Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

1.Позиція позивача. 30 серпня 2023 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач - [PERSON] , просить: -стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, РНОКПП [NUMBER] , на її - [PERSON] користь аліменти на утримання доньки-студентки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходів) відповідача до закінчення навчання, тобто до 28 червня 2024 року. В обґрунтування позову зазначила, наступне. Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Шлюб було зареєстровано 12 лютого 2005 року, про що відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області склад відповідний актовий запис № 66. У шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 24 квітня 2019 року з відповідача [PERSON] на користь позивача на утримання дітей стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24 квітня 2019 року і до досягнення дітьми віку повноліття. [INFO] донці [PERSON] виповнилось вісімнадцять років. Тепер на утримання сина [PERSON] , [INFO] , відповідач сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу). Донька [PERSON] є студенткою 4-го курсу денної форми навчання Комунального закладу «Кам`янський фаховий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради». Навчаючись у медичному коледжі донька перебуває на утриманні у позивача. Вона не працює, так як навчаться на денній формі навчання. Відповідач офіційно працевлаштований, працює в ТОВ «Дніпровський завод зварювальних матеріалів «Сила». 2. Позиція відповідача. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце судових засідань повідомлений згідно до вимог ст. 130 ЦПК України, в судові засідання не прибував, причини неявки суду не повідомляв, заяв, клопотань не подавав. Крім того, відповідач не скористався своїм правом та не подав в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також не подав зустрічний позов. 3. Позиція третьої особи. 18 вересня 2023 року [PERSON] через канцелярію суду подала заяву, згідно до змісту якої просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 23). 4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 30 серпня 2023 року [PERSON] подала до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до [PERSON] , третя особа: [PERSON] «про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання» (а.с. 1-3). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 серпня 2023 року цивільну справу передано до провадження судді Івченко Т.П. (а.с. 17). Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 вересня 2023 року відкрито справу в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 18). 18 вересня 2023 року через канцелярію суду третя особа - [PERSON] подала заяву, згідно до змісту якої просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 23). 20 вересня 2023 року позивач [PERSON] подала до суду заяву, зазначила, що підтримує позовні вимоги, просить справу розглядати за її відсутності, просить винести рішення (а.с. 24). В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України визначені наслідки неявки учасника справі у судове засідання. Зокрема, згідно з частиною 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності сторін. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 11 жовтня 2023 року постановлено провести заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] «про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання», на підставі наявних у справі доказів. 5. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі зареєстрованому 12 лютого 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 16). Рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 липня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 14). Від зазначеного вище шлюбу позивач та відповідач мають доньку: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07 липня 2005 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, та (а.с. 15). 24 квітня 2019 року суддею Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дтин відповідного віку щомісяця, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 24 квітня 2019 року і до досягнення дітьми віку повноліття (а.с. 13). [INFO] [PERSON] , [INFO] досягла віку повноліття, що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданим 18 липня 2023 року (а.с. 7). 26 травня 2023 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Пвденного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 239, після чого дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 6). Згідно до довідки Комунального закладу «Кам`янський фаховий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради» від 05 липня 2023 року № 2339, [PERSON] , є здобувачем освіти Комунального закладу «Кам`янський фаховий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради» 4 курс, група СС-9/20, форма навчання - денна (бюджет), зарахована - 01.09.2020 року наказ №139-о від 27.07.2020 року, навчання закінчує 28.06.2024 року (а.с. 4). 6. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні спору та застосовані норми права. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства. Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статті 191 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд виходить з положень ст. 182 СК України, відповідно до якої, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Обов`язковими умовами стягнення аліментів на повнолітню дочку (сина), яка продовжує навчання, є потреба повнолітньої дочки (сина) у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я тощо. У своїй постанові від 29.01.2018 по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу). Матеріальне становище повнолітньої дочки (сина), яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Відповідач в судові засідання не прибував, пояснень з приводу справи не надав, не скористався своїм правом та не подав в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також не подав зустрічний позов. Повнолітня [PERSON] є донькою відповідача, продовжуючи навчання на денній формі після досягнення нею 18 років у Комунальному закладі «Кам`янський фаховий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради», через що потребує матеріальної допомоги від свого батька на час такого навчання. В свою чергу відповідач, будучи працездатного віку, таку допомогу своїй доньці надавати може, внаслідок чого [PERSON] повинен сплачувати аліменти на утримання [PERSON] , 2005 року народження, на час її навчання. Відтак, враховуючи встановлені судом обставини, можливість надання матеріальної допомоги відповідачем його повнолітній донці [PERSON] , яка продовжує навчання та потребує такої допомоги з боку батька, який є працездатним, дотримуючись визначеного принципу рівності обов`язку обох батьків по утриманню їх дітей, суд приходить до висновку про необхідність задоволення повністю позовних вимог [PERSON] із стягненням з відповідача на її користь аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з 30 серпня 2023 року та до досягнення нею 23-річного віку, але не більше, ніж до закінчення навчання, тобто до 28 червня 2024 року. На переконання суду, стягнення аліментів в такому розмірі відповідатиме потребам [PERSON] у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу з огляду на його працездатний вік, засадам розумності, справедливості, співмірності та обов`язку матері [PERSON] у наданні такої допомоги донці нарівні з батьком. Будь-яких інших доказів, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити у їх стягненні, суду не надано та в ході судового розгляду не встановлено. За змістом статті 191 СК Україниаліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2023 становить 2684 гривень 00 копійок. Із позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено позовну вимогу немайнового характеру. Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1073,60 гривень. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі ст. ст. 141, 180, 182, 183 Сімейного КодексуУкраїни та

Outcome: approved