Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

22 лютого 2022 року позивач звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області с позовом про зміну розміру аліментів на утримання дитини. В заяві зазначив, що на підставі рішення Оріхівського районного суду Запорізької області з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки сторін [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку позивача, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення донькою повноліття. На час вирішення цієї справи він не мав інших утриманців, тому не заперечував проти стягнення з нього вказаної частки від заробітку на утримання дитини. Між тим 14 травня 2013 року у фактично створеній ним сім`ї з іншою жінкою у нього народився син [PERSON] , а [INFO] він втретє став батьком сина [PERSON] . Окрім того, позивач бере участь в утриманні непрацездатної за віком матері, єдиним джерелом доходів якої є пенсія. Сам позивач є непрацевлаштованою особою і має мінливий дохід. Окрім того, зазначає позивач, у відповідності до розрахунку, зробленого державним виконавцем про його заборгованість по аліментам, станом на 1 березня 2022 року заборгованість обчислюється сумою в 85732 грн. 85 коп., розмір якої він просить зменшити з урахуванням тих змін, що відбулися в його сімейному та майновому стані. Беручи до уваги перелічені обставини, просить визначити, що його заборгованість становить 18882 грн. 77 коп., виходячи з того, що станом на 1 серпня 2014 року заборгованості по аліментам у нього фактично не було, про що він отримав розписку відповідачки про відсутність у неї претензій до нього щодо сплати аліментів, з 2 серпня 2014 року по 2 липня 2018 року аліменти треба обчислювати виходячи з 30 відсотків мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а з 3 липня 2018 року по 1 березня 2022 року - з 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При зниженні розміру аліментів необхідно також врахувати ту обставину, що за час існування виконавчого провадження він сплатив на користь відповідачки на утримання дитини 52402 грн. 70 коп. У зв`язку із змінами в сімейному та майновому стані позивач просить змінити розмір аліментів з частини до 1/8 частини його доходу, а також зменшити розмір заборгованості по аліментам на користь відповідачки з 85732 грн. 85 коп. до 18882 грн. 77 коп. У відповідності до розпорядження Голови Верховного Суду від 10.05.2022 року № 29/0/9-22 змінено територіальну підсудність справ Оріхівського районного суду Запорізької області у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя під час воєнного стану на Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.03.2023 року заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заходу забезпечення позову, доказів судом не вживались. В судове засідання позивач не з`явився, надавши суду письмове звернення, яке містять прохання про задоволення позову і вирішення справи без його участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Наведені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність позивача. \~ \~ \~ \~Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце вирішення справи, до суду не з`явилася з невідомих причин, відзиву на позов, клопотань про відкладення судового засідання, про розгляд справи у її відсутність не надала. За згаданих обставин зі згоди позивача, висловленої у його письмовому зверненні, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України ухвалює про вирішення спору при заочному розгляді. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, з таких міркувань. Судом встановлено, що на підставі рішення Оріхівського районного суду Запорізької області з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки сторін [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку позивача, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення донькою повноліття (а. с. 15-17). Право того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу або з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини встановлено статтею 181 СК України. Підстави для збільшення або зменшення визначеного рішенням суду розміру аліментів внормовані статтею 192 СК України, відповідно до якої розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). За роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З наведних положень сімейного законодавства і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що підставою для зміни розміру аліментів може стати зміна матеріального чи сімейного стану батьків, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При розв`язанні позову суд враховує надані позивачем фактичні дані про те, що після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів відбулися зміни в сімейному стані позивача, який фактично створив нову родину з жінкою, з якою перебуває у фактичних шлюбних стосунках, і став батьком двох дітей (а. с. 13-14), а також пов`язані з цими змінами додаткові видатки з утримання дітей, що у сукупності свідчить про певні обмеження фінансових можливостей особи. Вказані обставини є самостійною підставою для зміни розміру аліментів в бік його зменшення. Погоджуючись з ґрунтовністю вимоги, що заснована на констатації таких змін в сімейному стані, суд відкидає твердження про зміну майнового стану через участь в утриманні непрацездатної за віком матері, оскільки наявність батьків похилого віку сама по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів, а доказів того, що позивач бере участь в утриманні матері, всупереч вимоги цивільного процесуального законодавства про змагальність ним не надано. Разом з тим суд бере до уваги і рівність обов`язків батьків з утримання дитини, що означає однакову участь батьків в утриманні сина, доньки, а не забезпечення цього утримання за рахунок одного з батьків шляхом ущемлення його майнових інтересів. Крім того, суд враховує, що встановлена рішенням суду частка від доходів позивача як аліменти на утримання дитини є тим розміром утримання, який може бути стягнутим з батька (матері) дитини у безспірному (наказному) порядку. Доводи позову про відсутність у позивача постійного джерела доходів суд до уваги не приймає, оскільки виходить з логічного розмірковування про те, що особа, що фактично створила нову сім`ю і на чиєму утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, яка є молодою, здоровою та здатною до виконання будь-яких робіт з метою отримання заробітку, не може не мати джерел доходів незалежно від офіційного працевлаштування. При визначенні розміру частки від заробітку позивача, на яку може бути зменшений розмір аліментів, суд керується і встановленим Основним Законом України правом кожного на гідний рівень життєдіяльності для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (ст. 48 Конституції України). З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що витрати відповідача, який має двох дітей, народжених в іншому шлюбі, обов`язок утримання яких також є безумовним, повинні простиратися і в сферу утримання синів, тому покладення на нього за таких обставини обов`язку витрачати одну п`яту частину доходів на утримання доньки сторін є співрозмірним з обсягом його видатків, необхідних для забезпечення усіх життєвих потреб. \~ \~ \~ \~Вирішуючи позов в частині вимог про зменшення розміру заборгованості по аліментам, суд виходить з такого. \~ \~ \~ \~Статтею 197 СК України врегульовано право платника аліментів подати позов про повне або часткове звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. \~ \~ \~ \~З наведеного положення законодавства випливає, що лише тяжка хвороба або інші обставини, що мають значення, які і стали підставою виникнення заборгованості, можуть стати передумовою для зменшення розміру цієї заборгованості. \~ \~ \~ \~З аналізу наведеної правової норми можливо зробити висновок про те, що під іншими істотними обставинами законодавець розуміє такі ж вагомі обставини, що унеможливлюють несення тягаря сплати заборгованості, що і тяжка хвороба, тобто важке довготривале, а іноді і невиліковне захворювання, лікування якого потребує вкладення значних грошових сум і фізичних затрат. \~ \~ \~ \~Тобто інші суттєві обставини повинні бути настільки ж вагомими, що і тяжка хвороба, що можна вивести у зв`язку з застосуванням розподільного сполучника «або» (тяжка хвороба або інша обставина, що має істотне значення). \~ \~ \~ \~Наведене означає, що передумовою для подання позову про зменшення розміру заборгованості мають бути виключні обставини, що існують об`єктивно і унеможливлюють або ускладнюють сплату особою заборгованості по аліментам, що утворилася саме у зв`язку з цими обставинами. \~ \~ \~ \~Між тим, позивач не лише не надає доказів існування вказаних передумов для утворення заборгованості, а навіть не посилається на обставини, які можуть бути підставою для прийняття рішення на користь цієї вимоги позову. \~ \~ \~ \~Лише зміни в сімейному стані, про які він згадує, не є підставою для застосування вказаного знаряддя захисту права, а можуть бути враховані при вирішенні питання про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України, що і було зроблено судом при розв`язанні цієї вимоги. \~ \~ \~ \~Разом з тим обов`язок батьків утримувати дитину є безумовним, про що вже згадував суд; заборгованість зі сплати аліментів і є втіленням невиконаного батьком обов`язку і є не чим іншим, як неотриманим донькою утриманням, що за законом належить їй. У зв`язку з викладеним суд не вбачає підстав для зменшення цього розміру на тлі того, що позивач, який розпоряджається на власний розсуд своїми правами, вочевидь мав достатні фізичні та майнові ресурси для створення нової сім`ї, організації її гідного існування, утримання інших дітей. Тому забезпечення добробуту та комфорту в новій родині не повинно відбуватися за рахунок невід`ємного права старшої дитини на утримання. Посилання на ту обставину, що під час існування виконавчого провадження позивачем було сплачено аліментів на суму 52402 грн. 70 коп. позбавлені логічного сенсу, оскільки: по-перше, епізодичне, як випливає з розрахунку заборгованості (а. с. 16-17), виконання обов`язку з утримання дитини, не є підставою для зменшення розміру аліментів; по-друге, вказана сума врахована державним виконавцем при складанні розрахунку, і саме на цю суму і є меншою підсумковий розмір заборгованості. Твердження про зменшення розміру заборгованості у зв`язку з використанням мінімального встановленого законом розміру аліментів для дитини, що становить собою питому вагу від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (30 або 50 відсотків), суд до уваги не приймає, оскільки застосування певних показників при складанні розрахунку заборгованості під час існування виконавчого провадження є прерогативою виконавця, а незгоду з цим розрахунком можна використати як підставу для звернення до суду з застосуванням іншого способу захисту права, що встановлений частиною 3 ст. 195 СК України. Доводи про відсутність заборгованості по аліментам станом на 1 вересня 2014 року суд також не бере до уваги, оскільки розписка відповідачки про відсутність у неї претензій щодо сплати аліментів на цей момент, не означає відсутності заборгованості, а сама розписка підлягає наданню державному виконавцю для здійснення перерахунку заборгованості за наявності для цього підстав. Крім того, суд, відкидаючи відповідні твердження позову, зауважує, що така розписка не є підставою для зменшення розміру заборгованості зі сплати аліментів в порядку частини 3 ст. 197 СК України, розрахунок якої складається в силу вимог законодавства про виконавче провадження та ст. 195 СК України виконавцем і ним же може бути підданий змінам, тобто заборгованість може бути перерахована, за наявності передумов для цього.

Outcome: partial