Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , про стягнення аліментів із повнолітніх дітей на утримання непрацездатного батька. Позов обгрунтовано тим, що позивач має трьох повнолітніх дітей, а саме синів [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , які в даний час є громадянами Азербайджанської Республіки і постійно проживають на території вказаної країни. Рішенням суду від 04.11.1987 року з позивача на утримання дітей стягувались аліменти в розмірі половини його доходу, але не менше 20 рублів, щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. Від виконання вказаного рішення позивач не ухилявся, справно платив аліменти до повноліття дітей. На сьогоднішній день позивач не працює, так як він є пенсіонером по віку, що підтверджується пенсійним посвідченням. Отримуваний розмір пенсії складає 1881,47 гривень. Крім цього позивач отримує від держави матеріальну допомогу (субсидію). Продовжувати активно працювати позивач не може по стану здоров`я, присадибну ділянку обробляти також важко, звертається за допомогою до людей, за що платить гроші. Знаходиться на диспансерному обліку в лікарні, потребує постійного медичного лікування. Позивачу в зв`язку з поганим станом здоров`я, незначним розміром пенсії і допомоги від держави, цього недостатньо і весь час потрібно заощаджувати, однак не вистачає коштів для лікування та харчування і оплату комунальних платежів. Як відомо позивачу, його сини в Азербайджані мають свій особистий бізнес, тобто мають постійний дохід і можуть надати йому матеріальну допомогу, яку в даний час потребує позивач. Враховуючи вищевикладене просив стягнути з синів: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , громадян Азербайджанської Республіки, аліменти на його особисте утримання в розмірі 1000 (однієї) тисячі гривень щомісячно з кожного, до зміни матеріального становища сторін. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2021 року обрано головуючого суддю Литвин Л. І. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 08.07.2021 відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень. Ухвалено звернутися до компетентного органу Азербайджанської Республіки, вручити документи та допитати в якості відповідачів по справі [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] , [PERSON] який проживає в [ADDRESS] та [PERSON] який проживає в [ADDRESS] відповідно до умов Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних та сімейних і кримінальних справах укладеної в рамках СНД 1993 року. Допитати відповідачів [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] , [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] та [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] по суті позовних вимог, в тому числі поставити наступні питання: Чи визнає кожний із відповідачів обставини позову, повідомлені позивачем? Повністю, якщо визнає частково, то в якій частині? - Якщо не визнає, то якими доказами може спростувати повідомлені позивачем обставини? - Які інші фактичні обставини, що можуть мати значення для вирішення спору, може повідомити відповідач? Чи бажає надати суду докази по справі? - Чи бажає бути присутнім при розгляді справи та чи не заперечує проти розгляду справи у його відсутності? Якщо відповідач бажає бути присутнім при розгляді справи, то на які засоби зв`язку (факс, телефон, офіційна електронна пошта тощо) йому може бути надіслано судову повістку про виклик в суд? 13.11.2021 року на адресу Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції у Київській області направлено матеріали доручення від 08.07.2021 року про вручення документів відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та проведення окремих процесуальних дій, для направлення до компетентного суду Азербайджанської Республіки. Відповідно до розпорядження керівника апарату суду № 142 від 27.09.2021 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи у зв`язку з відставкою судді [PERSON] , згідно рішення Вищої ради правосуддя, зроблено повторний розподіл справи та призначено головуючого суддю Кисіль О. А.. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 22.10.2021 дану справу було прийнято до провадження та призначено до судового розгляду. У зв`язку з ненадходженням на адресу суду повідомлення про виконання вищевказаного доручення, розгляд справи неодноразово відкладався та направлялися листи до Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції у Київській області. 20.07.2022 року на адресу суду від Міністерства юстиції України Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) направлено доручення про вручення судових документів та вчинення окремих процесуальних дій відносно [PERSON] . 08.12.2022 року на адресу суду від Міністерства юстиції України Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) надійшло доручення про вручення судових документів та вчинення окремих процесуальних дій відносно [PERSON] . 05.09.2023 року на адресу суду від Міністерства юстиції України Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) надійшло доручення про вручення судових документів та вчинення окремих процесуальних дій відносно [PERSON] . Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідачі при виконанні судового доручення, були допитані та вказали про розгляд справи у їх відсутність, а також на те, що не визнають заявлені вимоги в позові, не працюють офіційно. Відповідач [PERSON] вказує, що має на утриманні трьох дітей, яким 16,17 та 18 років. Відповідач [PERSON] вказує, що має на утриманні трьох дітей, яким 16,17 та 18 років. Відповідач [PERSON] має чотирьх малолітніх дітей. А також вказує, що він з братами в 2017 році привезли їх батька до Азербайджану де вони проживають, та його батько проживав два місяці в його будинку, та він піклувався про нього, проте батько через два місяці повернувся до України. Також відповідачі вказують, що коли батько покинув, то батько не надавав їм матеріальну допомогу. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідачів, за наявних у справі матеріалів. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, письмові пояснення сторін по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та отримує пенсію за віком у середньому розмірі 1831,47 гривень, отримує субсидію на оплату житлово-комунальних постуг (а.с.5-11). Згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 04.11.1987 року позов [PERSON] до [PERSON] задоволено частково. Вирішено стягувати щомісячно із [PERSON] аліменти на утримання синів - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі половини заробітку відповідача, але не менше 20 рублів щомісячно на кожного з дітей. Стягнення виконувати на [PERSON] починаючи з 22.11.1987 року і до повноліття дітей (а.с.12). Відповідно до довідки №3 МОЗ України Яготинської лікарсько-консультативної комісії від 05.02.2015 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку і потребує постійного медикаментозного лікування (а.с.13). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 3 від 29.06.2021 року [PERSON] проживає у власному будинку за адресою [ADDRESS] один, та основними джерелами доходу є пенсія (а.с.14-15). Відповідно до протоколу судового засідання Нізамінського районного суду міста Гянджа від 04.10.2021 року, [PERSON] , пояснив, що він не приймає вимог позову, що їх батько [PERSON] покинув їх коли йому було 3 роки. Їх троє братів, батько не надавав їм фінансової підтримки. Офіційного робочаго місця в нього немає, займається підробітками. Він одружений та має чотирьої малолітніх дітей. У 2017 році вони забрали батька та привезли в Азербайджан, та він проживав у його будинку, два місяці в місті Гянджа, та син за ним доглядав, а потім батько повернувся в Україну. Просив суд не задовольняти вимоги позову (а.с.59-62). Згідно з заявою [PERSON] та протоколом судового засідання Нізамінського районного суду міста Гянджа від 08.10.2021 року, вбачається, що "ознайомившись із позовом та документами, він не може бути присутнім на судових засіданнях та пояснює, що він ніде не працює, та в нього на утриманні троє дітей яким 16,17,18 років. Їх троє братів. Два рики назад вини з братими забрали батька з України в Азербайджан. Він перебував з ними два місяці та повернувся в Україну. Батько пішов з їх сім`ї коли йому було п`ять років, та не йому ні матері батько не допомагав, просив розглянути справу без його участі та відмовити у задоволенні позову." (а.с.78-83). Відповідно до заяви [PERSON] , вбачається, що "ознайомившись із позовом та документами, він не може бути присутнім на судових засіданнях та пояснює, що він ніде не працює, та в нього на утриманні троє дітей яким 16,17,18 років. Їх троє братів. Два рики назад вини з братими забрали батька з України в Азербайджан. Він перебував з ними два місяці та повернувся в Україну. Батько пішов з їх сім`ї коли йому було п`ять років, та не йому ні матері батько не допомагав, просив розглянути справу без його участі та відмовити у задоволенні позову." Проте, з протоколу судового засідання Нізамінського районного суду міста Гянджа від 08.10.2021 року вбачається, що [PERSON] , пояснив, що він не може брати участь в подальших судових засіданнях. Вказує, що працює на скотному ринку і заробляє 125 манат. У нього на утриманні троє дітей. Два роки потому вони з трьома братами привезли батька з України в Азербайджан, та він пробув у них два місяці і повернувся в Україну. Батько пішов із сімёї, коли йому було сім років. Не йому, не його мамі батько нічим не допоміг. Просив розглядати справу у його відсутність та не задовольняти вимоги позову (а.с.85, 89, 125-129). Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи даний позов, суд звертає увагу на те, що статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов`язків утримувати непрацездатних батьків. У відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. У матеріалах справи відсутні докази, щоб вказували на обставини звільнення відповідачів від обов`язку утримувати свого батька з підстав, викладених у ст. 204 СК України. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Обов`язок дітей утримувати батьків не залежить від їхнього матеріального стану. Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч. 2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Верховний Суд у постанові від 10.10.2018 у справі №301/160/17 (провадження №61-28415св18) виходив з того, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому до уваги має братися отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги. Суд враховує, що позивач є непрацездатною особою, так як досяг встановленого законом пенсійного віку. При цьому, останній отримує пенсію, однак, така є єдиним джерелом його доходу. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц висловила правову позицію, згідно із якою положення ст. 202 - 203 СК України не передбачають врахування лише прожиткового мінімуму, встановленого законом, як безумовної умови для стягнення чи відмови у стягненні аліментів, а повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про потребу у матеріальній допомозі. Тобто, при вирішенні даного спору повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про потребу позивача в матеріальній допомозі. При цьому, отримання останнім доходів, які на даний час є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що такий не потребує матеріальної допомоги. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що позивач є батьком відповідачів, які досягли повноліття, відповідно до рішення суду з позивача стягувались аліменти на туримання відповідачів. Докази щодо позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків в матеріалах справи відсутні. Позивач є пенсіонером, та перебуває на диспансерному обліку і потребує постійного медикаментозного лікування. Крім придбання ліків, несе витрати по оплаті комунальних послуг, отримує пенсію в середньому розмірі 1831, 47 грн.. Обставин, які би свідчили про необхідність звільнення відповідачів від обов`язку утримувати батька, судом не встановлено. Отож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача, наявність у нього потреби у матеріальній допомозі, майновий стан відповідачів, наявність в кожного з них неповнолітніх дітей та постійного місця роботи, стан здоровёя сторін по справі, що впливає на розмір аліментів, але не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати батька. При цьому, беручи до уваги сукупність встановлених обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до чаткового задоволення, то з відповідачів на користь позивача слід стягувати аліменти щомісячно з кожного в розмірі 300,00 грн.. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивач при поданні даного позову був звільнений від сплати судового збору, суд з урахуванням ч. 6 ст. 141 ЦПК України дійшов висновку про необхідність стягнення такого з відповідачів в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial