Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

представник [PERSON] [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] , Хусні Абдулагіз Газзі, просить стягнути солідарно з відповідачів на користь [PERSON] кошти в сумі 54133,08 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України складає 1583392 грн. 59 коп., з яких: 41000 доларів США кошти отримані та не повернуті згідно з договором (тіло кредиту), 7200 доларів США відсотки за користування коштами згідно з умовами договору, 901,87 долар США пеня в розмірі 3% річних за прострочення виконання зобов`язання по сплаті відсотків, 5031,21 долар США пеня за неповернення тіла позичених коштів; кошти в сумі 11546 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України складає 337720 грн. 05 коп., з яких: 9000 доларів США безпідставно набуті кошти, 2546 доларів США відсотки за користування безпідставно набутими коштами. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у вересні 2012 року між [PERSON] (надалі Кредитор/Позивач) та [PERSON] (надалі Відповідач/Боржник) було укладено Договір кредиту у приватної особи, згідно з п.1.1 якого сторони домовились, що кредитор надає кредит позичальнику в сумі 41000 доларів США з метою купівлі квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Сторонами договору обумовлено, що сума кредиту буде надіслана кредитором на банківський рахунок, Відкритий на ім?я Позичальника, а саме рахунок № [NUMBER] На виконання умов Договору, Позикодавцем (кредитором) було здійснено переказ коштів в сумі 50000 доларів США, що підтверджується авторизацією запиту на міжнародний банківський переказ виданий Банком Regions (Regions Financial Corporation). Згідно з п.2 Договору позичені кошти Позичальник має право витратити тільки на придбання нерухомості. Як вбачається з інформаційної довідки №300463713 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.02.2022, 18.10.2012 за Відповідачем зареєстровано право власності на квартиру загальною площею 29,4 кв.м, житловою площею 16 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер майна: 37598718. Підставою виникнення права власності на вказану квартиру є договір купівлі-продажу №2-1203, 02.10.2012, виданий Четвертою Львівською держнотконторою. Згідно з п.3.1 Договору Сторони домовились, що позика надається на десять років, яку згідно з п. 3.4 Договору Позичальник зобов?язався повернути в повному обсязі. Також, сторони Договору домовились про сплату на користь Кредитора відсотків за користування коштами, яка мала відбуватися у два етапи. У першому етапі Позичальник має сплачувати відсотки за користування коштами, такий етап триває перші п?ять років, з моменту обумовленого початку здійснення виплат. Другий етап виплат починався після завершення перших п?яти років сплати відсотків. На другому етапі виплат, всі кошти, що мали надходити на рахунок Позивача, зараховувались як погашення основної суми боргу. Так, виходячи із змісту 3.2 Договору Сторони домовились про сплату відсотків у розмірі 120 доларів США за кожен місяць користування отриманими Відповідачем коштами перші п?ять років. Такі кошти мали бути сплачені на рахунок Кредитора, щомісячно до 25 числа кожного місяця. Вказана відсоткова ставка діяла згідно з умовами договору перших п?ять років. Щодо початку виплати коштів, Сторони Договору в п. 3.5 Договору обумовили, що першим місяцем виплати буде вважатися наступний місяць, в якому Позичальник став власником нерухомості. Враховуючи те, що Позичальником набуто право власності на квартиру 18.10.2012, перша оплата відсотків мала бути здійснена 25.12.2012. В подальшому, Сторони домовились, що протягом наступних п?яти років, щомісячні виплати зараховуються в рахунок оплати основної суми кредиту, а саме Позичальник зобов?язаний виплачувати щомісячну суму згідно з умовами на перші 5 років, а також поквартально в розмірі 1700 доларів США протягом наступних 5 років. (п. 3.3 Договору). Враховуючи наведені вище умови Договору, Позичальник мав повернути Позикодавцю позичену суму в розмірі 41000. Доларів США та відсотки за їх користування в розмірі 7200 доларів США. Кредитор виконав свій обов?язок перед Позичальником в повному обсязі, в свою чергу Позичальник свій обов?язок перед Кредитором не виконав та відмовляється виконувати. При цьому, оскільки наведені вище кошти позичались [PERSON] під час перебування у шлюбі із Хусні Абдулагіз Газзі, за позичені кошти було придбано квартиру, що є спільною сумісною власністю Відповідачів, кошти позичались за згодою другого з подружжя, тому і обов' язок повернення позики покладається на обох відповідачів. Крім цього, оскільки умовами договору передбачено позику в сумі 41000 доларів США, а Позивачем здійснено переказ на суму 50000 доларів США, то 9000 доларів США є коштами, що отримані без достатньої правової підстави, а тому на підставі ст.1212, 1214 ЦК України підлягають поверненню з нарахованими процентами за користування ними. Таким чином, станом на день подання позовної заяви із Відповідачів на користь Позивача підлягають стягненню кошти згідно із представленим розрахунком в загальній сумі 65679.08 доларів США з яких: 41000 доларів США кошти, отримані та не повернуті згідно з Договором (тіло кредиту), 7200 доларів США - відсотки за користування коштами згідно з умовами договору, 501.87 доларів США - Пеня в розмірі 3% річних за прострочення виконання зобов?язання по сплаті відсотків, 5031.21 доларів США - Пеня за неповернення тіла позичених коштів, 9000 доларів США - безпідставно набуті кошти, 2546 доларів США - 3 % річних за користування безпідставно набутими коштами. Ухвалою від 07.06.2022 постановлено вказану справу прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначити підготовче засідання 30.06.2022, яке неодноразово відкладалося, востаннє на 21.12.2022. Крім цього, ухвалою від 03.05.2022 задоволено заяву представника позивача [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову, постановлено накласти арешт на квартиру загальною площею 29,4 кв.м., житловою площею 16 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна: 37598718, яка належать на праві приватної власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу щодо квартири загальною площею 29,4 кв.м., житловою площею 16 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна: 37598718. Ухвалою від 30.06.2022 задоволено заяву представника позивача [PERSON] [PERSON] про забезпечення доказів, постановлено зобов`язати Акціонерне товариство ПІРЕУС БАНК МКБ (код ЄДРПОУ 20034231), що знаходиться за адресою: 04119, м.Київ, вул.Білоруська, будинок 11, протягом 15 днів з моменту отримання копії ухвали подати до суду усю наявну інформацію про отримання [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , міжнародного грошового переказу в розмірі 50000.00 доларів США у вересні 2012 року, в тому числі на рахунок № [NUMBER] , на виконання якої 15.09.2022 та 28.09.2022 на адресу суду найшли відповіді АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ». Ухвалою підготовчого засідання від 21.12.2022 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 17.01.2023, яке за клопотанням представника відповідачів неодноразово відкладалося, востаннє на 19.10.2023. Представник позивача в судовому засіданні 06.07.2023 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. В останнє судове засідання не з`явився, разом з тим подав клопотання про розгляд справи без його участі та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідачів в судовому засіданні 06.07.2023 позовні вимоги визнала частково. Пояснила, що відповідач [PERSON] дійсно отримала від позивача грошовий переказ в сумі 50000 доларів США, однак з них лише 41000 доларів США в якості позики відповідно до умов договору, а решту суми передала бабусі позивача. В той же час відповідач Хусні Абдулагіз Газзі про договір позики не знав, своєї згоди на укладення такого не надавав, а тому вважає позовні вимоги до нього необґрунтованими. В наступні судові засідання представник відповідачів не з`явилася, причини неявки в останнє судове засідання не повідомила. З урахуванням наведеного, оскільки неявка відповідачів та їх представника в судові засідання є не першою, відкладення розгляду справи виходить за межі строку, встановленого ЦПК України, тому суд приходить до висновку, що розгляд справи слід завершити без їх участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що у вересні 2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено Договір кредиту у приватної особи, згідно з п.1.1 якого сторони домовились, що кредитор надає кредит позичальнику в сумі 41000 доларів США на купівлю квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Сума кредиту буде надіслана кредитором на банківський рахунок № [NUMBER] . На виконання умов Договору, позивачем було здійснено переказ коштів в сумі 50000 доларів США, що підтверджується авторизацією запиту на міжнародний банківський переказ виданий Банком Regions (Regions Financial Corporation), відповідями АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ», що надійшли на виконання ухвали суду про забезпечення доказів, з яких вбачається, що згідно з SWIFT повідомлення було відправлено Citibank N.Y., USA 50000 дол. США, на рахунок отримувача [PERSON] зарахована сума з вирахуванням комісії банку кореспондента. Згідно з п.2 Договору отриману суму позичальник має право витратити тільки на придбання нерухомості. Як вбачається з інформаційної довідки №300463713 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 19.02.2022, 18.10.2012 за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру загальною площею 29,4 кв.м, житловою площею 16 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер майна: 37598718. Підставою виникнення права власності на вказану квартиру є договір купівлі-продажу №2-1203, 02.10.2012, виданий Четвертою Львівською держнотконторою. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з Розділом 3 Договору сторони домовились, що кредит надається на десять років. Позичальник протягом перших 5 років, щомісячно до 25 числа кожного місяця, має оплачувати відсотки з розрахунком 3,5 річних від загальної суми, в розмірі 120$ на рахунок вказаний кредитором. А протягом наступних п?яти років, щомісячні виплати зараховуються в рахунок оплати основної суми кредиту. Позичальник зобов?язаний виплачувати щомісячну суму згідно умов на перші 5 років, а також поквартально в розмірі 1700$ протягом наступних 5 років. Позичальник зобов?язується виплатити всю суму кредиту в розмірі 41000$. Першим місяцем виплати буде вважатися місяць наступний в якому позичальник став власником нерухомості. Враховуючи наведені вище умови Договору, Позичальник мав повернути Позикодавцю позичену суму в розмірі 41000. Доларів США та відсотки за їх користування в розмірі 7200 доларів США. Позивач виконав свій обов?язок перед Позичальником в повному обсязі, в той час як остання свій обов?язок перед Кредитором не виконала, у встановлений договором строк грошові кошти не повернула, чим порушує майнові права позивача, а тому суд приходить до висновку, що такі підлягають відновленню шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача суми позики в розмірі 41000 доларів США, а також 7200 доларів США відсотків за користування коштами згідно з умовами договору. Крім цього, положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищенаведене, а також те, що позичальником набуто право власності на квартиру 18.10.2012, перша оплата відсотків мала бути здійснена 25.12.2012, строк виконання усіх зобов`язань [PERSON] за договором настав у 2022 році, однак такі останньою так і не виконано, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення з відповідача також 901,87 долар США 3% річних за прострочення виконання зобов`язання по сплаті відсотків та 5031,21 долар США 3% річних за прострочення виконання зобов`язання по поверненню тіла позичених коштів, а тому, враховую те, що представником відповідачів свого розрахунку не представлено, позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення. Крім цього, як зазначалося вище, судом встановлено, що позивачем було здійснено переказ коштів відповідачу [PERSON] в сумі 50000 доларів США, з яких лише 41000 доларів США на виконання умов договору. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. При цьому, згідно з ч.2 ст.1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, за змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18). Дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України. Унаслідок чого у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Саме такі висновки щодо застосування відповідних норм права викладені у Постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №760/6938/16-ц, які відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України повинні враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. З урахуванням наведеного, оскільки відповідачем [PERSON] безпідставно отримано від позивача 9000 доларів США та такі останньою позивачу не повернуто, суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовано заявлено також вимогу про стягнення з відповідача вказаної суми та на підставі ст.625 ЦК України 3% річних, які згідно з представленим позивачем розрахунком становлять 2546 доларів США, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення. При цьому, суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідачів на те, що відповідач [PERSON] дійсно отримала від позивача грошовий переказ в сумі 50000 доларів США, однак з них лише 41000 доларів США в якості позики відповідно до умов договору, а решту суми передала бабусі позивача, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаної обставини суду не представлено. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду із позовними вимогами про солідарне стягнення з обох відповідачів, представником позивача всупереч вказаним вимогам не доведено належними та допустимими доказами не лише того, що кошти позичались [PERSON] за згодою другого з подружжя - [PERSON] Газзі та використовувались в інтересах сім`ї, а й доказів того, що відповідачі на час укладення договору та отримання коштів взагалі перебували у шлюбі, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги до відповідача Хусні Абдулагіз Газзі задоволенню не підлягають. Задовольняючи позовні вимоги до відповідача [PERSON] , у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені останньою і документально підтверджені судові витрати, що становлять 13397 грн. 40 коп. (12405 грн. + 496,20 грн. + 496,20 грн.) судового збору.

Outcome: partial