Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

І. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. [PERSON] звернулася до Любешівського районного суду Волинської області з цим позовом через пошту 22 червня 2023 року. Провадження у справі відкрито 18 липня 2023 року, постановлено розглянути справу у порядку загального позовного провадження. Підготовче провадження у справі закрито 12 вересня 2023 року. Відповідач [PERSON] , яка належним чином була сповіщена про час і місце розгляду справи, не повідомила про причини неявки у судове засідання, відзиву на позов не подала. Сторона позивача, представник органу опіки та піклування подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. За письмової згоди сторони позивача проведено заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом 10 жовтня 2023 року не здійснювалось. ІІ. Стислий виклад позиції позивача. Позов умотивовано тим, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі та мають сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу у травні 2018 року [PERSON] самоусунулась від виховання та утримання сина. Дитина проживає та перебуває на утриманні [PERSON] . Де знаходиться відповідач позивачу невідомо. Таким чином, [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків. За таких обставин позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON] , стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. ІІІ. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач будь-яких заяв по суті справи не подала. IV. Позиція органу опіки та піклування щодо позовних вимог. Представник Любешівської селищної ради Фарина О.І. до суду не з`явилась, подала заяву, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] V. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Любешівського районного Волинської області у справі № 162/121/18 від 23 травня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Судове рішення набрало законної сили 25 червня 2018 року. Відповідно до акта обстеження умов проживання сім`ї від 24 травня 2023 року позивач проживає із батьками та сином [PERSON] . [PERSON] уже п`ять років не проживає з дитиною. Відповідно до довідки Підкормільської гімназії № 165 від 15 травня 2023 року [PERSON] не бере участі у вихованні сина [PERSON] , не підтримує комунікацію з навчальним закладом тощо. Згідно з висновком органу опіки та піклування, який затверджений рішенням виконавчого комітету Любешівської селищної ради № 1 від 01 червня 2023 року, рекомендовано визнати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо сина [PERSON] . Відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/1816/23 від 03 липня 2023 року [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо двох інших її дітей: [PERSON] та [PERSON] , які народилися [INFO] . VІ. Норми права, які застосував суд. Мотиви суду щодо позовних вимог. Відповідно до частини першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності із статтею 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статтею 150 СК батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з частиною першою статті 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до частин першої-третьої статті 166 СК особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до абзаців 1, 2 частини другої статті 182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Верховний Суд неодноразово висловлював сталу правову позицію щодо позбавлення батьківських прав. Зокрема у постанові від 14 травня 2020 року у справі № 420/1753/18 Верховний суд зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Беручи до уваги досліджені у ході судового розгляду справи докази, необхідно констатувати, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо [PERSON] . Відповідно до частини третьої статті 166 СК одночасно з позбавленням батьківських прав необхідно вирішити питання про стягнення аліментів. Суд дійшов висновку, що розмір аліментів, які позивач просить стягувати з відповідача, не суперечить принципу розумності та справедливості. Таким чином, позов [PERSON] підлягає до повного задоволення. VІІ. Питання розподілу судових витрат. [PERSON] при поданні позовної заяви сплатив 1073,60 гривень судового збору. У матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про понесені сторонами судові витрати. Представник позивача у письмовій заяві від 10 жовтня 2023 року заявила клопотання про покладення на позивача судових витрат, що не суперечить положенням частини третьої статті 13 ЦПК. Враховуючи наведене,

Outcome: approved