Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, та з урахуванням уточненої позовної заяви, просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь у рахунок відшкодування майнової шкоди завданої залиттям квартири 81171,60 грн., витрати на оплату судового збору в сумі 1488,60 грн., витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 16989,30 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 19500,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (загальна площа квартири - 64,80 кв.м., житлова площа - 29,10 кв.м.), що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 03.12.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. та зареєстровано в реєстрі за №1734. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору дарування квартири від 25.12.2014 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сенюк М.В. та зареєстровано в реєстрі за №3139. Квартира відповідача знаходиться на 15 поверху та розташована над квартирою позивача. Обслуговуючою компанією позивача і відповідача є ТОВ «НОВОБУДОВА» відповідно до укладених договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, копії яких надаються. 28.05.2022 року близько 8 години ранку відбулося залиття (затоплення) квартири позивача з квартири поверхом вище, що належить відповідачу. Позивач одразу звернувся до диспетчерської служби і оформив виклик майстрів. Комісією, що прибула на виклик було складено Акт про залиття, аварію, що трапилася на системі централізованого опалення, гарячого (холодного) водопостачання, водовідведення від 31.05.2022 р. Відповідно до вищевказаного Акту, комісією у складі представників ТОВ «НОВОБУДОВА» встановлено факт залиття квартири позивача та визначено опис обсяг заподіяної шкоди, а саме: коридор - має місце замокання ламінату на підлозі площею - 14 кв. м.; стеля має місце замокання (гапсокартонної конструкції, водоемульсійне фарбування) площею - 1,5 кв.м.; на стінах спостерігаються плями рудого кольору на шпалерах - 3 кв.м.; 1-ша (житлова кімната) - стеля має місце замокання (гіпсокартонної конструкції, водоемульсійне фарбування) площею - 0,5 кв.м; на стінах спостерігаються плями рудого кольору та відшарування на шпалерах - 2,7 кв.м.; підлога має місце замокання ламінату площею (вся площа підлоги); 2-ша житлова кімната) - стеля має місце замокання (гіпсокартонної конструкції, водоемульсійне фарбування площею - 1,7 кв. м.; на стінах спостерігаються плями рудого кольору на шпалерах - 2,8 кв.м.; підлога має місце замокання ламінату площею - 6 кв.м.; кухня - на стінах спостерігаються плями рудого кольору та відшарування на шпалерах - 4 кв.м.; ванна кімната - стеля має місце замокання (водоемульсійне фарбування) площею - 1,0 кв.м. Згідно Акту причина залиття: утворення свищу на з`єднанні рушникосушарки із внутрішньобудинковим стояком гарячого водопостачання у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] . Відповідно до висновків і рекомендацій комісії: згідно з проектом 06-14. ВК, внутрішньобудинкові мережі гарячого водопостачання виконано із сталевих труб. Ванні кімнати в будинку облаштовано сушарками для рушників - сталева труба 025. Всупереч проектному рішенню, у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] встановлено рушникосушарку із нержавіючої сталі, виконано трисегментне з`єднання рушникосушарки зі стояком ГВП за допомогою двох чавунних однораструбних кутових відведень ( Комісія проводивши обстеження, одноголосно дійшла згоди, що саме враховуючи факт самовільного втручання в проектне рішення, відповідальність за якість вищезазначеного вузла з`єднання рушникосушарки із стояком ГВП та, як наслідок, за залиття нижче розташованих помешкань, втому числі і квартири [ADDRESS] , несе власник квартири [ADDRESS] . Додатково зауважено, що станом на 28.05.2022 рік стояк ГВП та відведення на рушникосушарку у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] були недоступними для технічного огляду - закриті гіпсокартоном по всій висоті стояка. 31.05.2022 року доступ до стояку забезпечено, працівниками ЖЕД №3 демонтовано пошкоджене відведення та приведено вузол з`єднання рушникосушарки зі стояком ГВП до проектного рішення. Таким чином, через халатне та неуважне відношення до санітарно-технічного обладнання відповідача квартири [ADDRESS] в результаті залиття квартири (вода лилася зі стелі) частково пошкоджена електропроводка, затоплені стіни та стелі майже всіх кімнат, стіни потребують відновлення, антигрибкового оброблення та заміни шпалер, покриття на підлозі також потребує заміни, зокрема ламінат, плінтус, стелі декількох кімнат пошкоджені грибком. Крім того, внаслідок затоплення квартири гарячою водою частково пошкоджено меблі. Заслухавши думку представника комісії щодо розміру шкоди та оцінивши власними зусиллями розмір завданої шкоди (з урахуванням не тільки вартості будівельних матеріалів, а й відновлювальних робіт) вважає, що матеріальна шкода завдана залиттям квартири становить 90 000 грн. 16.07.2022 р. позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу (претензію) про відшкодування заподіяної шкоди, для можливості проведення позивачем відновлювальних робіт у власній квартирі, спричинених її залиттям з вини відповідача та надано 5-ти денний строк на виплату з моменту її отримання, проте, вона залишилася проігнорованою відповідачем. Таким чином, відповідач не має бажання у добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду, у зв`язку з чим просив позов задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.08.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. 17.08.2022 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог. Також, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.09.2022 року у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи в загальному позовному провадженні. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.09.2022 року у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі. 17.05.2023 року до суду від КНДІСЕ надійшла справа разом з висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №29045/22-43 від 11.05.2023 року. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.08.2023 року у справі відновлено провадження. 02.06.2023 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (загальна площа квартири - 64,80 кв.м., житлова площа - 29,10 кв.м.), що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 03.12.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. та зареєстровано в реєстрі за №1734. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору дарування квартири від 25.12.2014 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сенюк М.В. та зареєстровано в реєстрі за №3139. Квартира відповідача знаходиться на 15 поверху та розташована над квартирою позивача. Обслуговуючою компанією позивача і відповідача є ТОВ «НОВОБУДОВА» відповідно до укладених договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, копії яких надаються. 28.05.2022 року близько 8 години ранку відбулося залиття (затоплення) квартири позивача з квартири поверхом вище, що належить відповідачу. Позивач одразу звернувся до диспетчерської служби і оформив виклик майстрів. Комісією, що прибула на виклик було складено Акт про залиття, аварію, що трапилася на системі централізованого опалення, гарячого (холодного) водопостачання, водовідведення від 31.05.2022 р. Відповідно до вищевказаного Акту, комісією у складі представників ТОВ «НОВОБУДОВА» встановлено факт залиття квартири позивача та визначено опис обсяг заподіяної шкоди, а саме: коридор - має місце замокання ламінату на підлозі площею - 14 кв. м.; стеля має місце замокання (гапсокартонної конструкції, водоемульсійне фарбування) площею - 1,5 кв.м.; на стінах спостерігаються плями рудого кольору на шпалерах - 3 кв.м.; 1-ша (житлова кімната) - стеля має місце замокання (гіпсокартонної конструкції, водоемульсійне фарбування) площею - 0,5 кв.м; на стінах спостерігаються плями рудого кольору та відшарування на шпалерах - 2,7 кв.м.; підлога має місце замокання ламінату площею (вся площа підлоги); 2-ша житлова кімната) - стеля має місце замокання (гіпсокартонної конструкції, водоемульсійне фарбування площею - 1,7 кв. м.; на стінах спостерігаються плями рудого кольору на шпалерах - 2,8 кв.м.; підлога має місце замокання ламінату площею - 6 кв.м.; кухня - на стінах спостерігаються плями рудого кольору та відшарування на шпалерах - 4 кв.м.; ванна кімната - стеля має місце замокання (водоемульсійне фарбування) площею - 1,0 кв.м. Згідно Акту причина залиття: утворення свищу на з`єднанні рушникосушарки із внутрішньобудинковим стояком гарячого водопостачання у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] . Відповідно до висновків і рекомендацій комісії: згідно з проектом 06-14. ВК, внутрішньобудинкові мережі гарячого водопостачання виконано із сталевих труб. Ванні кімнати в будинку облаштовано сушарками для рушників - сталева труба 025. Всупереч проектному рішенню, у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] встановлено рушникосушарку із нержавіючої сталі, виконано трисегментне з`єднання рушникосушарки зі стояком ГВП за допомогою двох чавунних однораструбних кутових відведень ( Комісія проводивши обстеження, одноголосно дійшла згоди, що саме враховуючи факт самовільного втручання в проектне рішення, відповідальність за якість вищезазначеного вузла з`єднання рушникосушарки із стояком ГВП та, як наслідок, за залиття нижче розташованих помешкань, втому числі і квартири позивача та [ADDRESS] , несе власник квартири [ADDRESS] . Додатково зауважено, що станом на 28.05.2022 рік стояк ГВП та відведення на рушникосушарку у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] були недоступними для технічного огляду - закриті гіпсокартоном по всій висоті стояка. 31.05.2022 року доступ до стояку забезпечено, працівниками ЖЕД №3 демонтовано пошкоджене відведення та приведено вузол з`єднання рушникосушарки зі стояком ГВП до проектного рішення. Таким чином, через халатне та неуважне відношення до санітарно-технічного обладнання відповідача квартири [ADDRESS] в результаті залиття квартири (вода лилася зі стелі) частково пошкоджена електропроводка, затоплені стіни та стелі майже всіх кімнат, стіни потребують відновлення, антигрибкового оброблення та заміни шпалер, покриття на підлозі також потребує заміни, зокрема ламінат, плінтус, стелі декількох кімнат пошкоджені грибком. Крім того, внаслідок затоплення квартири гарячою водою частково пошкоджено меблі. 16.07.2022 р. позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу (претензію) про відшкодування заподіяної шкоди, для можливості проведення позивачем відновлювальних робіт у власній квартирі, спричинених її залиттям з вини відповідача та надано 5-ти денний строк на виплату з моменту її отримання, проте, вона залишилася проігнорованою відповідачем. Частиною 1 статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. За змістом ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків. Частинами 1 і 2 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Отже, факт залиття квартири, власником якої є позивач, з вини відповідача є підтвердженим. На спростування вказаних обставин відповідачем відзиву на позовну заяву не подано. Встановлено, що відповідно до висновку експерта КНДІСЕ за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №29045/22-43 від 11.05.2023 року, встановити згідно даних візуально-інструментального обстеження причину залиття квартири [ADDRESS] не вбачається можливим у зв`язку з незабезпеченням доступу до квартири [ADDRESS] . Згідно наданих документальних даних, а саме акту від 31.05.2023 року, що складений представниками ЖЕД №3 ТОВ «Новобудова» (а.с. 28) причиною залиття квартири [ADDRESS] є: «утворення свищу на з`єднанні рушникосушарки із внутрішньо будинковим стояком гарячого водопостачання у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] ». Перелік пошкоджень від залиття квартири [ADDRESS] , яке відбулося 28.05.2022 року викладено в дослідницькій частині по першому-четвертому питаннях. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) та вартість ремонтно-будівельних робіт для усунення наслідків залиття квартири [ADDRESS] , що сталася 28.05.2022 року згідно даних візуально-інструментального обстеження та поданих матеріалів, станом на час проведення дослідження становить 81171,60 грн. Вказана експертиза була проведена за клопотанням представника позивача. Вартість вказаної експертизи склала 16989,30 грн., яка була сплачена позивачем, що підтверджується актом здачі-приймання висновку експерта. Відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Згідно ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Оцінивши висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №29045/22-43 від 11.05.2023 року, складеного КНДІСЕ, в сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи. Зважаючи на викладене, висновок слід вважати належним та допустимим доказом у справі. Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2019 року справа № 917/1307/18), розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено підстав для відшкодування йому матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Виходячи зі змісту положень статей 11,15 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право за судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України. За змістом зазначених норм, саме власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992р. № 6, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Частиною 3 статті 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з нормами частин 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Законодавством встановлено, що відшкодування шкоди полягає у відшкодуванні затрат, необхідних для приведення пошкодженої речі у її попередній стан та у компенсації супутніх витрат, необхідних для такого відновлення. З урахуванням викладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана залиттям квартири в сумі 8171,60 грн., а також витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 16989,30 грн. Позивач також просив стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 19500,00 грн., на що слід зазначити наступне. Однією з основних засад цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться витрати на правничу допомогу. Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Але обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат. Статтею 141 ЦПК передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо сторона документально доведе, що вона понесла витрати на правову допомогу, а саме: буде надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Відповідно до ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС у справі № 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020). Наявність договірних відносин між адвокатом та позивачем у справі, що розглядається, підтверджується копією договору №35 про надання правничої допомоги від 13.07.2022 року, копіями меморіальних ордерів від 14.07.2022 року на суму 12500,00 грн. та 5000,00 грн., копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копією ордеру серії АІ №1259477. Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. З урахуванням того, що справа є малозначною, судові засідання у справі не призначались, враховуючи документально підтверджені понесені витрати на адвоката, суд вважає за доцільне стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 17500,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму судового збору 1488,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial