Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Світлик О. М., звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 25 лютого 2017 року зареєстровано шлюб між сторонами. Спільних дітей у них немає. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин впродовж останнього року. Відповідач має «запальний» характер, часто проявляє безпідставну злість, грубість, до змін не прагне. Кожен із сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Спільне господарство не ведуть. Їх шлюб існує лише формально. Ухвалою судді від 04 вересня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі, за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб з мотивів, наведених у позовній заяві. Додатково пояснила, що близько шести місяців сторони проживають окремо, спільних дітей у них немає, примирення не бажає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Ознайомившись із позовною заявою, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи. 25 лютого 2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис № 237, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 25 лютого 2017 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Від даного шлюбу дітей немає. У судовому засіданні встановлено, що спільні відносини між позивачкою та відповідачем припинились. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 1 073,60 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved