Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

15 травня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору дарування квартири [ADDRESS] . Позов мотивує тим, що 19 грудня 1995 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування зазначеної квартири, з моменту укладення даного договору відповідач не здійснює утримання квартири, не проживає в ній, а лише є зареєстрованим, що надало йому право отримати посвідчення на тимчасове проживання в Україні. Після повномасштабного вторгнення військо російської федерації на територію України відповідач не має можливості та і не бажає здійснювати утримання квартири, в зв`язку з чим має місце ризик втрати дарунку. Позивач просить розірвати договір дарування квартири, оскільки [PERSON] створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для [PERSON] велику немайнову цінність. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України, заперечень проти позову не надав. Ухвалою судді від 30 травня 2023 року відкрито загальне провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 28 червня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Згідно ст. 280\~ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини справи дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що\~19 грудня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування квартири [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом Світловодської міської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 1-4974(а.с.6-7). Із посвідки на проживання [PERSON] вбачається, що його місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.23-24). Згідно акту від 02 серпня 2023 року, у квартирі [ADDRESS] з 1995 року по теперішній час ніхто не проживає, утриманням квартири займається [PERSON] . Із платіжних інструкцій за 2018-2023 роки вбачається, що комунальні послуги за квартиру [ADDRESS] , сплачує [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] . Частиною 2 статті 727 ЦК України визначено, що дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдарований створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність. Згідно ч. 3, 4 ст. 727 ЦК України, дарувальник має\~право вимагати\~розірвання договору\~дарування,\~якщо на\~момент пред`явлення\~вимоги дарунок\~є збереженим. У разі розірвання договору дарування обдарований зобов`язаний повернути дарунок у натурі. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Судові витрати позивач просив не стягувати з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved