піклування або\~судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення ч. 1\~ст. 161 СК України\~свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог ст. 3 Конвенції про права дитини. Враховуючи вимоги\~ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини,\~ст. 7 СК України, а також положення прецедентної практики Європейського суду з прав людини, при вирішенні справи, зокрема, про визначення місця проживання дитини встановлення обставин, які, на думку суду, забезпечують найкращі інтереси дитини та зазначення указаних обставин у відповідному рішенні є обов`язком суду. Аналіз національного законодавства вказує на те, що втручання суду у вирішення питання щодо місця проживання дитини має відбуватись у крайніх випадках, за наявності спору між батьками, задля сторонньої оцінки обставин, що визначені ч. 2\~ст. 161 СК України. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як слідує з матеріалів справи та не оспорюється сторонами по справі, малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] окремо від відповідача. При цьому, відповідач не заперечує щодо проживання дитини разом з матір`ю, про що письмово висловив свою позицію у поданій до суду письмовій заяві. Як ствердила безпосередньо позивач у вступному слові, на даний час у неї з відповідачем нормальні стосунки, однак вона бажає визначити місце проживання сина разом з нею у судовому порядку аби уникнути конфліктних ситуацій з відповідачем на майбутнє. Суд зауважує, що зверненню до суду з позовом має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання, при цьому той з батьків, хто звертається до суду має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір. Однак, жодних доказів оспорення відповідачем місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, стороною позивача не надано, не вказано на такі докази позивачем і при обґрунтуванні заявлених позовних вимог. За положеннями ч.ч. 4-6\~ст. 19 СК України\~\~при розгляді\~судом спорів\~щодо місця\~проживання дитини,\~обов`язковою є\~участь органу\~опіки та\~піклування,\~представленого належною\~юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-1112 від 16 травня 2023 року убачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] (арк. спр. 41, 42). Разом з тим, зазначений висновок органу опіки та піклування суд вважає недостатньо обґрунтованим. Дослідивши зміст вказаного висновку, суд зауважує, що у висновку відсутнє посилання на наявність спору між батьками щодо визначення місця проживання сина та у ньому не наведені аргументи, які саме інтереси малолітньої дитини враховані при вирішенні даного питання. Зазначений висновок сформовано на підставі інформації Рівненського ліцею № 11 Рівненської міської ради, КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Центральний» Рівненської міської ради, яка за змістом висновку є аналогічною встановленій судом при дослідженні доказів наданих стороною позивача, інформації служби у справах дітей Бабинської сільської ради, згідно якої відповідач за місцем проживання має позитивні характеристики, а також із врахуванням письмової позиції відповідача [PERSON] , в якій останній не заперечував проти визначення місця проживання сина [PERSON] з мамою [PERSON] . Окрім того, про відсутність спору між батьками щодо визначення місця проживання сина вказують і пояснення самого малолітнього [PERSON] , думку якого було заслухано 21 серпня 2023 року за участю психолога [PERSON] та представника служби у справах дітей Гощанської селищної ради Кухман О.В. Останній зазначив про те, що проживає з мамою в м. Рівне, при цьому любить батька, має з ним гарні відносини та часто проводить час, окрім того, в період шкільних канікул часто проживає у бабусі та дідуся за місцем проживання тата. Також малолітній повідомив про те, що тато з мамою добре спілкуються, не сваряться, тато дає мамі гроші, за які остання купує йому речі, від зустрічей з татом у нього завжди позитивні враження. Встановивши фактичні обставини справи на підставі досліджених доказів, судом не встановлено, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, не встановлено, що відповідач заперечує або чинить перешкоди щодо проживання дитини з матір`ю, що могло б бути підставою для звернення до суду з відповідною вимогою про захист порушених або оспорюваних прав та могло б бути предметом судового розгляду. Сам факт звернення позивача до суду не свідчить про порушення її прав, таке підлягає доказуванню у встановленому законом порядку. Окремо суд звертає увагу на те, що стороною позивача також не надано доказів, які б свідчили або давали суду правові підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини в судовому порядку буде виключно в інтересах малолітньої дитини чи призведе до поліпшення прав та інтересів малолітньої дитини суду, з огляду на що аргументи сторони позивача з даного приводу судом відхиляються, як не надано і доказів, що в розумінні змісту положень ч. 2 ст. 160 СК України та ч. 1 ст. 161 СК України, саме з вини відповідача, мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина. При цьому, суд зауважує, що завданням цивільного судочинства, визначеним ст. 2 ЦПК України, є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держав, а не таких, які можливо будуть порушені у майбутньому. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду від 22 березня 2023 року № 509/5080/18). Отже, встановивши дійсні обставини справи та проаналізувавши докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Розподіл судових витрат Враховуючи вимоги\~ст. 141 ЦПК України\~та у зв`язку з відмовою в позові, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed