Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

16 травня 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Фонду соціального страхування України, третя особа: голова комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України Бахмацький Олександр Олександрович, Пенсійний фонд України про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 03 липня 2023 року ухвалою суду замінено відповідача Фонд соціального страхування України на його правонаступника Пенсійний фонд України. 25 липня 2023 року позивач [PERSON] подала позовну заяву в новій редакції, де зазначила відповідача Пенсійний фонд України, третю особу голова комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України Бахмацький Олександр Олександрович. В позовних вимогах позивач просить: - визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення позивача від 13.04.2023 №138-к; - поновити позивача на посаді заступника начальника відділу обліку матеріально-технічної бази Фонду управління адміністративного забезпечення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України. - Стягнути з Пенсійного фонду України, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19.04.2023 по день ухвалення судового рішення, виходячи із середньоденної заробітної плати, яка становить 1604,70 грн.; - Допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 1 місяць. В обґрунтування позову позивач [PERSON] вказує, що за повідомленням третьої особи від 20.01.2023 року вона була попереджена про звільнення із займаної посади 18.04.2023 року на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Наказом від 13.04.2023 року №138-к позивача було звільнено з роботи на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників. Позивач вважає своє звільнення незаконним так як фактично відбувається не ліквідація Фонду соціального страхування України, а реорганізація шляхом приєднання до Пенсійного фонду України. Таким чином позивача мали б перевести до Пенсійного фонду України, а не звільнити за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Позивач вважає, що при звільненні позивача було порушено норми ст.36 та ст.40 КЗпП України. Вважає безпідставним посилання голови ліквідаційної комісії щодо неможливості позивача перевести до Пенсійного фонду України (працівники якого є державними службовцями), оскільки відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану особи призначаються на державну службу без проведення конкурсу. З моменту попередження про звільнення і до моменту звільнення позивачу не пропонували вакантні посади та іншу роботу. Оскільки відповідача було припинено шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, у Фонду соціального страхування України та Пенсійного фонду України наявні всі правові підстави для забезпечення трудових прав позивача щодо продовження з позивачем трудового договору у правонаступника Фонду соціального страхування України та пропонування роботи в порядку переведення. При реорганізації юридична особа припиняється, але її права та обов`язки в порядку правонаступництва переходять до нової (іншої) юридичної особи. При цьому до правонаступника переходять обов`язки не тільки в частині майна та майнових прав і обов`язків, а й трудових відносин, в тому числі обов`язок щодо працевлаштування працівника (переведення працівника на іншу роботу). Так як позивача було звільненої без законом передбаченої підстави, на підставі положень ст.235 КЗпП України має бути стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. 07.06.2023 року до суду надійшли пояснення Пенсійного фонду України в яких представник просив відмовити в задоволенні заявлених вимог. Фонд соціального страхування України припинено 20.06.2023 року про що внесено інформацію в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Правонаступником Фонду соціального страхування України є Пенсійний фонд України. Поновлення позивача на роботі неможливе у зв`язку з припиненням Фонду соціального страхування України. Оскарження наказу №9-ОД від 16.01.2023 року не є належним способом захисту, так як позивач має оскаржувати саме власне звільнення. Під час обґрунтування вимог про скасування вказаного наказу позивач посилається на норми, які на момент підписання наказу вже були не чинними. 07.06.2023 року до суду надійшов відзив голови комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України, в якому останній просить відмовити в задоволенні заявлених вимог. Як зазначається у відзиві, позивачу не могло бути запропоновано жодної вакантної посади, так як всі посади Фонду соціального страхування України скорочувались. Поновлення позивача на посаді з якої його було звільнено неможливе так як її не існує, як і не існує юридичної особи (виключена з ЄДРПОУ). Позивача не може бути поновлено на роботі у Пенсійному фонді України, оскільки на всіх працівників поширюється дія Закону України «Про державну службу» в той час як працівники Фонду соціального страхування України не були державними службовцями та на зазначених працівників поширювалась дія законодавства про працю. Закон України «Про державну службу»,який є спеціальним по відношенню до трудового законодавства, надає можливість без проведення конкурсу перевести на іншу посаду лише державного службовця. Даний Закон визначає поняття рівнозначної посади, як посади державної служби. В той же час КЗпП України не містить поняття рівнозначної посади. За таких умов, переведення працівника Фонду соціального страхування України на посади державної служби у Пенсійному фонді України чи його територіальних управліннях суперечить Закону України «Про державну службу». 15.06.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач наполягає на задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених у позовній заяві. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених у відзиві. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність третьої особи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, вислухавши сторони та врахувавши їх процесуальні заяви, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог з наступних підстав. Як встановлено судом, позивач перебував в трудових відносинах з Фондом соціального страхування України та з 13 жовтня 2020 року займала посаду заступника начальника відділу обліку матеріально-технічної бази Фонду управління адміністративного забезпечення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" викладено в новій редакції. Цей Закон набрав чинності з 1 січня 2023 року. Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону, визначено, що Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду припиняються, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. До завершення заходів, пов`язаних з приєднанням до Пенсійного фонду України Фонду соціального страхування України та його робочих органів, виконання функцій та завдань, передбачених цим Законом, забезпечують у межах компетенції виконавча дирекція та робочі органи Фонду соціального страхування України (п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону). Постановою Кабінету міністрів України №1442 від 27.12.2022 року «Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» припинено з 1 січня 2023 р., реорганізувавши шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, зокрема, Фонд соціального страхування України. Утворено комісію з реорганізації Фонду соціального страхування України (далі - комісія з реорганізації Фонду) та призначено голову комісії з реорганізації Фонду - Бахматського Олександра Олександровича. До голови комісії з реорганізації Фонду та голів комісій з реорганізації управлінь виконавчої дирекції Фонду переходять повноваження щодо управління справами Фонду та управлінь виконавчої дирекції Фонду на період до завершення їх реорганізації (п.6 Постанови). Згідно з п.7 Постанови, голові комісії з реорганізації Фонду необхідно забезпечити, зокрема, дотримання трудового законодавства щодо гарантій прав працівників Фонду та управлінь виконавчої дирекції Фонду. Таким чином, законодавцем прийнято рішення про припинення Фонду соціального страхування України, а тому, як наслідок, виникли законні підстави для проведення заходів з реорганізації Фонду соціального страхування України. Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майне. права та обов`язки переходять до правонаступників. Частиною п`ятою цієї етапі визначено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення де єдиного державного реєстру запису про її припинення. Згідно із ч. 3 ст. 105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припиненні юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Рішення про припинення Фонду соціального страхування України, прийняте Верховною Радою України є чинним та у встановленому порядку неконституційним не визнавалося. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений змістом статті 5-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Процедура звільнення працівника у разі скорочення має відбуватися на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, відповідно до якого скорочення чисельності або штату працівників - одна з підстав для розірвання трудового договору. Розірвання трудового договору за зазначеною підставою відбувається в разі реорганізації підприємства (через злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення), зміни його власника, ухвалення власником або уповноваженим ним органом рішення про скорочення чисельності або штату у зв`язку з перепрофілюванням, а також з інших причин, які супроводжуються змінами у складі працівників за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професією. Наказом голови комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України Олександра Бахматського№9-ОД від 16.01.2023 року «Про скорочення чисельності та штату працівників Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» на виконання п.2 розділу VІІ Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та постанови Кабінету міністрів України від 27.12.2022 року №1442 «Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України»,

Outcome: dismissed