Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 06 березня 2023 року рішенням Перечинського районного суду між ним та відповідачем [PERSON] було розірвано шлюб, а двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , залишено на подальше проживання, виховання та утримання разом зі мною батьком [PERSON] , [INFO] . Як він зазначав у позовній заяві, що відображено також у рішенні суду, з відповідачем життя не складається, вони дуже часто сваряться, сперечаються через різні погляди на життя, що призвело до втрати почуття любові, довіри та поваги одне до одного. Спільне господарство з відповідачем не ведуть, кожен із них має свій особистий шлях, шлюбні відносини не підтримують. Наразі вказує, що з відповідачем вони спільно не проживають, дружина, за її словами, має намір виїхати на тривалий час за кордон. Вже протягом року відповідач фактично обмежила своє спілкування з дітьми, які зареєстровані та проживають з ним. У той же час зазначає, що при пред`явленні зазначеного вище рішення суду до [INFO] йому було повідомлено про неможливість надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки ним не подано документів, які підтверджують реальну нездатність матері здійснювати виховання дітей. Враховуючи об`єктивну можливість виїзду за кордон відповідача на тривалий час, він припускає, що це призведе до того, що вже й так віддалені від неї діти будуть позбавлені фактичного материнського спілкування та морального розвитку, який може надавати мати. Вказує, що відповідач практичної участі у вихованні спільних дітей не бере, не спілкується з ними, не надає ніякої матеріальної, духовної та материнської підтримки, що впливає на фізичний та моральний розвиток дітей як складової виховання. Мати не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу та не створює жодних умов для здобуття дітьми освіти. Життям, вихованням та розвитком дітей не цікавиться. Відповідач не враховує необхідність готувати підґрунтя для належного рівня освіти дітей, здобуття та розвитку ними інших здібностей, виготовляти та отримувати документи для можливого виїзду за кордон, виготовлення паспорту та отримання інших статусів, що можливо полегшать життя наших дітей в майбутньому. Зазначає також, що він обмежений у можливості виїзду за кордон через війну в Україні, а відповідач, маючи можливість безперешкодного пересування через кордон, влаштовує своє особисте життя, не проявляючи інтересу відносно життя дітей. Адже у випадку його мобілізації, не маючи іншої близької людини, не знає як проживуть його діти без батьківського піклування та не маючи засобів для проживання. Як йому було роз`яснено у РТЦК одним із способів вирішення зазначеної проблеми, є ухвалення судом рішення про відібрання дитини від матері не позбавляючи її батьківських прав. Задоволення такого позову на мою користь надасть йому можливість отримати відстрочку від мобілізації та здійснювати повноцінне виховання та утримання наших дітей. З огляду на це він звернувся до органу опіки та піклування Дубриницької сільської ради для надання відповідного висновку, за яким вказаний орган опіки вважає доцільним відібрати дітей від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав та залишити їх на подальше проживання, виховання та утримання разом з ним. На підставі наведеного просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з`явився, однак попередньо подав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з`явилася, так само попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі та визнання позовних вимог. Представник служби у справах дітей у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без участі представника та підтримала позовні вимоги.\~\~ Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Встановлено, що батьками дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є позивач [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] , що стверджується відповідними копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] . Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2023 року шлюб між сторонами розірвано, а дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , залишено на подальше проживання, виховання та утримання разом з батьком [PERSON] .\~\~ Наразі позивач вказує на те, що мати з дітьми не проживає та не контактує, має намір виїхати за кордон, діти проживають за його місцем реєстрації, де їм забезпечені належні умови для проживання та виховання, що стверджується Актом обстеження умов проживання від 22 червня 2023 року, дружина там не проживає, що підтверджується довідками від 05 квітня 2023 року № 227 та 233 Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.\~\~\~ Натомість позивач [PERSON] бере активну участь у роботі батьківського комітету за місцем навчання сина [PERSON] , зацікавлений у його успішності та вихованні, відвідує батьківські збори, що підтверджується довідкою директора Дубриницького ліцею відділу освіти, культури, сім`ї, туризму, молоді та спорту Дубриницької сільської ради від 06 квітня 2023 року № 01-56/58. Крім цього [PERSON] згідно з характеристикою Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 05 квітня 2023 року № 228 позитивно характеризується за місцем проживання, хороший сім`янин, люблячий батько двох неповнолітніх дітей; за характером спокійний, урівноважений, із сусідами не конфліктує, громадський порядок не порушує, спиртними напоями не зловживає, бере участь у громадському житті села; довідкою про середню заробітну плату ТОВ «Джейбіл Сьоркіт Юкрейн Лімітед» № 192 від 05 квітня 2023 року підтверджено офіційне працевлаштування позивача та наявність доходу. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Дубриницької сільської ради щодо надання висновку про доцільність відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав від 04 липня 202 року № 305/02-36, уповноважений орган вважає за доцільне відібрати дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав, та залишити дітей на подальше проживання, виховання та у утримання разом з батьком [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з положеннями ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також, суд приймає до уваги те, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо відібрання дітей у матері без позбавлення її батьківських прав ґрунтуються на нормах чинного законодавства і підлягають до задоволення, оскільки відповідач вже протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своїх неповнолітніх дітей. Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1 073,60 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved