Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] у травні 2023 року в особі представника засобами поштового зв`язку звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання малолітньої дитини, відповідно до якої просила суд: стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але неменше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , додаткові витрати на малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 15\~354,49 грн. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 15 червня 2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю та перебуває на повному її утриманні. У зв`язку з військовою агресією російської федерацією проти України позивач у березні 2022 року була вимушена виїхати за кордон до Швеції, залишивши своє майно та усі речі на території України. З моменту виїзду закордон сімейні відносини позивачки погіршилися, як наслідок рішенням Леніського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2023 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в її житті, виховані та розвитку ніякої участі не приймає, що становить позивачку вкрай скрутне матеріальне становище. За наявною інформацією, відповідач працює в АТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» та отримує там офіційний дохід. Стягнення за виконавчими листами з відповідача не здійснюється, інших осіб на утриманні не має. Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини позивач зазначила, що з 2020 року син почав скаржитися на проблеми органів зору. Упродовж наступних років з метою покращення стану органів зору дитина регулярно проходила лікування у лікарів-офтальмологів та суміжних спеціалістів. Відповідно до програми реабілітації, спрямованої на часткове відновлення функцій зорових органів, дитині було призначено комплекс реабілітаційних, відновних та профілактичних заходів, із постійною консультацією медичних спеціалістів. В силу свого захворювання дитина потребує дієтичного харчування. Лікування захворювання та дотримання дієти постійно вимагає значних коштів. Для нормальної життєдіяльності та забезпечення перших потреб дитини позивачка змушена була придбати синові сезонний одяг та взуття, аксесуари, яких потребувала дитина. З даних фіскальних чеків за 2022 рік вбачається, що позивачкою було понесено додаткові витрати на утримання дитини у загальному розмірі 30\~708,99 грн., які мають бути розділені між позивачем та відповідачем навпіл, а саме 30\~708,99 грн. : 2 = 15\~354,49 грн. Сторонами не досягнуто згоди щодо утримання малолітньої дитини. Батько дитини не переймається потребами й життям дитини, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по піклуванню про навчання, розвиток й здоров`я дитини. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Згідно з розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ» територіальна підсудність цивільних справ Гірницького районного суду м. Макіївки визначена Краматорському міському суду Донецької області. Розпорядженням голови Верховного Суду від 15.03.2022 року № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» територіальна підсудність справ Краматорського міського суду Донецької області визначена Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 травня 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 17 травня 2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 09 червня 2023 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив частково задовольнити позов в частині стягнення аліментів в розмірі частини та в задоволенні позову щодо стягнення додаткових витрат відмовити в повному обсязі. Зазначив, що з додатковими витратами на дитину не згоден, оскільки витрати на дитину були за 2022 рік, до кінця 2022 року у відповідача з колишньою дружиною були шлюбні стосунки і спільне ведення фінансових витрат, та на підтримку свої сім`ї весь час перераховував кошти, що підтверджується копіями квитанцій з банків. Після розірвання шлюбу відповідач за усною домовленістю щодо сплати аліментів та витрат на лікування дитини, переводив грошові кошти на номера карток, які зазначала позивач. Так відповідачем було надано готівку та перераховано з березня 2022 року по грудень 2022 року грошові кошти у загальній суму 157 800,00 грн., на підтвердження чого відповідачем надано копії квитанцій. Відповідач звертає увагу, що позивач з квітня 2022 року до січня 2023 року була офіційно працевлаштованою у Швеції. Відповідач є внутрішньо-переміщеною особою, а тому орендує житло, вартість якого з урахуванням комунальних послуг складає 7100 грн. в період опалювального сезону та 7500 грн. в період без опалення. Крім того, відповідач звертає увагу, що позивачем на підтвердження додаткових витрат на дитину не надано оновлені виписки з історії хвороби, довідки, рецепти, належні чеки, рахунки та ін. Усі інші документи позивачем надано на іноземній мові, без належного перекладу та з яких незрозуміло про що йдеться мова щодо витрат на лікування дитини. Таким чином позовні вимоги не підлягають задоволенню в цій частині, оскільки позивачем не доведено щодо понесення додаткових витрат не за час спільного проживання, ведення фінансових витрат на дитину і здійснення за особисті кошти позивача, крім того матеріальне становища батька не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, обґрунтувавши доводами, що наведені в позовній заяві. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на утримання малолітньої дитини, посилаючись на обставини, що викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача та його представника, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано 15 червня 2018 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 556. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15 червня 2018 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 556 розірвано (а.с. 28-30). Також судом встановлено, що сторони у справі є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , про що Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 10 жовтня 2018 року складено відповідний актовий запис № 678, згідно з яким в графі батько записаний « [PERSON] », в графі мати « [PERSON] », на підставі чого видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] , копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 27). На момент звернення до суду, спільна дитина сторін у справі, мешкає разом із матір`ю, тобто позивачем у справі, та перебуває на її утриманні. Інших неповнолітніх дітей відповідач не має, є працездатним, осіб похилого віку на утриманні не має. Доказів протилежного відповідно до своїх обов`язків за ст.ст. 43, 81 ЦПК України відповідач не надав. Відповідач офіційно працевлаштований в АТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» та отримує там офіційний дохід (а.с. 31-32). Між позивачем та відповідачем не досягнуто домовленості про розмір стягуваних аліментів на утримання дитини, що зумовило виникнення спірних правовідносин, що регулюються наступними правовими нормами. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини 2 статті 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд, із врахуванням обставин, визначених ст. 182 СК України, дійшов висновку, що для забезпечення гармонійного розвитку дитини та забезпечення її потреб, вважає за доцільне визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви, а саме з 15 травня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, то суд виходить із положень статті 185 СК України, згідно з якою той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тобто за змістом наведеної норми батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Питання про те, які витрати підлягають компенсації батьками та у якому розмірі, вирішується за домовленістю сторін або в разі спору за рішенням суду. Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача понесених витрат за період 2022 року (лікування захворювання сина, дієтичне харчування, сезонний одяг та взяття, відповідні аксесуари) у загальному розмірі 15\~354,49 грн. Вирішуючи зазначені позовні вимоги, суд приймає до уваги, що до розірвання шлюбу сторони перебували у шлюбних стосунках та мали спільне ведення фінансових витрат. Відповідач впродовж 2022 року надавав фінансову підтримку своїй родині, яка відповідно до наданих копій банківських квитанцій складає загальну суму 157 800,00 грн. (а.с. 88-108). Враховуючи наведене, в задоволенні позову [PERSON] в частині стягнення додаткових витрат на утримання малолітньої дитини необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України та ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої позивача звільнено від сплати судового збору, а тому з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1\~073,60 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial