Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу обґрунтовані тим, що між нею та відповідачем 21 липня 2007 року було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського управління юстиції Одеської області, актовий запис №35. Від вказаного шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживаю з позивачем. Протягом останніх років їхні з відповідачем стосунки поступово погіршувались, внаслідок чого між ними зникло порозуміння. Будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя та подружні обов`язки. Фактичні подружні відносини між ними припинилися більше року тому. Вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть та жодних стосунків не підтримують. У зв`язку з вище викладеним позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхніх спільних дітей. З урахуванням наведених вище обставин позивач звернулася до суду з даною позовною заявою та просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою від 03 серпня 2023 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників. Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено відповідачу про його процесуальні права, а саме подати відзив на позовну заяву, пред`явити зустрічний позов та подати заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, що передбачено вимогами ст.178, ст.193, та ч.4, ч.5 ст.277 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що відповідач своїми процесуальними правами передбаченими ст.178, ст.193, та ч.4, ч.5 ст.277 ЦПК України не скористався та у встановлені строки в ухвалі про відкриття провадження у справі відзив на позовну заяву до суду не подав, з зустрічним позовом та з заявою із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не звертався. Копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками до неї відповідач отримав 15 вересня 2023 року, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося до суду з відповідною відміткою про отримання поштового відправлення. Позивач копією ухвали про відкриття провадження у справі отримала 18 вересня 2023 року, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося до суду з відповідною відміткою про отримання поштового відправлення. При цьому, в матеріалах справи міститься клопотання позивача (а.с.16), в якому вона просить справу розглянути без її участі. Про прийняте рішення по справі просить письмово повідомити її, надіславши на її електронну адресу примірник такого рішення. Також в матеріалах справи міститься клопотання відповідача, в якому він просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Про прийняте рішення по справі просить письмово повідомити його, надіславши на його електронну адресу примірник такого рішення (а.с.15). Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При цьому, у відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Ананьїв Одеської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 27 серпня 2007 року Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області (а.с.3-4), а також відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру №63591 від 08 травня 2023 року(а.с.21-22). Відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Ананьїв Одеської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 21 серпня 2003 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.6-7), та довідкою Відділу надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради Одеської області №1144 від 24 липня 2023 року (а.с.34). При розгляді справи встановлено, що між позивачем та відповідачем 21 липня 2007 року зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, про що складено відповідний актовий запис №35, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21 липня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області (а.с.14). Від вказаного шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с.9), [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З позовної заяви вбачається, що сімейні стосунки в позивача та відповідача не склалися, тож позивач прийняла рішення про розірвання шлюбу у зв`язку з тим, що між нею та відповідачем повністю відсутнє взаєморозуміння в зв`язку з різними поглядами на життя та на сімейні стосунки. В зв`язку з повною несумісністю характерів сім`я розпалася. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Таким чином, суд приймаючи до уваги те, що позивач та відповідач не підтримують шлюбних стосунків, та те що їх шлюб носить лише формальний характер, вважає можливим шлюб між ними розірвати. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Враховуючи те, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви про розірвання шлюбу в сумі 1073 гривні 60 копійок, суд вважає за необхідне судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору, покласти на відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1073 гривні 60 копійок, сплачений нею за подачу позову до суду.

Outcome: approved