Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що з 29.07.2015 року вони перебувають в шлюбі, мають неповнолітного сина, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 20.02.2023 року шлюб між ними розірвано, дитина залишилась проживати з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач має мінливий, але значний, стабільний дохід, здійснюючи ремонт транспортних засобів на замовлення споживачів, однак не зареєстрований як ФОП. Крім того, відповідач має у приватній власності нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру, яка знаходиться в с.Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, на підставі договору купівлі-продажу від 12.03.2019 року та квартиру в м. Коростені Житомирської області, на підставі договору про визначення часток у праві спільної часткової власності та договору дарування 2/3 часток квартири. Вказане житло відповідач здає в ороенду та має додатковий дохід. Їх неповнолітній син хворіє та потребує лікування. Відповідач матеріально дитину не утримує, а тому просить стягнувати щомісячно на її користь з відповідача аліменти в розмірі 10000,00 грн. починаючи з дати звернення до суду і до дрсягнення дитиною повноліття. прожиткового мінімуму на кожну дитину для дитину відповідного віку, починаючи з дати з Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач подав відзив на позовну заяву зазначивши, що він офіційно не працює, до 2021 року його дохід був значно більшим, в даний час він отримує компенсаційні виплати від УПСЗН Коростенської міської ради в розмірі 1919 грн. щомісячно за надання соціальних послуг [PERSON] . Крім того, він матеріально утримує свою старшу дитину, яка навчається в Польші, шляхом переказу їй щомісячно грошових коштів від 3500 до 6500 грн. Вказав, що квартира в с.Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області була придбана в період шлюбу, наразі в оренду жодного житла він не здає, а лише самостійно оплачує всі комунальні послуги з утримання квартир. Також зазначив, що матеріально утримує сина, [PERSON] , а саме останні два місяці перераховує позивачці кошти на утримання сина в розмірі 2850 грн., з яких 1500 грн. аліменти, а 1350 грн. оплата за комп`ютерні курси, які відвідує син. Просив позовні вимоги задовольнити частково, він має змогу сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно. Долучені позивачем чеки на підтвердження витрат на лікування не є належними доказами, так як позивач не ставить питання про стягнення додаткових витрат на дитину. Позивачем відповідь на відзив не подано. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу виконання обов`язку утримувати неповнолітніх дітей, який регулюється нормами сімейного законодавства, а саме положеннями глави 15 СК України. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Відповідач працездатного віку, не працює, отримує компенсаційні виплати від УПСЗН Коростенської міської ради в розмірі 1919 грн. щомісячно за надання соціальних послуг [PERSON] , що стверджується даними довідки №1878 від 04.10.2023 року. З виписки по окремим витратам АТ КБ "ПриваБанк" відповідач щомісячно перераховує кошти на рахунок [PERSON] , в липні, серпні та вересні відповідач перераховував аліменти позивачу в розмірі 1500,00 грн. та 1350 грн. З витягу Державного реєстру речових прав вбачається, що [PERSON] належить на праві вланості квартира в с.Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області та 2/3 частки квартири в м. Коростені Житомирської області. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч.2 ст.51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до положень ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). При визначенні способу стягнення аліментів суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у єдиній твердій грошовій сумі за вибором позивача. При визначенні розміру аліментів судом з`ясовано, що відповідач працездатний, офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, офіційно отримує компенсаційнй виплату в розмімі 1919 грн. щомісячно. При цьому суд враховує те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей і відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своїх дітей. За приписами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач в обгрунтування своїх позовних вимог щодо можливості сплати відповідачем аліментів на дитину в розмірі 10000 гривень доказів не подала; надана позивачем ксерокопія з зошита з переліком запчастин, на думку суду, не свідчить про отримання певного доходу відповідачем, доказів про здачу відповідачем в оренду житла та отримання додаткового прибутку позивачем не надано. Натомість відповідачем до відзову долучено копії квитанцій на підтвердження здійснення утримання квартир (оплата комунальних послуг), виписка з банківського рахунку свідчить про те, що відповідач надає кошти на утримання [PERSON] , також добровільно перераховує аліменти на утримання сина [PERSON] . Питання про стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування дитини позивач не порушує. Водночас, враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, надання коштів на дитину та бажання відповідача брати участь в утриманні сина, свідчить про його готовність утримувати дитину та надавати фінансову допомогу позивачу на утримання спільного сина, з урахуванням принципів розумності та справедливості, дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає достатньою сумою аліментів в розмірі по 3000 грн. щомісячно, що не є заздалегідь непомірним для сплати відповідачем та буде в достатній мірі відповідати заявленим позивачем потребам утримання дитини, з огляду на законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму на дитину. З врахуванням наведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У відповідності до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стягнення судових витрат вирішується судом відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial