Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Позивач у травні 2023 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання двох дітей. Свої вимоги мотивувала тим, що з грудня 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.04.2018. Від шлюбу сторони мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 8000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 09.06.2023 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного судового провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З грудня 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.04.2018. Від шлюбу сторони мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Позивач 20.02.2019 уклала шлюб із [PERSON] , внаслідок чого змінила прізвище на " [PERSON] ". Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Предметом доказування є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалась на відсутність у відповідача аліментних зобов`язань перед іншими особами та соціальних зобов`язань. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 ЦПК України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-XII та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 с. 182 Сімейного кодексу України). Згідно з положеннями статей 12, 76-82 ЦПК України, які визначають загальні правила доказування у цивільному процесі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення і щодо яких у учасників справи виникає спір. За змістом статей 77, 78, 79, 80, 89 цього Кодексу докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості і об`єктивності, а в своїй сукупності - також достатності, для підтвердження наявності або відсутності обставин справи, які відносяться до предмета доказування. Отже виходячи з положень статті 182 СК України та з огляду на заявлену позивачкою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 8000 грн на кожну дитину, що перевищує розмір аліментів, рекомендований законом, предметом доказування у цій справі є, зокрема, достатність заробітку (доходу) відповідача для сплати такого розміру аліментів. Водночас жодних фактів та даних про стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, наявність або відсутність у нього інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї, яких він повинен утримувати, а також інші обставини, які відповідно до статті 182 СК України мають враховуватись при визначенні розміру аліментів, у позовній заяві не наведено і доказів на їх підтвердження суду не надано. Позивач у позовній заяві також не навела належних та достатніх обґрунтувань необхідності заявленого розміру аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дітей та спроможності відповідача їх сплачувати. Що стосується посилань у позовній заяві на те, що заявлений розмір аліментів складає половину щомісячних витрат позивача на утримання дітей, то рівень її матеріальної забезпеченості не є тим фактором, який в даному випадку повинен враховуватися при визначенні розміру аліментів, оскільки позивач одноособово, без погодження з відповідачем і з урахуванням лише своїх фінансових можливостей, приймає рішення щодо необхідних витрат на дітей. Зважаючи на викладене, при визначенні конкретної суми аліментів суд керується законодавчим приписом щодо необхідності та достатності розміру аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини, принципом рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і такими загальними засадами цивільного законодавства як розумність та справедливість, у зв`язку з чим визнає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн на кожну дитину. На думку суду такий розмір аліментів забезпечить належне і достатнє утримання дітей обома батьками і не поставить платника аліментів у занадто скрутне матеріальне становище. На підставі статті 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про судові витрати у даній справі, суд виходить з наступного. Відповідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вбачає підстави для стягнення з відповідача судового збору в дохід держави.

Outcome: partial