Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

У червні 2023 року представник позивача звернувся до Кременецького районного суд Тернопільської області із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, 12.02.2020 у с. Онишківці Кременецького району Тернопільської області по вул. Шевченка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «MERSEDES - BENZ 250D» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] в наслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] загинув на місці ДТП, пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 15.04.2021 [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 2 роки. Також вироком встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. ПРАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № А06004210 на користь дружини загиблого [PERSON] [PERSON] в розмірі 200000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №195029 від 06.07.2021. Крім того, до ПРАТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування звернулась мати загиблого [PERSON] [PERSON] .. Дана заява була розглянута, та на виконання умов поліса №А06004210, ПРАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в розмірі 14169 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №241396 від 10.01.2022. Враховуючи, що [PERSON] керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, позивач просить стягнути з нього суму сплаченого страхового відшкодування, у розмірі 214\~169,00 грн.\~та судові витрати по справі. Ухвалою судді від 31\~липня 2023\~року було відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та встановлено строк для подання відповідачем відзиву. Ухвалою суду від 19.09.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 16 жовтня 2023 року. Представник позивача адвокат Сечко С.В. у судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду направив заяву у якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав,. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне ухвалити відповідне рішення по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та зібрані у справі докази, дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 12.02.2020 у с. Онишківці Кременецького району Тернопільської області по вул. Шевченка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «MERSEDES - BENZ 250D» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] в наслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] загинув на місці ДТП, пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості Вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 15.04.2021 у кримінальній справі № 601/1439/20 [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 2 роки. Вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 15.04.2021 у кримінальній справі № 601/1439/20 встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «MERSEDES - BENZ 250D» державний реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в ПРАТ «СГ «ТАС» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №А06004210, то вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 15.04.2021 у кримінальній справі №601/1439/20 задоволено цивільний позов [PERSON] та стягнуто на її користь з ПРАТ «СГ «ТАС» суму страхового відшкодування в розмірі 200000 грн. За нормою ч. 6 ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На виконання судового рішення, ПРАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №А06004210 на користь дружини загиблого [PERSON] [PERSON] в розмірі 200000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №195029 від 06.07.2021. Крім того, до ПРАТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування звернулась мати загиблого [PERSON] [PERSON] .. Дана заява була розглянута, та на виконання умов поліса №А06004210, ПРАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в розмірі 14169 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №241396 від 10.01.2022. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Так, відповідно до ст. 1 Закону страховики це страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про страхування». За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно із ст. 22 Закону\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування». Згідно п.38.1.1 ст. 38 Закону\~страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Як вже було встановлено судом, вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 15.04.2021 у кримінальній справі 601/1439/20 [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України. З огляду на вказане, ПрАТ СГ «ТАС» після виплати страхового відшкодування потерпілій особі, має право подати позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Згідно із\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 2 Постанови № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Нормою частини 1\~статті 1166 ЦК України\~передбачено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідач, всупереч положенням статті 81 ЦПК України, не надав суду жодних доказів відшкодування вказаної шкоди чи то заперечень з приводу суми страхового відшкодування. Враховуючи викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 214\~169,41 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3212,54 грн. покладається на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved