Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

У грудні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Орган самоорганізації населення «Троїцький» в якому, після уточнення позовних вимог, просила визнати [PERSON] відповідачем по справі про відшкодування шкоди заподіяної пожежею, а також стягнути зі [PERSON] суму завданої матеріальної шкоди, інфляційні втрати та 3% річних в загальному розмірі 93741,52 грн. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що [PERSON] , належить на праві приватної спільної власності частина житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Інша частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної власності [PERSON] . 25.03.2018 в житловому будинку [ADDRESS] в частині, яка належить [PERSON] , сталася пожежа. Відповідно до акту про пожежу від 25.03.2018 року причиною пожежі стало необережне поводження з вогнем невстановленою особою. Відповідно до висновку №011/2018 судової будівельно-технічної експертизи від 12.06.2018 виявлено, що дійсно є пошкодження в частині житлового будинку, яка належить [PERSON] , розташованого за адресою [ADDRESS] . Вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір заподіяної матеріальної шкоди), які необхідно виконати для усунення виявлених пошкоджень в частині житлового будинку, яка належить [PERSON] , розташованого за адресою [ADDRESS] , частина якого постраждала в результаті гасіння пожежі 25 березня 2018 року другої частини житлового будинку [ADDRESS] , становить (з урахуванням ПДВ) - 70 401 грн. Крім цього внаслідок пожежі було знищено одяг, частину взуття, зіпсовані диван та меблі, а також з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних загальна сума збитків склала 93741,52 грн. [PERSON] помер у листопаді 1987 року, однак за життя продав належну йому частину житлового будинку сестрі відповідача по справі. Після смерті сестри відповідача, у частині будинку, де сталася пожежа, залишився проживати онук померлої, [PERSON] , який також помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відповідач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Малиновською державною нотаріальною конторою м. Одеси заведена спадкова справа №841/2019. Позивач вважає, що у зв`язку з тим, що [PERSON] виявив бажання прийняти спадщину після померлого [PERSON] , тому саме він повинен відшкодовувати шкоду заподіяну внаслідок пожежі, яка сталась в частині будинку де проживав [PERSON] . Відповідачем було подано відзив, відповідно до якого він просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, аргументуючи свою позицію тим, що після смерті [PERSON] він, як особа, що не проживала із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, звернувся з заявою про прийняття спадщини до Малиновської державної нотаріальної контори м. Одеси, де було заведено спадкову справу № 841/2019, яка на даний час не вирішена в зв`язку з тим, що ним ще не повністю надані підтверджуючі документи про право власності на спадкове майно і на даний час він ще не є спадкоємцем, спадщину не приймав, свідоцтво про право на спадщину йому не видавалось, отже, взагалі не може бути відповідачем в даній справі. Також [PERSON] наголошував на тому, що на сьогоднішній день право власності на вищевказану частину житлового будинку зареєстровано за [PERSON] , який помер у листопаді 1987 року. Крім цього вина [PERSON] у виникненні пожежі жодними доказами не встановлена. В Акті від 25.03.2018 року був встановлений факт пожежі через необережне поводження із вогнем невстановленою особою. З урахуванням викладеного [PERSON] категорично заперечує той факт, що саме він повинен відшкодовувати шкоду позивачу. Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 10.01.2022 року було постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощенного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити з урахуванням викладених у позові обставин. Крім цього представник позивача зазначила, що на сьогоднішній день частина житлового будинку де сталася пожежа зареєстрована за померлим [PERSON] . Однак, на період пожежі у цій частині проживав [PERSON] , який зловживав спиртними напоями, його постійно відвідували сумнівні особи та взагалі житлове приміщення було більше схоже на притон. Тому представник позивача вважає, що саме з вини [PERSON] сталася пожежа. [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відповідач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Малиновською державною нотаріальною конторою м. Одеси заведена спадкова справа №841/2019. Оскільки [PERSON] виявив бажання прийняти спадщину після померлого [PERSON] , тому саме він повинен відшкодовувати шкоду заподіяну внаслідок пожежі, яка сталась в частині будинку де проживав [PERSON] . Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, наголошував на тому, що ні він, ні [PERSON] не є і не були власниками частини житлового будинку у якому сталася пожежа, свідоцтво про право на спадщину він не отримував. Крім цього вина [PERSON] у виникненні пожежі жодними доказами не встановлена, що у свою чергу виключає підстави для стягнення з нього матеріальної шкоди. Третя особа про час та місце розгляду справи була сповіщена належними чином, проте до судового засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, з будь якими клопотаннями не зверталась. Вислухавши у судовому засіданні представника позивача, позивача, відповідача, вивчивши у судовому засіданні доводи заяви, розглянувши надані заявником документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що відсутні обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно із витягом про державну реєстрацію прав №36672209 від 11 грудня 2012 року [PERSON] на підставі договору дарування №697 від 24 листопада 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Рогатіним В.О. належить на праві спільної часткової власності частина будинку [ADDRESS] . Відповідно до виписки з рішення виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих від 05 червня 1953 року [PERSON] відведено земельну ділянку для індивідуального будівництва у [ADDRESS] , запланований масив. 11 липня 1953 року між Житловим управлінням виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих в особі [PERSON] та [PERSON] було укладено договір на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою у [ADDRESS] . 22 червня 1953 року [PERSON] видано акт визначення меж ділянки площею 435 кв.м. у районі [ADDRESS] , запланований масив №5. [INFO] [PERSON] помер. З 1993 року у належній [PERSON] 1/2 частині будинку [ADDRESS] мешкала рідна сестра відповідача [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті у даному будинку залишився проживати її онук [PERSON] (двоюрідний онук [PERSON] ), який був зареєстрованим у вказаному приватному будинку разом із бабою. 25.03.2018 року в житловому будинку [ADDRESS] в частині, яка належить [PERSON] , сталася пожежа. Актом від 25 березня 2018 року, складеного комісією у складі посадової особи Малиновського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області та громадян [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , виходом за адресою: [ADDRESS] , було встановлено факт пожежі через необережне поводження із вогнем невстановленою особою. Згідно із Актом від 25 березня 2018 року складеного комісією у складі голови комітету самоорганізації населення «Дзержинський» Пантюхіної О.В., громадян [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , виходом за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що внаслідок залиття пожежі були залиті стеля та стіни, деформовані дерев`яна підлога, двері зламані, ремонту не підлягають, коридор та санвузол без електроенергії, меблі пошкоджені, взуття не підлягає ремонту. Відповідно до висновку №011/2018 судової будівельно-технічної експертизи від 12 червня 2018 року, складеного судовим експертом Мазуровою І.С. у результаті проведеного візуально-інструментального обстеження, експертом було виявлено, що дійсно є пошкодження в частині житлового будинку, яка належить [PERSON] , розташованого за адресою: [ADDRESS] , а саме в приміщеннях: 1-3 - комора, 1-4 - житлова, 1-5 - санвузол, а також пошкоджені: електропроводка, дах та покрівля над вищевказаною частиною житлового будинку [ADDRESS] , частина якого постраждала в результаті гасіння пожежі від 25 березня 2018 року другої частини житлового будинку [ADDRESS] за вказаною адресою. Вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір заподіяної матеріальної шкоди), які необхідно виконати для усунення виявлених пошкоджень в 1/4 частині житлового будинку, яка належить [PERSON] , розташованого за адресою: [ADDRESS] , частина якого постраждала в результаті гасіння пожежі від 25 березня 2018 року другої частини житлового будинку [ADDRESS] , визначена відповідно до вимог ДСТУ, становить (з урахуванням ПДВ) - 70 401,00 гривень. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] , відповідач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та за наслідками звернення Малиновською державною нотаріальною конторою м. Одеси заведена спадкова справа до майна [PERSON] №841/2019. Станом на день розгляду справи [PERSON] свідоцтво про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не отримував. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди у позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за завдану шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14 та постановах Верховного Суду: від 11 грудня 2018 року у справі № 759/4781/16-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 203/2378/14-ц, від 28 серпня 2019 року у справі № 638/20603/16, від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Розглядаючи спір про відшкодування завданої шкоди, суд повинен з`ясувати наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки, наявність матеріальних втрат та їх розміру (збитків), причинного зв`язку між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками. До істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, а відповідач має спростувати наявність своєї вини. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України). Згідно з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Між тим, матеріали справи не містять належних, достатніх та допустимих доказів того, що саме відповідач має нести відповідальність за заподіяну шкоду. Так, акт про пожежу від 25.03.2018р. не підтверджує наявність вини [PERSON] у спричиненні шкоди, оскільки містить лише інформацію щодо факту пожежі, обсягу пошкоджень, а також щодо ймовірної її причини. Під час судового розгляду справи представник позивача зазначила, що дійсно частина житлового будинку, де сталася пожежа зареєстрована за [PERSON] , який помер [INFO] . Доводи позивача щодо наявності всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення: протиправності поведінки відповідача, розміру заподіяної шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, ґрунтуються на припущеннях. У матеріалах справи відсутні належні докази доведеності вини саме відповідача або особи, після смерті якої відповідач має намір прийняти спадщину у вчиненні дій, якими завдано шкоду позивачу, причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та завданою пожежею шкодою. Доводи позивача, що причиною завданої їй шкоди є пожежа, яка виникла внаслідок необережного поводження з вогнем [PERSON] , який зобов`язаний забезпечити дотримання норм у сфері пожежної безпеки, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки обов`язковою умовою для покладення цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду є причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою, проте суд не встановив, що саме внаслідок протиправної поведінки [PERSON] завдана шкода позивачу. Більш того, як встановлено у судовому засіданні та не заперечувалося позивачем, що відповідач не є власником частини житлового будинку, в якому, як зазначено в акті про пожежу, вона виникла. За таких обставин, правові підстави для задоволення позову [PERSON] про відшкодування майнової шкоди відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені [PERSON] слід залишити за нею.

Outcome: dismissed