Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, встановлення факту родинних відносин, визнання права на спадкування у четвертій черзі за законом, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що 29 квітня 1983 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис №476. На підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандибою Л.І. 20 серпня 2003 року, позивачкою спільно з її чоловіком [PERSON] та його синами [PERSON] та [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS] , право власності на яку було зареєстровано за ними усіма, по 1/4 за кожним. 28 січня 2008 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алєксєєвою Н.О., позивачка та її чоловік подарували належні їм частки вказаної квартири дітям позивачки [PERSON] та [PERSON] . При цьому, у вказаній квартирі після її придбання фактично весь час проживали позивачка, її чоловік [PERSON] та його син [PERSON] , який був непрацездатним, маючи ІІ групу інвалідності. Інший син чоловіка позивачки - [PERSON] у вказаній квартирі ніколи не проживав та місце його проживання їй невідоме. [INFO] чоловік позивачки [PERSON] помер. Після смерті останнього його син [PERSON] залишився проживати разом із позивачкою у вказаній квартирі та проживав там до моменту його смерті [INFO] . Увесь цей час позивачка підтримувала із ним сімейні відносини, вони мали спільний побут та сімейний бюджет, позивачка здійснювала за ним догляд та піклувалася про нього, а після його смерті займалася його похованням. Разом із цим, після звернення позивачки до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на належну останньому 1/4 частку вищевказаної квартири через недоведеність факту її проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, а тому вона звернулася із вищевказаним позовом до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 січня 2022 року головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 18 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23 лютого 2022 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 15 листопада 2022 року на виконання ухвали суду Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою надано до суду копії матеріалів спадкової справи №887/2021, заведеної до майна померлого [PERSON] 28 грудня 2022 представником позивача подано до суду заяву про зміну предмета позову, у якій він уточнив позовні вимоги, відмовившись від вимог про встановлення факту родинних відносин між позивачкою та померлим [PERSON] , та просить суд: - встановити факт проживання позивачки [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю понад п`ять років, а саме з 29 квітня 1983 року до моменту смерті останнього [INFO] ; - визнати за позивачкою право на спадкування за законом у четвертій черзі спадкоємців за законом всього майна спадкодавця [PERSON] ; - визнати за позивачкою право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 29 травня 2023 року вказану заяву прийнято до розгляду. Ухвалою суду від 04 липня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги відповідно до змісту заяви про предмет позову та просили їх задовольнити у повному обсязі. Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься заява завідувача Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори від 06 січня 2023 року про розгляд справи без участі представника третьої особи. Відповідачем до суду відзив на позов, будь-які заяви чи клопотання не подавалися. З огляду на наведене, із урахуванням думки позивачки та її представника, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності представників відповідача та третьої особи. Заслухавши позивачку та її представника, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно дослідивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступних висновків. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Згідно з ч. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. У свою чергу суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як встановлено судом із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , 29 квітня 1983 року відділом ЗАГСу Залізничного району м. Києва було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №476, після прізвище [PERSON] було змінено на « [PERSON] ». З часу реєстрації шлюбу разом із позивачкою та її чоловіком також спільно проживав його син від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] . Матеріалами справи підтверджується, що на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандибою Л.І. 20 серпня 2003 року, позивачкою спільно з її чоловіком [PERSON] та його синами [PERSON] та [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS] , право власності на яку було зареєстровано за ними усіма, по 1/4 за кожним. 28 січня 2008 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алєксєєвою Н.О., позивачка та її чоловік [PERSON] подарували належні їм частки вказаної квартири дітям позивачки [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, співвласниками вказаної квартири стали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , по 1/4 кожен. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Після його смерті позивачка залишилася проживати у квартирі [ADDRESS] разом із сином померлого [PERSON] . В ході судового розгляду судом також з`ясовано, що інший син чоловіка позивачки - [PERSON] у вказаній квартирі ніколи не проживав та місце його проживання їй невідоме. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Матеріалами спадкової справи №887/2021, заведеної Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою до майна померлого [PERSON] підтверджується, що 10 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини останнього, однак нотаріусом було відмовлено в оформленні її спадкових прав через недоведеність факту її проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на момент його смерті. Наведена обставина стала підставою для звернення позивачки із даним позовом до суду. Оцінюючи доводи позивачки, наведені в обґрунтування позовних вимог, суд керується наступним. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Як встановлено судом, позивачка починаючи з часу реєстрації її шлюбу з [PERSON] , тобто з 29 квітня 1983 року, проживала разом із ним та його сином [PERSON] , [INFO] , маючи з останнім спільний побут, взаємні сімейні права та обов`язки. Після смерті чоловіка [INFO] позивачка продовжувала проживати разом із його сином [PERSON] у квартирі [ADDRESS] до моменту смерті останнього [INFO] . Увесь цей час позивачка підтримувала із ним сімейні відносини, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, позивачка здійснювала за ним догляд та піклувалася про нього, а після його смерті займалася його похованням. Вказані обставини, зокрема, встановлені судом із показань допитаних в якості свідків сусідів позивачки [PERSON] та [PERSON] . Факт постійного проживання позивачки однією сім`єю з померлим [PERSON] також підтверджується довідкою КК «Центр комунального сервісу» №02/07/00/953-2 від 21 вересня 2017 року. Ураховуючи вищенаведене, оцінивши досліджені судом докази у їх сукупності, суд вважає доведеним факт проживання позивачки однією сім`єю з померлим [PERSON] у період з 29 квітня 1983 року до моменту його смерті [INFO] , а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивачки про визнання за нею права на спадкування у четвертій черзі за законом після смерті [PERSON] , то таку вимогу, з огляду на встановлені вище обставини справи, суд визнає безпідставною, у зв`язку з чим відмовляє у її задоволенні. Вирішуючи позовні вимоги про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ч.5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частинами першою та третьою статті 1296 цього Кодексу визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Крім того, у відповідності до п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України в редакції 2003 року, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено судом, право власності [PERSON] на 1/4 частину квартири [ADDRESS] було набуто останнім правомірно, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандибою Л.І. 20 серпня 2003 року. Отже, 1/4 частина вказаної квартири увійшла до складу спадщини [PERSON] . Із матеріалів спадкової справи №887/2021, заведеної до майна померлого [PERSON] , не вбачається наявність інших спадкоємців, у тому числі передбачених ст.ст. 1241, 1261 ЦК України, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині. Враховуючи вищевикладене, встановивши, що позивачка проживала однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а також беручи до уваги вичерпання позивачкою позасудових засобів вирішення спору, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] права власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial