Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

17 липня 2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Самозван К.А. звернулася в суд з позовом про відшкодування моральної шкоди до\~Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»\~/далі ПрАТ/, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України 500 000,00 грн. моральної шкоди, у зв`язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності та понесені позивачем судові витрати у вигляді сплати витрат на професійну правничу допомогу (а.с.1-5). \~ \~ \~ \~В обґрунтування вказує, що в період роботи у шкідливих умовах праці тривалий час дробильником дробильної фабрики №1 та в цеху по виробництву обкотишів №2, з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1, на ПрАТ, ним отримані хронічні професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А першого-другого ступеня, хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху). На підставі рішення МСЕК він втратив 65% професійної працездатності з 01 травня 2023 року безстроково, з них 40% втрати професійної працездатності по радикулопатії, 20% по хронічному обструктивному захворюванню легень (ХОЗЛ), 5% по туговухості. За висновками МСЕК встановлена третя група інвалідності з 01 травня 2023 р. безстроково, причина інвалідності професійні захворювання. За висновком медико-соціальної експертної комісії позивачу протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, знаходження в умовах виробничого пилу, шуму. Вважає, що позивачу не було забезпечено безпечних умов праці, оскільки на його робочому місці постійно відбувалося перевищення гранично допустимих норм праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці, що призвело до значного зменшення обсягу трудової діяльності, позивач був звільнений із займаної посади 17.06.2023 р. у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я. Виходячи з характеру захворювань позивач повинен постійно проходити лікування, щоденно переносить фізичний біль та моральні переживання. Наслідки отриманого на виробництві професійного захворювання обмежують його активну діяльність і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Значну частину часу він витрачає на підтримання свого здоров`я, що порушує його нормальні життєві зв`язки. При цьому позивач розуміє, що стан його здоров`я не відновиться навіть при лікуванні. Відчуває фізичні страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, що впливає на його моральний стан. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.07.2023 року, в якій зазначено, що розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Представник відповідача\~направила до\~суду відзив\~на позовну\~заяву разом\~з підтвердженням\~про направлення\~його копії\~позивачу.\~Представник відповідача\~позов не\~визнає в\~повному обсязі,\~у відзиві\~вказує,\~що позивач\~був попереджений\~про шкідливість\~умов праці,\~за роботу\~в шкідливих\~умовах,\~позивач отримував\~пільги та\~компенсації,\~підвищену оплату\~праці та\~додаткові відпустки.\~Тривалість роботи\~позивача в\~шкідливих умовах\~залежить від\~самого працівника\~і лише\~працівник несе\~відповідальність за\~наслідки свого\~вибору.\~Працюючи в\~шкідливих умовах,\~позивач сам\~повинен дбати\~про свій\~стан здоров`я.\~Крім того,\~позивачем не\~обґрунтовано розмір\~моральної шкоди,\~сума не\~відповідає розумності\~та справедливості,\~однак відзив\~надійшов до\~суду 28.08.2023\~р.,\~коли як\~відповідно до\~поштового повідомлення\~(а.с.51)\~відповідач отримав\~ухвалу про\~відкриття провадження,\~позовну заяву\~з додатками\~ \~31.07.2023\~р.,\~отже відзив\~на позов\~подано з\~порушенням процесуальних\~строків,\~а причини\~пропуску такого\~строку відповідачем\~не доведені,\~тому суд не бере до уваги відзив на позов. 11.09.2023 р. представник позивача направила відповідь на відзив та доповнення від 28.09.2023 р. в якому зазначила, що відзив на позовну заяву та клопотання про витребування доказів підписаний та поданий представником від імені відповідача без належного підтвердження повноважень у встановленому законом порядку, направлений позивачу без належного оформлення, крім того надання відзиву на позов є правом сторони, а не обов`язком, тому якщо особа бажає скористатися своїм правом на надання відзиву, то реалізація такого права повинна відбуватися з дотриманням порядку та строків відповідно до ЦПК, а зловживання своїми правами не допускається, вважає причину пропуску строків подання відзиву не поважним, а доводи викладені відповідачем необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. Разом з відзивом на позов представником відповідача надано клопотання про витребування доказів, однак витребування у позивача довідки про наявність у нього рахунку для поповнення ніяким чином не обґрунтовують вимоги або заперечення учасників справи, не впливають на вирішення справи по суті та і є передчасним, що і узгоджується з позицією представника позивача, яка вважає, що така інформація не є необхідною для вирішення справи, а у випадку задоволення позовних вимог, необхідна довідка про банківські реквізити рахунку буде надана позивачем своєчасно та безперешкодно за для належного і вчасного виконання рішення. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 24.07.1992 р. по 17.06.2021 р. [PERSON] працював в ПАТ «Північний ГЗК». З 24.07.1992 р. був прийнятий на дробильну фабрику №1 слюсарем черговим та по ремонту обладнання 4 розряду; з 26.08.1993 р. переведений слюсарем черговим та по ремонту обладнання по 5 розряду; з 07.12.1994 р. переведений учнем дробильника дробильної фабрики №1; з 13.03.1995 р. переведений дробильником 6 розряду на дробильній фабриці №1 з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1; з 19.08.2002 р. переведений дробильником 6 розряду виробничої дільниці дроблення руди дробильної фабрики №1 з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1; з 16.04.2004 р. переведений до цеху по виробництву окатишів №2 дробильником 5 розряду виробничої дільниці подрібнення сировини, шихтування та огрудкування окатишів з правом пільгового пенсійного забезпечення за списком №1; 11.06.2006 р. переведено до дробильної фабрики №3 дробильником зайнятим повний робочий день в кар`єрі 6 розряду виробничої дільниці дроблення руди; 17.06.2021 р. звільнений у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я. П.2 ст.40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.11-13). Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 17.01.2023 р., позивачу [PERSON] встановлені хронічні професійні захворювання (отруєння): радикулопатія попереково-крижова L3,S1 та шийна С6,С7,С8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язові-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (емфізема легень першої стадії), група А, легенева недостатність першого-другого ступеня; хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) (а.с.17-18). Згідно висновку МСЕК від 08.06.2023 позивачу з 01.05.2023 р. було встановлено 65% втрати професійної працездатності безстроково, із яких: 40% по радікулопатії, 20% по ХОЗЛ та 5% по туговухості, де також зазначено, що позивач потребує забезпечення лікарськими засобами та виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування, протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження (а.с.22-23). З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов`язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв`язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Так, згідно зі ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. На власника покладається обов`язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 02.03.2023 р. (а.с.19-21), встановлені хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є: вміст аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); показники мікроклімату до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); рівень шуму до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); показник напруженості праці до 3 класу 1 ступеню (шкідливі). Загальна оцінка: умови праці відноситься до 3 класу 2 ступеню(шкідливі) (а.с.19-21). Позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів понад 14 років 09 місяців. Визначаючи розмір моральної шкоди,суд вважає, що слід врахувати роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від31.03.1995р.,з подальшими змінами,"Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характері тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого,тяжкість отриманого захворювання,істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили. При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, пов`язаного з обмеженням в пересуванні та фізичними навантаженнями, фізичними і моральними стражданнями позивача [PERSON] у зв`язку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються висновками МСЕК, виписками із медичної карти стаціонарного хворого, виписним епікризом (а.с.22-38), позов слід задовольнити частково та стягнути з ПрАТ на користь позивача 250 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною. Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексуУкраїни встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином стягнута моральна шкода, у зв`язку з ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р. У відповідності зі ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПрАТ на користь держави судовий збір в сумі 2800,00 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт представником позивача Самозван К.А. на підтвердження витрат суду надано договір про надання правової допомоги від 19.06.2023 р., квитанція форми NКО-1 від 17.07.2023 р., акт приймання-передачі наданих послуг від 17.07.2023 р., детальний опис робіт, ордер серії АЕ №1213204 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП№5442 (а.с.37-43), принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11 000,00 грн. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial