Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

12.09.2023 у зазначеній справі постановлено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ філії «Макарівське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» № 62/к від 21.03.2023 про звільнення [PERSON] . Поновлено [PERSON] на посаді головного економіста апарату управління філії «Макарівське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» з 22.03.2023. Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 164833,75 грн. (сто шістдесят чотири тисячі вісімсот тридцять три гривні 75 копійок) з наступним утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів. В іншій частині позовних вимог відмовлено. В зазначеному рішенні судом не вирішувалось питання щодо розподілу витрат на правову допомогу, оскільки до закінчення судових дебатів представник позивача - адвокат Черничко В.В. заявив клопотання про намір подати докази сплати позивачем правової допомоги протягом 5 днів після проголошення рішення, тому з огляду на положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України запропоновано позивачу подати докази щодо розміру понесених судових витрат на правову допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення. 26.09.2023 до Канівського міськрайонного суду Черкаської області надійшла заява представника позивача - адвоката Черничка В.В. про ухвалення додаткового рішення в якій представник просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 12000,00 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, направила до суду заяву з проханням провести розгляд заяви без участі сторони позивача та вимоги поданої заяви задовольнити. Представник відповідача - адвокат Поліщук Т.О. у судове засідання також не з`явилася, направила до суду клопотання з проханням розглянути заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення по справі у її відсутність. Крім цього, направила до суду клопотання про зменшення розміру судових витрат і витрат на правову допомогу. Вважає, що покладення судових витрат на відповідача є неправильним і несправедливим, а відшкодування відповідачем витрат можливе в обсязі 4000 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши зміст поданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України, для ухвалення додаткового судового рішення у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. В судове засідання учасники справи не з`явились, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. Згідно зі статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 757/60277/18-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар. Останній може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити не співмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на не співмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвокатом надано Договір про надання правової допомоги № 04/23 від 10.04.2023, укладений між Адвокатським об`єднанням «ЮРИДИС», в особі голови Черничка В.В. та клієнтом [PERSON] (а.с.187-188), ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1381970 від 18.04.2023 (а.с.35), квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 11.04.2023 з якої вбачається, що клієнт [PERSON] сплатила адвокату Черничку В.В. - 12000,00 грн. (а.с.189), Акт прийому-передачі до договору № 04/23 про надання правової допомоги від 10.04.2023 (а.с.190). Тобто факт надання правничої допомоги підтверджується належними та допустимими доказами. З п. 4.1., п. 4.2. Договору про надання правової допомоги № 04/23 від 10.04.2023, вбачається, що вартість правової допомоги по договору складає 12000,00 грн. без ПДВ. Оплата вартості правової допомоги здійснюється в безготівковій формі на поточний рахунок виконавця з зазначенням відповідного призначення платежі шляхом перерахування 100% передоплати. Суд звертає увагу, що норма ч. 3 ст. 137 ЦПК України запроваджена для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою їх розподілу, що з урахуванням фіксованих ставок у повній мірі дозволяє відповідачу спростовувати розмір таких судових витрат. Суд враховує практику Верховного Суду, а саме: що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатись у ці правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц); що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі не залежить від обсягу наданих послуг (постанова Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 12.05.2021 у справі №235/4969/19). Водночас Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Як вбачається з Договору про надання правової допомоги № 04/23 від 10.04.2023, укладений між Адвокатським об`єднанням «ЮРИДИС», в особі голови Черничка В.В. та клієнтом [PERSON] було встановлено фіксований розмір для виплати адвокатського гонорару, в той же час суд приходить до переконання про необхідність зменшення його розміру з наступних підстав. Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру у співвідношенні із конкретною справою. Аналіз змісту наданих стороною позивача доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу свідчить, що відповідні витрати складаються з оплати послуг адвоката за вчинення наступних процесуальних дій: - ознайомлення з матеріалами, проведення правового аналізу, опрацювання правової позиції, складання позовної заяви та подання позову до суду - 2500 грн.; - складання відповіді на відзив - 1000 грн.; - складання та подання клопотання про витребування доказів - 500 грн.; - виїзд до суду та представництво інтересів клієнта в суді 12.06.2023 - 2000 грн.; 12.07.2023 - 2000 грн.; 31.07.2023 - 2000 грн.; 12.09.2023 - 2000 грн. Таким чином, як зазначено представником позивача - адвокатом Черничком В.В., загальна вартість робіт становить 12000 грн. Однак, проведення правового аналізу, опрацювання правової позиції є поєднаними послугами, а написання позовної заяви про поновлення на роботі не потребують значного часу для адвоката, який володіє знаннями права, в тому числі нормами законодавства про працю. З урахуванням незначного рівня складності справи, наявності усталеної судової практики розгляду справ цієї категорії, кваліфікації та досвіду адвоката, фактично виконаного адвокатом обсягу робіт, суд вважає визначену вартість послуг з правничої допомоги з «ознайомлення з матеріалами, проведення правового аналізу, опрацювання правової позиції, складання позовної заяви та подання позову до суду» необґрунтованою, завищеною, неспівмірною з предметом спору. Враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, характер та складність виконаної адвокатом роботи, з урахуванням конкретних обставин справи,

Outcome: partial