Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

У серпні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 7 000 гривень щомісячно, починаючи з 03 серпня 2022 року і до досягнення ним повноліття; стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 7 000 грн, щомісячно, починаючи з 03 серпня 2022 року і до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що 22 січня 2021 року між нею та відповідачем зареєровано шлюбу. За час шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що вона разом зі сином тривалий час проживала за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Після повномасштабного вторгнення РФ на територію України вона разом з дитиною виїхала до Іспанії. На даний час дитина проживає в Іспанії разом із нею та перебуває на її утриманні. Водночас, відповідач жодним чином не допомагає матеріально утримувати сина. Разом з тим, відповідач працює фотографом, на його ім`я відкритий ФОП " [PERSON] " КВЕД 74.20 - діяльність в сфері фотографії. Послуги відповідача коштують 2 000 за 1 год. Крім того, відповідач має депозитні рахунки в банках. Також, за відповідачем зареєстрований автомобіль Infiniti FX50, 2008 року випуску, приблизна вартість якого 16 000 дол. США. Окрім цього, [PERSON] щомісячно несе витрати на оренду нежилого приміщення перед Приватним акціонерним товариством "Завод сантехнічних заготовок" в розмірі 12 120 грн. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що дохід відповідача є нерегулярним та мінливим, позивач просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 7 000 грн на дитину та 7 000 на дружину, вважаючи, що такий розмір є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку малолітнього сина і його потреб у харчуванні, ліках, одязі тощо. 19 вересня 2022 року ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва у вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу 15-денний термін для надання відзиву. Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались. Згідно з даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками. 16 січня 2023 року, засобами поштового зв`язку, до суду надійшов відзив відповідача, в якому він зазначає, що до війни він дійсно займався підприємницькою діяльністю, проте після введення на території України воєнного стану вимушений був у липні 2022 року завершити свою діяльність. З того часу, він ніде не працює і ніяких доходів не має. У зв`язку з викладеним, був змушений продати належний йому автомобіль та за виручені кошти продовжував утримувати сім`ю, направляючи по 2 600 грн кожному - аліменти на дитину і дружину. Аліменти перераховував на карктовий рахунок позивача по серпень 2022 року. Тоді ж йому стало відомо, що [PERSON] не збирається повертатися до сім`ї на територію України та подала позов про розірвання шлюбу. З урахуванням викладеного, відповідач не погоджується з розміром аліментів, визначених позивачем, вважає, що він є необгрнутованим, оскільки останньою не доведено, що він має щомісячний дохід, який перевищує 100 000 грн, тобто не доведено що він має матеріальне становище, яке дозволяє сплачувати аліменти на дитину в розмірі 7 000 грн та на дружину в розмірі 7 000 грн. З огляду на наведене, відповідач вважає обгрунтованими, розумними та справедливими аліменти в розмірі 1 500 грн на дитину щомісяця та 1 000 на дружину, щомісячно, тому просить позов задовольнити частково. 20 січня 2023 року, засобами поштового зв`язку, до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначає, що стороною позивача надаються фотознімки переписки з месенджеру в Instagram на спростування доводів відповідача про те, що він не працює фотографом, з яких вбачається, що він отримує дохід на р/р [NUMBER] . Крім того, матеріали справи не містять виписок з банківських карток, які б підтверджували дохід відповідача у воєнний та довоєнний час, доказів про погіршення його матеріального стану ним не надано, тому просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 24 січня 2023 року задоволено клопотання сторони позивача про витребування доказів від 20 січня 2023 року. 23 березня 2023 року ухвалою суду повернуто заяву сторони позивача про забезпечення доказів. 19 квітня 2023 року, 20 квітня 2023 року, 24 квітня 2023 року, 25 квітня 2023 року, 26 квітня 2023 року, 28 квітня 2023 року та 01 травня 2023 року до суду надійшли витребувані докази. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд установив, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 04 серпня 2023 року шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 22 січня 2021 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), розірвано. Від шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 08 квітня 2021 року. Позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала про те, що дитина проживає разом із нею та перебуває на повному її утриманні, а відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на її утримання. Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною першою статті 51 Конституції України встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями частин першої та другої статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною другою-третьою статті 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивач зазначає, що наразі, у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення РФ на територію України, вона разом з сином проживають в Іспанії, що підтверджується наявною в матеріалах справи заявою про тимчасовий захист для переміщених осіб. Відповідачем зазначене не заперечувалося та не спростовувалося. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України). При цьому, як передбачено частиною другою статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 грудня 2022 року - 2 272 грн, з 01 січня 2023 року - 2 272 грн (стаття 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», стаття 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік»). Згідно з частинами першою та другою статті 183 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Так, судом встановлено, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідачеві на праві власності належить трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відомостей Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві станом на 20 липня 2022 року за [PERSON] значиться зареєстрованим автомобіль Infiniti FX50, 2008 року випуску. Водночас, твердження відповідача про те, що він продав належний йому автомобіль, жодними доказами не підтверджено. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків за період з 1 по 4 квартали 2022 року вбачається, що відповідачем було отримано 10 320 грн фінансової допомоги особам з інвалідністю з Фонду соціального захисту інвалідів, відомості про будь-який інший дохід відсутні. Однак, з наявних в матеріалах справи скріншотів переписки у соціальній мережі "Instagram" вбачається, що відповідач здійснює діяльність у сфері фотографії, за яку отримує дохід. Зокрема, вбачається, що номер карти [NUMBER] , який надається фотостудією для розрахунку належить відповідачу, що підтверджується відповіддю АТ КБ "Приватбанк". Так, з виписки за вказаним номер карти за період з 13 січня 2022 року по 13 липня 2022 року вбачається, що надходжень було на суму 196 293,17 грн, баланс на кінець періоду: 80 632,89 грн. Крім того, відповідачем були відкриті депозитні рахунки у АТ КБ "ПриватБанк", однак станом на 15 квітня 2023 року залишок на двох з них відсутній, а на третьому становить 358,40 грн. Разом з тим, не знайшли підтвердження твердження сторони позивача про те, що у відповідача наявні депозитні рахунки в наступних банках: Акціонерному товаристві "Ідея Банк", Акціонерному товаристві "Райффайзен банк", Акціонерному товаристві "Державний ощадний банк України", оскільки суду були надані відповіді, що депозитні рахунки у зазначених банках на ім`я [PERSON] відсутні. Також, встановлено, що у період з березня 2021 року по листопад 2021 року відповідач орендував нежитлове приміщення у Приватного акціонерного товариства "Завод сантехнічних заготовок", вартість місячної орендної плати за яке становила 11 360,16 грн. З огляду на викладене, при визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини, а також те, що малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на утриманні матері, доказів протилежного відповідачем суду не надано, відповідач є особою працездатного віку, отримує нерегулярний дохід, має у власності квартиру і автомобіль, та він зобов`язаний утримувати дитину до досягнення ним повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не міститься в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Доказів того, що відповідач не має можливості чи не здатен допомагати дитині в матеріалах справи відсутні. Разом з тим, позивач не надала суду доказів на підтвердження необхідності стягнення аліментів саме в розмірі 7 000 грн щомісяця для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дитини, виходячи з рівного обов`язку батьків брати участь в їх матеріальному утриманні, та не надала доказів матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. При визначенні розміру аліментів на сина слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на сина в розмірі 5 000 грн щомісяця, починаючи з 03 серпня 2022 року. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини суд виходить з наступного. Згідно з частинами другою, четвертоюстатті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як вже було встановлено судом, дитина проживає з матір`ю, що не спростовано відповідачем. Позивач зазначає, що вона не може працювати, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною та дитина потребує постійного її нагляду. З огляду на викладене, враховуючи положення частини першоїстатті 80 СК України, яким передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, а також відсутність будь-яких доказів розміру доходу відповідача, встановлений факт проживання дитини з матір`ю, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача і в частині стягнення аліментів на її утримання. Відповідно достатті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем, не було надано до суду будь-яких доказів, які б спростовували твердження позивача про те, що син перебуває на її утриманні та батько не надає матеріальної допомоги. У зв`язку з вищевикладеним, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх часткове задоволення, а саме стягненню з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання до досягнення дитинию трирічного віку в розмірі 3 000 грн. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною шостою статті 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, підлягає стягненню з відповідача на користь держави сума судового збору, пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог, що сплачується при зверненні до суду з вказаним позовом. Відтак, сума судового збору в процентному відношенні від задоволеної суми становить 565,67 грн. Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на правничу (правову) допомогу в розмірі 28 000 грн, та вимоги відповідача про стягнення витрат на правничу (правову) допомогу в розмірі 1 500 грн, то суд зазначає наступне. Пунктом 1 частини третьоїстатті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-третьоїстатті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом установлено, що 12 липня 2022 року між адвокатом Ясинецьким О. А. та [PERSON] був укладений договір про надання правничої (правової) допомоги, відповідно до якого адвокат приймає від клієнта доручення щодо надання правничої (правової) допомоги пов`язаною з підготовкою документів до Солом`янського районного суду міста Києва за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, стягнення аліментів на утримання матері дитини (до досягнення дитиною трьох років, що полягає в консультації, підготовці та подачі адвокатських запитів, підготовці та подачі позовної заяви про стягнення аліментів на дитину, стягнення аліментів на дитину, стягнення аліментів на утримання матері дитини по досягненню дитиною трьох років, підготовка та подача клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, підготовка та подача клопотання про витребування доказів та інші процесуальні дії, а клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар в розмірі та в порядку, визначеному цим договором (пункт 2.1. договору). Згідно з пунктом 3.1. договору за надання правової (правничої) допомоги за цим договором клієнт зобов`язується сплачувати адвокату гонорар на підставі акту надання послуг, який підписується сторонами (або їх представниками) та/або виставлених рахунків. Участь у судових засіданнях оплачується окремо 3 500 грн за кожне засідання. Відповідно до Акта надання послуг від 03 серпня 2022 року, підписаного адвокатом та позивачем, [PERSON] були надані наступні послуги: консультація від 12 липня 2022 року - 1 год. - 1 000 грн; підготовка та подача адвокатських запитів (8 штук) - 6 год. 30 хв. - 6 500 грн; вивчення постанов Верховного Суду, підготовка та подача позовної заяви про стягнення аліментів на дитину, стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років - 6 год. 30 хв. - 6 500 грн; підготовка та подача клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін - 1 год. - 1 000 грн; підготовка та подача клопотання про витребування доказів - 5 000 грн; всього: 20 000 грн. Згідно Актом надання послуг від 18 січня 2023 року, підписаного [PERSON] та адвокатом, позивачеві також були надані такі послуги: консультація від 18 січня 2023 року - 1 год. - 1 000 грн; підготовка та подача відповіді на відзив на позовну заяву - 6 год. - 1 000 грн; підготовка та подача повторного клопотання про витребування доказів - 1 год. - 1 000 грн; всього: 8 000 грн. Сплата коштів у сумі 28 000 грн підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера № 61 від 03 серпня 2022 року та № 1 від 18 січня 2023 року. У свою чергу, відповідач у відзиві зазначив про те, що визначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним із складністю справи, оскільки всі понесені витрати, окрім витрат на підготовку позовної заяви, яка за своїм змістом у більшості складається з правового обгрунтування, стосуються послуг, в яких не було необхідності або які не стосуються предмету даного спору, тому вважає за можливе відшкодувати витрати понесені на професійну правничу допомогу позивачем всумі 1 000 грн. Водночас, відповідач просив стягнути з позивача понесені ним судові витрати на правничу допомогу в розмірі 1 500 грн. На підтвердження зазначених витрат надав: договір про надання правової допомоги від 12 січня 2023 року, укладений між адвокатом Соляником Д. П. та [PERSON] , відповідно до якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати правову допомогу у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, яка розглядається в Солом`янському районному суді міста Києва та Київському апеляційному суді (пункт 1.1. договору); додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги від 12 січня 2023 року, відповідно до якої вартість послуги з підготовки відзиву та заперечння становить - 1 500 грн; Акт № 1 прийому-передачі виконаних робіт (послуг) від 13 січня 2023 року до договору про надання правничої допомоги від 12 січня 2023 року, згідно з яким відповідачеві було надано правничу допомогу у формі вивчення матеріалів та підготовки відзиву по цій справі - 3 год. - 1 500 грн; квитанцію № 2792865 від 13 січня 2023 року. У свою чергу представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що відповідачем не заявлялося клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, а також не доведено не співмірності таких витрат. Вважає, що витрати на професійну правничу допомогу, визначені відповідачем є співмірними зі складністю справи та відповідають критеріям їх реальності та розумності. Згідно із частиною четвертоюстатті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктами 2, 4 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, а також дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На необхідність врахування розумності розміру відшкодування судових витрат вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" ,у якому зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Про пропорційність і співмірність витрат йдеться і у Постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, відповідно до висновку якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial