Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказано, що 17.06.2022 року між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 05583-06/2022. Відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала. 31 січня 2023 року між ТОВ "ФК "Інвеструм" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 31012023, відповідно до якого позивач набув право вимоги, зокрема, за вищевказаним кредитним договором від 17.06.2022, заборгованість відповідача [PERSON] за яким складає у загальному розмірі 22 060,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 17 060,00 грн - заборгованість за відсотками. Вказана сума заборгованості була нарахована первинним кредитором - ТОВ "ФК "Інвеструм". Посилаючись на те, що відповідачем були проігноровані вимоги щодо погашення заборгованості за вказаним договором, надіслані як первинним кредитором, так і новим кредитором, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість у загальному розмірі 22 060,00 грн та сплачений судовий збір по справі у розмірі 2 684,00 грн. Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області від 19.09.2023 вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. З наявної у матеріалах справи поштової розписки вбачається, що надіслані судом копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позову з доданими до нього копіями документів відповідач [PERSON] отримала 27 вересня 2023 року, однак у визначений їй строк, відзиву, заперечень на позов або інших клопотань суду не подала. Враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 червня 2022 року між ТОВ "ФК "Інвеструм" та відповідачем [PERSON] було укладено в електронній формі договір про надання фінансового кредиту № 05583-06/2022 /а.с. 6, 7/. Також, разом з кредитним договором відповідачем було підписано електронним підписом графік платежів до договору від 17.06.2022 /а.с. 8/. За умовами вказаного кредитного договору відповідачу [PERSON] було надано кредит в розмірі 5 000 грн, строком на 20 днів, з фіксованою відсотковою ставкою за користування кредитними коштами: знижена відсоткова ставка 2,5 % від суми позики за кожен день користування позикою, стандартна процентна ставка 3 % від суми позики за кожний день користування позикою. 31 січня 2023 року між ТОВ "ФК "Інвеструм" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 31012023, відповідно до якого позивач набув право вимоги, зокрема, і за вищевказаним кредитним договором № 05583-06/2022 від 17.06.2022, укладеним між ТОВ "ФК "Інвеструм" та [PERSON] , що підтверджується наявним у матеріалах справи копією вказаного договору факторингу, акта прийому-передачі Реєстру Боржників за цим договором та витягом з Реєстру боржників до цього договору факторингу /а.с. 10-14/. Згідно до витягу з Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між [PERSON] та ТОВ "ФК "Інвеструм", 31.01.2023 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги з відповідача в сумі 22 060 грн. з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17 060,00 грн. - сума заборгованості за щомісячними відсотками /а.с. 14/. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] не погасила заборгованість в сумі 22 060,00 грн згідно умов договору № 05583-06/2022 ні первісному кредитору, ні позивачу. Додаткових нарахувань з моменту відступлення права вимоги по кредитному договору, позивачем, як новим кредитором, не було здійснено. Всі суми заборгованості за тілом кредиту, відсотками, були нараховані первісним кредитором - ТОВ "ФК "Інвеструм". Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Таким чином, після укладення договору факторингу від 11.08.2021 у спірних правовідносинах змінився кредитор і позивач набув право вимоги до відповідача. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою статті 11 ЗУ "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Як вбачається зі змісту укладеного договору, такий підписано за допомогою електронного підпису, а згідно наданої інформаційної довідки, грошові кошти за договором перераховані на картковий рахунок відповідача. Отже, у спосіб накладення електронного цифрового підпису позивач прийняв пропозицію укласти договір і з цього моменту договір є укладеним. Тому, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] не виконала зобов`язання за договором № 05583-06/2022, а тому з неї на користь ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 5 000 грн, тому в цих вимогах позов підлягає до задоволення. Щодо нарахування відсотків, то суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з статті 1048 ЦК України проценти сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Суд вважає хибними твердження позивача про те, що проценти за "користування кредитом" нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння позивачем правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора яку вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Суд, дослідивши кредитний договір № 05583-06/2022 від 17 червня 2022 року встановив, що умови вказаного договору, на яких ТОВ "ФК "ЄАПБ" ґрунтує свої вимоги зі сплати процентів, розташовані в розділах договорів, які регулюють правомірну поведінку сторін. Як слідує з наданих ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" розрахунків, проценти за період поза межами строку кредитування позикодавці нараховують саме як проценти за "користування кредитом", а не як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України. З наданих ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" розрахунків слідує, що за період поза межами строку кредитування, позикодавці продовжували нараховувати саме проценти за "користування кредитом". Позивачем в позовній заяві зазначено, що підтверджується доданими розрахунками заборгованості, що будь-якої неустойки за договором або інфляційних втрат та процентів річних відповідно до ст.625 ЦК України відповідачу не нараховувалось. Вказане вище унеможливлює тлумачення нарахованих [PERSON] процентів за "користування кредитом" поза межами строку кредитування як міри відповідальності на підставі статті 625 ЦК України та, як наслідок - унеможливлює задоволення позивних в частині стягнення заявлених процентів, нарахованих поза межами строку кредитування, а саме 20 днів за договором позики №05583-06/2022 . Як встановлено судом, строк кредитування був погоджений сторонами та становив за договором № 05583-06/2022 саме 20 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Частиною 3 ст. 21 ЗУ "Про споживче кредитування" від 15.11.2016 року № 1734-VIII в редакції чинній на момент виникнення правовідносин визначено, що сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. За порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов кредитного договору № 05583-06/2022 становить - 2500 грн. (5 000/100х2,50х20) грн. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу не може вважатися належним доказом наявності такої заборгованості. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі у вигляді сплаченого позивачем при подачі позову судового збору, пропорційно до задоволених вимог, що становить 912,56 грн. 98 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial