Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON] щодо поділу майна подружжя. В обґрунтування якого зазначила, що в період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства у липні 2018 року за спільні кошти подружжя, на підставі договору купівлі-продажу від 31 липня 2018 року, набуто спірне майно житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці кадастровий номер 5310436100:05:001:0629, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа: 0,0673 га. У зв`язку з тим, що сторонами не досягнуто домовленості, щодо поділу майна, виник спір, який підлягає вирішенню судом просить визнати за нею в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] та на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер 5310436100:05:001:0629, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа: 0,0673 га вартістю 15960 грн. за адресою [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] та право власності на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер 5310436100:05:001:0629, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа: 0,0673 га вартістю 15960 грн. за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 01.05.2023 по справі відкрито загальне провадження. Ухвалою суду від 30.05.2023 призначено судову оціночно будівельну експертизу. Ухвадлю суду від 11.09.2023 відновлення провадження у справі. 27.09.2023 вілповідачем подана заява про визнання позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку Судом встановлено, що 29 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб За час шлюбу сторонами набуто наступне майно : житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці кадастровий номер 5310436100:05:001:0629, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа: 0,0673 га. За відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі продажу від 31.07.2018 року, розташований на земельній ділянці кадастровий номер 5310436100:05:001:0629, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа: 0,0673 га є [PERSON] . Відповідно до частин першої, п`ятої статті 70 СК України у разі\~поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності\~подружжя,\~частки майна\~дружини та чоловіка є\~рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вартість майна, що підлягає поділу, потрібно визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Саме до такого висновку дійшла Об`єднана Палата Верховного суду в постанові № 127/7029/15-ц. За висновком експерта № 39-23 судової оціночно будівельної експертизи, складеної 18 серпня 2023 року, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] становить 2\~267\~000 грн. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу.\~ Згідно ст.60,61 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку доходу. Кожна річ набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно\~ст.69 СК України\~дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності до\~ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Зідно ч. 1\~ст. 206 ЦПК України відповідач\~має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3\~ст. 200 ЦПК України\~визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оцінюючи в сукупності надані до суду докази та те, що дії відповідача стосовно визнання позову не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати відповідно до\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~покладаються на відповідача. При цьому, частиною 1\~ст. 142 цього Кодексу\~передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з платіжною інструкцією №0.0.249187897.1 від 14.04.2023 року, платіжною інструкцією №0.0.2976073227.1 від 01.05.2023 року позивач сплатив судовий збір у розмірі 1200,06 грн., зважаючи на ринкову вартість майна, та вимоги, щодо пільг при подачі позову, розмір судового збору, чий підлягав сплаті позивачем становить 4534 ( 9068/2) грн., а відтак відповідно до вимог ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, суд дійшов висновку про розподіл судових та стягнення з позивача на користь держави 1066,94 грн(2267 1200, 06) грн, з відповідача 2267 грн. та стягнення з відповідача на користь позивача 2\~200 грн у повернення витрат, пов`язаних із проведенням експертизи.

Outcome: approved