Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів до 1/8 частки заробітної плати (доходу) на дитину. Також позивач просить суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам у сумі 61121,92 грн у ВП № 65001735. Позовні вимоги вмотивовані тим, що матеріальний стан платника аліментів, тобто позивача [PERSON] , змінився у зв`язку з народженням сина [PERSON] , [INFO] та загалом перебування на його утриманні та дружини трьох неповнолітніх дітей, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Стосовно заборгованості по аліментах, позивач вказує, що вона виникла через його безробіття, внаслідок військових дій на території України та необхідності виїзду з багатодітною родиною за межі України, тому наявні підстави для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами які стягуються на користь [PERSON] на підставі судового наказу № 522/23493/20 від 03.02.2021 року. Ухвалою суду від 07 червня 2023 року провадження по справі відкрито та призначено справу до судового розгляду. 22 серпня 2023 року від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до вказаного відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами в повному обсязі, та вказує, що позивач протягом двох років частково сплачував аліменти за вищевказаним судовим наказом, вказує, що позивач має достатній заробіток для продовження сплати аліменти у вказаному розмірі. Також відповідач зазначає, що всі переліченні зміни у сімейному стані позивача відбувались до ухвалення судового наказу. 17 жовтня 2023 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач заперечує проти обгрунтувань викладених у відзиві. У судове засідання призначене на 17 жовтня 2023 року з`явились представник позивача [PERSON] та відповідач [PERSON] . Під час судового засідання представник позивача наполягала на задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Відповідач заперечувала проти задоволення позову та просила відмовити в його задоволенні. Суд, заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.11.2010 року. В період шлюбу у подружжя народилась дитина - син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 30.01.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.08.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. 30 жовтня 2015 року позивачем [PERSON] був зареєстрований шлюб з громадянкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 30.10.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції , актовий запис № 1934. В період шлюбу у подружжя [PERSON] народилась син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 27.12.2017 року Суворовським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Відповідно до судового наказу Приморського районного суду м. Одеси від 03.02.2021 року (справа № 522/23943/20) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця , починаючи з 31.12.2020 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі\~зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд зазначає, що обставини на які посилається позивач вказуючи, що в нього змінились обставини матеріального і сімейного стану, а саме народження у позивача другої дитини, перебування на його утриманні двох дітей від нового шлюбу, відбулись до ухвалення судового наказу про призначення аліментів. Таким чином суд встановлює, що обставини зміни сімейного стану у позивача відсутні. Крім того, відповідач надав до суду Рішення апеляційного суду Одеської області по справі № 523/4134/13-ц від 31 липня 2013 року, з якого вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] , вже стягуються аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно на кожну дитину на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Тобто зобов`язання по утриманню дітей [PERSON] здійснює її колишній чоловік та біологічний батько дітей [PERSON] , а одже це обмежує можливості позивача по утриманю [PERSON] . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Доводи позивача про те, що його професійна діяльність обмежена через введений воєнний стан на території України не заслуговують на увагу, як на підставу для зменшення розміру аліментів. Аліменти з батька стягнуто в мінімальному розмірі 1/4 частина від доходів на утримання дитини. Щодо стану здоров`я позивач не вказує ніяких обставин. Крім того, як на підставу від звільнення заборгованості по аліментах, позивач вказує, що не працює через військові дії на території України. Однак сам позивач вказує, що виїхав з території України у безпечне місце. Враховуючи, що позивач є здоровою та працездатною людиною, перебуває за кордоном у безпеці від військових дій, суд зауважує, що у позивача наявні всі можливості для працевлаштування та погашення заборгованості перед його дитиною, яка перебуває на території України та в даному разі дійсно страждає від військової агресії з боку російської федерації. Норми Сімейного кодексу України імперативно закріплюють обов`язок\~обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Тобто, незважаючи на те, де проживають батьки, вони повинні утримувати своїх дітей, позивач має сплачувати аліменти щомісячно з метою гармонійного розвитку дітини та його забезпечення. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст.13 ЦПК України) . Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За нормами частин 7, 8 ст. 7 СК України 7. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст. 27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що загальні умови стягнення аліментів не змінилися, з позивача стягуються аліменти в частині від доходу, 1/4 частини заробітку на утримання дитини є не обтяжливою сумою, а тому робить висновок про необхідність залишити позов без задоволення. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: dismissed