Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

У грудні 2018 р. позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, у якому просила суд ухвалити рішення про зобов`язання [PERSON] , власника садової земельної ділянки 3221484000:09:021:0015 на території Крушинської сільської ради Фастівського (Васильківського) району Київської області СТ «Авіатор» не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні садовою земельною ділянкою кадастровий номер 3221484001:02:021:0013 на території Крушинської сільської ради Фастівського (Васильківського) району Київської області СТ «Авіатор», шляхом встановлення за власний рахунок межі по лінії Б-В згідно з Абрисом земельної ділянки 3221484001:02:021:0013. 07.02.2019 р., на виконання ухвали суду від 26.12.2018 р., позивач подала нову редакцію позову, в якому просить суд зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди в користуванні земельною ділянкою СТ «Авіатор» кадастровий номер 3221484001:02:021:0013 від літери В на 1,04 м та від літери Г на 1,11м, відповідно до абриса земельної ділянки геодезиста [PERSON] .Феснак акту відновлення поворотних точок меж земельної ділянки та передачі межових знаків на зберігання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що її сусідом по земельній ділянці [PERSON] чиняться перешкоди у користуванні свердловиною, що була збудована на її земельній ділянці, проте відгороджена [PERSON] і залишена в його особистому користуванні. 22.03.2019 р. ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 20.07.2021 р. ухвалою суду закрито підготовче провадження. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. Представник відповідача у відзиві позовні вимоги не визнав, вказуючи на їх безпідставність, зазначає, що свердловина була збудована у 1991 р. спільно сусідами, яким на той час був [PERSON] , та погоджено, що водяний насос (придбаний за власні кошти відповідача) буде під`єднаний до електричної мережі в будинку відповідача, а розведення водопровідних мереж від свердловини буде здійснене до кожного з садових будинків. Також сторони домовились про компенсацію електроенергії. Вказані усні домовленості підтримувались і [PERSON] , правонаступником [PERSON] , і до липня 2019 р. [PERSON] , якій через постійні сварки [PERSON] передав свердловину повністю, а себе забезпечив водою окремо. Розташування меж земельних ділянок було погоджено та засвідчено підписами в Актах між [PERSON] та [PERSON] ще у 1991 р., а також за спільною домовленістю забетоновано металеві труби-стовпчики та натягнута сітка-рабиця. В 2015 р. [PERSON] побажала відділитися від земельної ділянки [PERSON] глухим парканом, відступивши від існуючої з 1991 р. межі на 20-30 см в свою сторону, встановила бетонний паркан до 2-х метрів висотою. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на те, що коли встановлювала огорожу, то захотіла впевнитись в правильності межі. Відповідач заперечив і тому вона викликала комісію. Вона відступила більше як 1 м від межі сусіда [PERSON] , а відповідач відступити відмовився. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що коли купували участкок, треба було погоджувати з сусідами. Там були межові знаки, він їх не приймав. Він віддав свій насос. На межі між ділянками є сітка. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважаючи його необгрунтованим та безпідставним. Вказав, що фактична межа між позивачем і відповідачем існує з 1991 р. До позивача були ще інші власники земельної ділянки. Навіть користування свердловиною було обумовлено раніше відповідачем з попереднім власником земельної ділянки (зараз власник [PERSON] ). Є межові знаки, вони були встановлені раніше, натягнута сітка-рабиця. Позивач встановила бетонний забор. В 1991 р. межа була встановлена по існуючим тоді правилам. Надалі ніхто з власників не відступав від даної межі. Потім розпочався процес приватизації земельних ділянок. Неточності були в точках у багатьох. Є зміщення в кадастровій карті всіх земельних ділянок, помилки. Ніяких порушень [PERSON] не вчиняв. Вважає, що для усунення неточностей всі п`ять власників земельних ділянок повинні звернутись і виготовити нову технічну документацію і внестии зміни в координати. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, приходить до наступних висновків. Згідно до\~ст. 3 Цивільного кодексу України\~загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Згідно зі\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями\~ст. 12 ЦПК України\~передбачено наступне. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За правилами\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Обставини справи, відповідно до ч. 2 ст. 78\~ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом достовірно встановлено, що 24.11.2010 р. [PERSON] за договором купівлі-продажу частини земельної ділянки, посвідченим Звєрьковою Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 4978, придбала у [PERSON] частину від земельної ділянки, площею 0,087 га, розташовану на території Крушинської сільської ради Київської області, с/т «Авіатор», що належить продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 382380, виданого 19.04.2005 р., на підставі договору купівлі-продажу від 17.07.2003 р. № 2611. Цільове призначення земельної ділянки садівництво, кадастровий номер 3221484001:02:021:0013. У Державному акті зазначено наступний опис меж земельної ділянки: від А до Б [PERSON] , від Б до В землі заг.користування, від В до Г [PERSON] , від Г до А землі заг.користування. 07.08.2014 р. приватним нотаріусом Івановою С.М. Київського міського нотаріального округу посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрований в реєстрі за № 1976, за яким [PERSON] придбала у [PERSON] частину від земельної ділянки, площею 0,087 га, розташовану на території Крушинської сільської ради Київської області, с/т «Авіатор». Після нотаріального посвідчення цього договору та його реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право власності на всю земельну ділянку переходить до [PERSON] (п. 1 Договору). 22.08.2018 р. за договором №0870/18 про виконання топографо-геодезичних вишукувальних польових робіт, укладеним [PERSON] та ТОВ «ВВОСС», яке має у своєму складі двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, останні зобов`язалися виконати з дотриманням вимог законодавства топографо-геодезичні вишукувальні польові роботи з відновлення меж земельної ділянки [PERSON] за адресою: СТ «Авіатор», Крушинська сільська рада, Київська область. 22.08.2018 р. за підписом геодезиста [PERSON] надано письмове пояснення до акту відновлення поворотних точок меж земельної ділянки та передачі межових знаків на зберігання, згідно якого представниками ТОВ «ВОСС» [PERSON] та [PERSON] в присутності комісії сільської ради [PERSON] та в присутності власника земельної ділянки [PERSON] і в присутності [PERSON] (сусід) було проведено встановлення меж земельної ділянки [PERSON] і виявлено, що фактичні огорожі стоять на ділянці [PERSON] , а саме: від фактичної металевої огорожі до межового знаку № 5 відстань становить 1,1 м та від фактичної огорожі залізобетонної до межового знаку № 5 1,65м, та від фактичної огорожі залізобетонної до межового знаку № 4 1,04 м. З огляду Акту відновлення поворотних точок меж земельної ділянки та передачі межових знаків на зберігання (а.с.13), що не містить дату складення, акт складено представниками ТОВ «ВОСС» Феснак О.М. та [PERSON] на підставі витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (серія ЕКА № 18830) від 30.07.2015 р. та (серія ЕЕК № 441909) від 28.07.2015 р. в присутності власника земельної ділянки [PERSON] , проведено відновлення поворотних точок меж земельної ділянки загальною площею 0,0871 га, для колективного садівництва в СТ «Авіатор» Крушинської сільської ради Київської області, кадастровий номер 3221482001:02:021:0013. Поворотні точки зовнішньої межі не чітко виражені на місцевості, закріплені межовими знаками довготривалого зберігання в кількості 2 шт. Межові знаки пред`явлені власнику і передаються йому на зберігання. План земельної ділянки показаний на абрисі, що додається. Акт містить підписи [PERSON] , [PERSON] головного геодезиста, інженераземлевпорядника [PERSON] , директора ТОВ «ВОСС» [PERSON] та представника сільської ради Сірик І.М. 22.08.2018 р/ комісією Крушинської сільської ради у складі сільського голови Бобраніцького В.П., в.о. землевпорядника [PERSON] , головного геодезиста ТОВ «ВОСС» [PERSON] в присутності власника земельної ділянки [PERSON] та суміжного землевласника [PERSON] , голови СТ [PERSON] проведено обстеження земельної ділянки кадастровий номер 3221482001:02:021:0013 та встановлено, що між земельними ділянками побудована огорожа. При виносі точок в натурі земельної ділянки [PERSON] встановлено, що межа відповідно до даних Державного земельного кадастру не співпадає з фактичною межею, тобто межа земельної ділянки [PERSON] знаходиться за огорожею в сторону земельної ділянки [PERSON] приблизно до 1 метра. Комісія рекомендувала вирішити спірне питання мирним шляхом. Акт підписаний [PERSON] , [PERSON] . Наявність підпису [PERSON] та [PERSON] суд встановити не має можливості через неналежну копію документу. Прізвищ та ініціалів суміжного власника та голови СТ, які за відомостями з акту були присутні під час його складення, у Акті не зазначено, що ставить під сумнів обставини присутності таких. При цьому, суд звертає увагу на відсутність засвідчення відмови суміжного землевласника від підписання акту. За змістом статті 12 ЗК України (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень сільської ради) до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить, зокрема, і вирішення земельних спорів. За змістом статті 33 Закону України від 21 травня 1997 р. № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом. Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 28 березня 2018 р. прийнято постанову у справі № 681/1039/15-ц, у якій суд зазначив, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовлення землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови. Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів. Тобто, при добросовісному виконанні набувачем земельної ділянки обов`язків щодо узгодження меж з користувачами чи власниками суміжних земельних ділянок, у разі, якщо користувач чи власник суміжної земельної ділянки безпідставно ухилився від погодження меж та не підписав акт, сама відсутність такого акта погодження меж не свідчить про незаконність рішення про затвердження проекту землеустрою та про передачу земельної ділянки у власність. Крім того, потрібно відрізняти позовні вимоги про встановлення та про відновлення меж земельної ділянки. Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками. Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (далі - Інструкція № 376). Відповідно до положень статті 55 Закону України від 22 травня 2003 р. № 858-IV «Про землеустрій» у редакції, чинній на час звернення з позовом до суду, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. За 3.12 Інструкції № 376 закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Згідно з пунктом 1.3 Інструкції № 376 виконавець - юридична особа, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа-підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником. Тобто встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не є компетенцією суду. Суд розглядає справи по відновленню меж земельної ділянки, тобто спір про поновлення права, яке існувало у разі його можливого порушення. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок (пункт 4.1 Інструкції № 376). Пунктами 4.2, 4.3 Інструкції № 376 встановлено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Частинами першою-третьою статті 158 ЗК України передбачено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом (частина четверта, п`ята статті 158 ЗК України). Враховуючи відсутність рішення органу місцевого самоврядування, прийнятого за результатом розгляду акту, складеного 22.08.2018 р. комісією Крушинської сільської ради, відсутність доказів правомірності складу такої комісії, зокрема наказу щодо перебування у складі комісії головного геодезиста ТОВ «ВОСС» Феснак О.М., недоведеність складення акту в присутності суміжного землевласника [PERSON] та голови СТ Кривурочко Н.Д., а також розбіжність відомостей викладених у письмовому поясненні від 22.08.2018 р. за підписом геодезиста [PERSON] до акту відновлення поворотних точок меж земельної ділянки та передачі межових знаків на зберігання та Актом відновлення поворотних точок меж земельної ділянки та передачі межових знаків на зберігання, що окрім того не датований, суд вважає вимоги позивача недоведеними, а тому, в силу правової позиції ВС, такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed