Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що житловий будинок [ADDRESS] є колишнім колгоспним двором, членами якого були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відтак йому, як члену колгоспного двору станом на 1990 рік належить 1/7 частка вказаного житлового будинку. Разом з тим, органом державної реєстрації йому відмовлено у державній реєстрації права власності на 1/7 частку житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку із не поданням документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку під спірним будинковолодінням. На підставі вищевикладеного позивач просить визнати за ним право власності на 1/7 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] . Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.07.2023 відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 25.09.2023 постановленою в судовому засіданні без виходу в нарадчу кімнату занесеною до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав у ньому викладених. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечив з приводу задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подавала та клопотання про відкладення розгляду справ не заявляла. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подавав та клопотання про відкладення розгляду справ не заявляв. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема шляхом надіслання на поштову адресу за його зареєстрованим місцем проживання повістки про виклик до суду та опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне: Судом встановлено, що згідно з довідками №№ 83, 84 від 01.03.2023 виданими Великолуцьким старостинським округом Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] станом на 01.07.1990 та 15.04.1991 рахувався як колгоспний двір, членами колгоспного двору були: [PERSON] , 1902 року народження голова двору (померла 1994 року актовий запис № 12 від 02.11.1994); [PERSON] 1929 року народження син (помер [INFO] актовий запис № 4 від 06.03.2001; [PERSON] , 1933 року народження невістка (померла [INFO] актовий залис № 02 від 27.01.2020); [PERSON] , 1962 року народження внук; [PERSON] , 1967 року народження внук; [PERSON] , 1965 року народження внука (вибула 03.03.2004 с. Мишковичі); [PERSON] , 1985 року народження правнук. Відповідно до довідки № 326 від 05.07.2023 виданої Великолуцьким старостинським округом Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] рахується за: [PERSON] , 1965 року народження 1/7 частина; [PERSON] , 1965 року народження 23/84 частини (право власності зареєстровано); [PERSON] , 1985 року народження 1/7 частина; [PERSON] , 1962 року народження 1/7 частина; [PERSON] , 1967 року народження 1/7 частина; [PERSON] , 1958 року народження 13/84 частини (право власності зареєстровано). Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,04 га, яка знаходиться в [ADDRESS] не приватизована. Як вбачається з довідки №354 виданої Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації від 10.03.2020, вартість житлового будинку (будинковолодіння) по [ADDRESS] , становить 149\~666 грн. Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який виготовлений 04.07.2014 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення [PERSON] , житловий будинок [ADDRESS] , побудований до 1939 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.11.2020 у справі № 607/13698/20, позов [PERSON] , задоволено та визнано за [PERSON] право власності на 13/84 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , з яких: 8/84 частки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; 15/84 частки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК У PCP 1963 в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Згідно ч. 1 ст.\~120\~ЦК УРСР в редакції 1963 колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Відповідно до змісту ст.\~123\~цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Враховуючи вищенаведене житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав кожному з членів колгоспного двору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в рівних частках по 1/7 частці. За умовами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.182 ЦКУкраїни право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч.4 ст.182 ЦК України, ст.4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень). З матеріалів справи вбачається, що 13.04.2023 [PERSON] звернувся до Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району, Тернопільська області із заявою за реєстраційним номером 54915602 про державну реєстрацію права спільної часткової власності на житловий будинок по [ADDRESS] . Разом з тим, рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 67815045 від 30.05.2023, державним реєстратором прав на нерухоме майно Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району, Тернопільська області Шпендак Ю.Р. розглянувши заяву [PERSON] від 13.04.2023 за реєстраційним номером 54915602, відмовлено у проведенні реєстраційних дій за Заявою у зв`язку із не поданням документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Судом встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] належав колгоспному двору, членом якого був в тому числі і позивач [PERSON] якому у відповідності до вимог ст. 120 ЦК УРСР належить 1/7 частка вказаного житлового будинку, позивач не втратив частку в майні колгоспного двору, однак позбавлений можливості реалізувати своє право на реєстрацію права власності, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, яка знаходиться під житловим будинком. Аналізуючи вищенаведені обставини, враховуючи викладені вимоги законів, досліджені у судовому засіданні письмові докази, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що порушене право [PERSON] , на користування, володіння та розпорядження своїм нерухомим майном підлягає захисту в судовому порядку, шляхом визнання за ним права власності на 1/7 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] .

Outcome: approved