Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

20.07.2023 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, у якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.12.2014 року у справі №754/18475/14-ц на користь відповідачки на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня народження другої дитини позивача, а саме з 25.05.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 01.08.2010 року між сторонами у справі був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.11.2014 року у справі №754/18472/14-ц шлюб між сторонами у справі розірваний. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.12.2014 року у справі №754/18475/14-ц з позивача стягнуті аліменти на користь відповідачки на утримання спільної дитини у розмірі частини від всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.11.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. 29.07.2016 року позивач уклав шлюб з [PERSON] . Від цього шлюбу позивач має двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відтак, починаючи з 25.05.2017 року на утриманні позивача почали знаходитись дві малолітні дитини, а з 21.04.2019 року - три. Отримавши рішення про стягнення аліментів позивач продовжував у добровільному порядку допомагати старшій дочці, а тому був впевнений, що колишня дружина не звертала рішення суду до примусового виконання, однак у 2018 року на місце роботи позивача (регіональна філія «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця») надійшла постанова виконавця від 13.11.2018 року про звернення стягнення на кошти боржника у розмірі частини від доходу. На теперішній час позивач проживає разом зі своєю другою дружиною та двома молодшими доньками у своєму будинку за адресою: [ADDRESS] . На початку війни позивач був мобілізований і проходив війську службу на передовій до 16.02.2023 року. 27.06.2022 року позивач отримав важке поранення та в подальшому 30.05.2023 року був переведений для проходження військової служби до складу в/ч [NUMBER] . З моменту виведення позивача із зони бойових дій, а саме з 16.02.2023 року, йому стало складніше заробляти кошти на утримання трьох малолітніх дітей, оскільки його служба вже не була пов`язана з додатковими винагородами за проходження служби в безпосередніх місцях бойових дій. За час проходження служби за мобілізацією виконавець та відповідачка не звертались за стягненнями до військової частини, аж до 19.06.2023 року. У червні 2023 року позивач дізнався, що до військової частини надійшла постанова виконавця про звернення стягнення на доходи боржника у розмірі 50%, з яких 25% поточні аліменти і 25% на погашення заборгованості. Позивач вважає, що ще при народженні другої дитини в нього виникло право на зменшення розміру аліментів, за для пропорційного утримання всіх своїх дітей. Сплата аліментів на утримання старшої дитини в розмірі частини не є пропорційним по відношенню до інших двох дітей. Нарахування заборгованості за час проходження військової служби значно погіршить становище двох молодших дітей та покладе надмірний тягар на позивача. Розмір аліментів повинен бути пропорційним і справедливим по відношенню до усіх трьох дітей. На утриманні позивача також знаходиться його теперішня дружина, яка не працює і займається вихованням молодших доньок. На думку позивача, причини які спонукали його звернутись до суду із позовом, є обґрунтованими, тому існують підстави для задоволення позову з метою захисту потреб інших дітей позивача і його дружини. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20.07.2023 року справу передано на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва. 22.08.2023 року матеріали справи надійшли до Дніпровського районного суду м. Києва. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.08.2023 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 29.09.2023 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідачка не визнає заявлених позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що саме не виконання позивачем свого обов`язку з утримання дитини змусило відповідачку у 2014 році звернутись до суду, а у 2017 році до виконавчої служби. Не зважаючи на відкрите виконавче провадження позивач свого обов`язку належним чином не виконував, а з часу мобілізації на 1,5 роки взагалі припинив відрахування і згадав про аліменти лише коли після розшуку позивача було подано вимогу до військової частини. Відповідачка вказує, що розмір аліментів може бути змінений лише з часу винесення рішення, адже чинне законодавство не передбачає зменшення розміру аліментів за попередні періоди. Позивач за період квітень 2022 року - квітень 2023 року отримав дохід сумі 1054349,00 грн., що майже втричі перевищує його доходи у 2020-2021 роках, що становили близько 97000,00 грн. на квартал. З липня 2022 року позивач щомісячно отримував додаткове грошове забезпечення в розмірі 100000,00 грн., проте аліменти на дану суму, згідно постанови КМУ №1263 від 11.11.2022 року, почали нараховуватись тільки з 16.11.2022 року, що створило штучну перевагу для другої родини позивача. Крім того, у 2020 році позивач придбав автомобіль Тойота, орієнтовною вартістю 20000,00 доларів США, а у 2022 році позивач придбав та зареєстрував на свою теперішню дружину автомобіль Мерседес. Окрім будинку, позивач має квартиру [ADDRESS] , яку здає в оренду. Офіційні доходи позивача не зменшились, а значно збільшились. Суд у своєму рішенні про стягнення аліментів, згідно чинного законодавства визначив аліменти на одну дитину у пропорції до його рівня доходу. Остання встановлена сума аліментів за травень 2023 року становить 5769,57 грн., що для людини яка за рік отримала мінімум 1054349,00 грн. не є надмірною і не може жодним чином вплинути на утримання його іншої родини. При вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилось матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. При винесення рішення в справі №754/18475/14-ц Деснянський районний суд м. Києва призначив аліменти в розмірі достатньому для забезпечення потреб дитини та її розвитку. На даний момент дитина на постійній основі займається спортом, займалась танцями, відвідує гуртки з малювання, вивчає французьку мову, а також займається математикою з репетитором. Крім іншого дитина потребує оздоровлення, забезпечення одягом, навчальним приладдям тощо. Відповідно до рекомендацій лікаря дитина потребує додаткового обстеження, має проблеми з зором (призначено носіння окулярів), а також дитині потрібно встановити брекети. Зменшення встановленого судом розміру аліментів, призведе до невиправданого погіршення положення дитини і матиме негативний вплив на її розвиток, що призведе до порушення прав дитини. Остання встановлена сума аліментів за травень 2023 року становить 5769,57 грн., що ураховуючи доходи позивача, не є надмірною сумою і не може вплинути на утримання іншої родини позивача. Не зважаючи на наявність у позивача інших дітей, із матеріалів справи не вбачається, що він на теперішній час не має можливості сплачувати аліменти у призначеному судом розмірі і що цей розмір є надмірним тягарем для нього та веде до порушення прав позивача. Навпаки вбачається, що матеріальне положення позивача дозволяє йому купувати дорогі автомобілі, офіційні річні доходи позивача значно збільшились і їх розмір, по відношенню до сплачених аліментів, вказує на можливість позивача утримувати всіх своїх дітей на належному рівні, не мінімізуючи свої витрати. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.11.2014 року у справі №754/18472/14-ц шлюб між сторонами у справі розірваний (а.с. 7). Від шлюбу з відповідачкою сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 11). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.12.2014 року у справі №754/18475/14-ц з позивача стягнуті аліменти на користь відповідачки на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 11.11.2014 року і до повноліття дитини (а.с. 9). 29.07.2016 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 10). Від вказаного шлюбу позивач має двох малолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 12-13). Позивач є власником будинку [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно даних довідок про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-16). Згідно відповіді Міністерства внутрішніх справ України, позивач має у власності автомобіль Тойота Прадо, 2008 року випуску (а.с. 55). Постановою державного виконавця від 27.04.2017 року відкрите виконавче провадження [NUMBER] про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] (а.с. 53). Постановою державного виконавця від 13.11.2018 року у ВП [NUMBER] звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , які він отримує від регіональної філії «Південно-Західна» залізниця ПАТ «Українська залізниця» (а.с. 17). Згідно витягу з наказу командира військової частини (по стройовій частині) [NUMBER] від 29.04.2022 року, рядового [PERSON] зараховано до штату військової частини з встановленням посадового окладу в розмірі 2820,00 грн. А також наказано виплачувати щомісячну фіксовану премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 277% від посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років (а.с. 19). Згідно довідки №662/22 від 15.07.2022 року, солдат [PERSON] 27.06.2022 року отримав наскрізне вогнепальне поранення верхньої третини лівої гомілки (а.с. 20). За змістом довідки військо-лікарської комісії №3361 від 22.07.2022 року солдат [PERSON] потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. За наказом МОЗ від 04.07.2022 №370 поранення важке (а.с. 21). Згідно витягу з наказу командира військової частини (по стройовій частині) [NUMBER] від 16.02.2023 року, солдата [PERSON] вважати таким, що вибув з району виконання бойових завдань у службове відрядження у розпорядження командира військової частини [NUMBER] , та його знято з котлового забезпечення військової частини [NUMBER] з 16.02.2023 року (а.с. 22). Постановою державного виконавця від 19.06.2023 року у ВП [NUMBER] звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , які він отримує від В/Ч [NUMBER] (а.с. 18). Згідно звіту про здійснені нарахування та виплати №80 від 19.01.2021 року: за жовтень 2020 року позивачу нарахований дохід - 29724,70 грн., утримано податків - 6026,20 грн., аліменти - 5982,10 грн.; за листопад 2020 року позивачу нарахований дохід - 29404,37 грн., утримано податків - 5950,44 грн., аліменти - 5917,63 грн.; за грудень 2020 року позивачу нарахований дохід - 31630,13 грн., утримано податків - 6400,84 грн., аліменти - 6365,57 грн. (а.с. 56). Згідно звіту про здійснені нарахування та виплати №283 від 08.07.2021 року: за січень 2021 року позивачу нарахований дохід - 32555,84 грн., утримано податків - 6590,44 грн., аліменти - 6551,88 грн.; за лютий 2021 року позивачу нарахований дохід - 30998,84 грн., утримано податків - 6271,17 грн., аліменти - 6238,52 грн.; за березень 2021 року позивачу нарахований дохід - 33861,48 грн., утримано податків - 6646,13 грн., аліменти - 6814,62 грн. (а.с. 57). Згідно звіту про здійснені нарахування та виплати №387 від 14.07.2021 року: за квітень 2021 року позивачу нарахований дохід - 29375,94 грн., утримано податків - 6008,83 грн., аліменти - 5911,91 грн.; за травень 2021 року позивачу нарахований дохід - 82836,61 грн., утримано податків - 16359,70 грн., аліменти - 16670,88 грн. (а.с. 58). Згідно звіту про здійснені нарахування та виплати №39 від 13.01.2022 року: за жовтень 2021 року позивачу нарахований дохід - 43484,05 грн., утримано податків - 8789,25 грн., аліменти - 8751,17 грн.; за листопад 2021 року позивачу нарахований дохід - 42770,55 грн., утримано податків - 8606,66 грн., аліменти - 8607,57 грн.; за грудень 2021 року позивачу нарахований дохід - 45782,77 грн., утримано податків - 9237,50 грн., аліменти - 9232,78 грн. (а.с. 59). За змістом розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 23.08.2023 року за позивачем рахується заборгованість у загальному розмірі 147770,30 грн. за період з квітня 2022 року по травень 2023 року. Як слідує з розрахунку, за цей період жодної сплати не здійснено, до квітня 2022 року заборгованість по аліментам відсутня. Відповідно до довідки в/ч [NUMBER] №174/23 від 22.08.2023 року, позивачу виплачено: у квітні 2022 року - 2845,92 грн.; у травні 2022 року - 43351,08 грн.; у червні 2022 року - 59709,95 грн.; у липні 2022 року - 112619,68 грн.; у серпні 2022 року - 112832,24 грн.; у вересні 2022 року - 112832,24 грн.; у жовтні 2022 року - 112832,24 грн.; у листопаді 2022 року - 112971,82 грн.; у грудні 2022 року - 139157,78 грн.; у січні 2023 року - 112036,81 грн.; у лютому 2023 року - 66586,75 грн.; у березні 2023 року - 21877,57 грн.; у квітні 2023 року - 21877,57 грн.; у травні 2023 року - 23078,30 грн. Всього 10543490,33 грн. (а.с. 61). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на тримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, що також підтверджено висновком Верховного Суду України викладеним у постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У своїй постанові від 04.12.2022 року в справі №727/1599/22 Верховний Суд вказав: «Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що матеріальне становище позивача змінилося у зв`язку з народженням у другому шлюбі доньки [PERSON] , що на підставі положень статті 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів. З такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів погоджується та вважає, що суди дійшли правильних висновків про доведеність позовних вимог в частині зміни матеріального становища у зв`язку з народженням другої дитини. Встановлено, що у другому шлюбі у [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO]. Зазначена обставина відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Висновки судів попередніх інстанцій про те, що народження другої дитини спричинило зміну матеріального стану позивача є обґрунтованими, оскільки зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат. У даній справі правильно встановлено наявність двох самостійних підстав для зміни розміру аліментів: зміна матеріального та сімейного стану». Проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази суд встановив, що позивач працюючи в АТ «Українська залізниця» отримував заробітну плату після відрахування податків за період з жовтня 2020 року по грудень 2021 року у найменшому розмірі 23367,11 грн. та у найбільшому розмірі 36545,27 грн. Розмір відрахованих аліментів у цей період склав від найменшого 5911,91 грн. до найбільшого 9213,78 грн. У подальшому, після зарахування позивача до військової частини [NUMBER] , з травня 2022 року доходи позивача різко збільшились за рахунок виконання обов`язків військової служби безпосередньо в районі бойових дій та сягали більше 100000,00 грн. на місяць. Поряд із цим, після вибуття позивача з району виконання бойових завдань та його відрядження у розпорядження командира військової частини [NUMBER] , його дохід із березня по травень 2023 року склав 21877,57 грн. - 23078,29 грн. і за цей період йому нараховано до сплати аліменти в сумі 5459,39 грн. - 5769,57 грн. Отже, відчутного зменшення доходів у порівнянні з найменшим розміром заробітної плати в АТ «Українська залізниця» та отримуваними на теперішній час коштами від в/ч [NUMBER] не відбулось, навпаки деякий період дохід позивача зростав завдяки підвищенню заробітної плати в АТ «Українська залізниця» та його безпосередній участі в районі бойових дій. Позивач у своєму позові зазначає, що саме з моменту виведення його з зони бойових дій йому стало складніше утримувати трьох малолітніх дітей, оскільки його служба вже не пов`язана з додатковими винагородами за проходження служби в безпосередніх місцях бойових дій. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. На теперішній час прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2833,00 грн., і відповідно до останніх нарахувань державним виконавцем розміру аліментів, позивач має сплачувати аліменти у розмірі, який дорівнює подвійному розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Поряд із цим, як вбачається з матеріалів справи, після ухвалення Деснянським районним судом м. Києва рішення у справі №754/18472/14-ц від 28.11.2014 року про стягнення з позивача аліментів, він уклав другий шлюб і в цьому шлюбі у позивача народилось ще двоє дітей, [INFO] , та [INFO] , які є малолітніми, і яких він так само зобов`язаний утримувати. Статтею 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Сталою є судова практика щодо визначення розміру аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей в частині від заробітку (доходу) платника аліментів. Ураховуючи теперішній розмір доходу платника аліментів, на трьох дітей сума аліментів має дорівнювати 11539,15 грн. і відповідно на одну дитину - 3846,38 грн. Поряд із цим, аліменти за рішенням суду на утримання найстаршої дочки становлять 5769,57 грн., тобто двом меншим лишається 5769,58 грн. на двох, що становить 2884,79 грн. на одну дитину від другого шлюбу. Таким чином вбачається, що найстарша дитина має утримуватись на рівні подвійного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а дві молодші дитини мають розраховувати на утримання від батька лише в однократному розмірі прожиткового мінімуму, що безсумнівно призводить до порушення прав молодших дітей на розмір утримання від батька. У даному випадку суд дійшов висновку, що на час звернення позивача до суду із цим позовом його матеріальний стан погіршився за рахунок змін в сімейному стані, а саме наявності у позивача ще двох малолітніх дітей, які мають право на утримання не менше ніж їх старша сестра, а також за рахунок виведення позивача з зони бойових дій та відповідно зменшення його щомісячного доходу до 23078,29 грн., що фактично дорівнює його найменшій заробітній платі в АТ «Українська залізниця». Виходячи з доходу позивача після його виводу з зони бойових дій, який за травень 2023 року становить 23078,29 грн., дотримуючись рівності прав трьох дітей, на яких має припадати від доходу позивача, відповідно кожна дитина має право на утримання в розмірі 1/6 частини від заробітку батька, що фактично становитиме 3846,38 грн. на одну дитину. Вказана сума більш ніж на 1000,00 грн. перевищує найбільший показник прожиткового мінімуму визначений з 01.01.2023 року в сумі 2833,00 грн., який є рекомендованим розміром аліментів на одну дитину, а тому сума в розмірі 3846,38 грн. відповідає вимогам закону щодо необхідним та достатності розміру аліментного зобов`язання. Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що вимоги позивача про зменшення розміру аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частині від всіх видів заробітку (доходу) є обґрунтованими, доведеними і підлягають до задоволення у зв`язку зі зменшенням доходів позивача починаючи з березня 2023 року та наявністю у нього двох неповнолітніх дітей, окрім старшої дитини, на яку стягуються аліменти за рішенням суду. Натомість суд зазначає, що вимоги позивача про зменшення аліментів з дати народження в нього другої дитини, а саме з 25.05.2017 року, не підлягають до задоволення, оскільки зменшення аліментів відбувається не з часу виникнення у позивача права на таке зменшення, а з часу набрання рішенням суду законної сили. Лише щодо присудження аліментів, статтею 190 СК України передбачено таке присудження з дати звернення до суду або за минулий час у випадку, передбаченому цією нормою закону. Крім того, і по суті така вимога є безпідставною, адже за період роботи в АТ «Українська залізниця» заробітна плата позивача збільшувалась, а також його матеріальний стан був високим під час безпосереднього виконання бойових завдань і погіршився лише з березня 2023 року. За період коли позивач отримував підвищений дохід виконуючи бойові завдання, він має сплатити аліменти у розмірі частини, при цьому питання наявності заборгованості, умов її виникнення і вірності розміру цієї заборгованості не є предметом цього спору. Стосовно посилань відповідачки на стан здоров`я дитини, її потреби пов`язані зі спортом, навчанням, участю в гуртках тощо, суд зазначає, що такі посилання не є обставинами, які мають враховуватись під час вирішення цієї справи, оскільки вони охоплюються поняттям додаткових витрат на дитину, а в даній справі суд перевіряє дійсну зміну матеріального та сімейного стану саме платника аліментів. Поряд із цим, суд зазначає, що відповідачка так само не позбавлена права звернення до суду у порядку ст. 192 СК України про збільшення розміру аліментів, якщо матеріальний або сімейний стан позивача поліпшиться, а також у разі якщо у одержувача аліментів погіршиться матеріальний стан, відбудуться зміни у сімейному стані або погіршиться стан здоров`я. Суд не приймає до уваги посилання відповідачки на те, що позивач у 2020 році придбав автомобіль Тойота, поскільки у матеріалах справи відсутня дата придбання автомобіля, а рік його випуску зазначений - 2008, тобто ще до ухвалення Деснянським районним судом м. Києва рішення про стягнення аліментів. Так само відсутні докази на підтвердження придбання позивачем автомобіля Мерседес у липні 2022 року на ім`я його теперішньої дружини, а із клопотаннями про витребування доказів відповідачка до суду не зверталась. Не доведено будь-якими доказами і наявності у власності позивача кв. [ADDRESS] , яку, як стверджує відповідачка, позивач здає в оренду, та дати набуття квартири у власність, адже за положеннями ст. 192 СК України, тільки подальші зміни матеріального стану, тобто такі що відбулись після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, є підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого останнім судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в розмірі частини від 1073,60 грн., що становить 536,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial