Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою згідно якої просила суд розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] . У обґрунтування заявленого вказала, що перебуває із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Разом з тим, за словами [PERSON] , шлюбні відносини, станом на момент звернення останньої до суду, фактично припинені, сторони проживають окремо і подальше збереження шлюбу є неможливим. Відтак, заявниця вимушена звернутись до суду із даним позовом. Водночас, до Житомирського районного суду Житомирської області звернувся [PERSON] . У власному позові заявник вказав, що перебуває із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі у сторін народився спільний син. Однак, на переконання [PERSON] його подальше спільне проживання із [PERSON] є неможливим і збереження шлюбу повністю суперечитиме інтересам сторін, а тому просить розірвати шлюб. Судом цивільні справи за вказаними позовами об`єднані в одне провадження із присвоєнням єдиного номеру, а розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Дослідив матеріали справи судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. Сторони у справі є громадянами України, отримували коди платників податків, мають зареєстровані місця проживання та сплатили судові збори. [PERSON] з 20 жовтня 2022 року є інвалідом другої групи за загальним захворюванням безстроково. З 22 червня 1991 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі у сторін народився спільний син [PERSON] , [INFO] . Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення обох позовів, адже, як встановлено у ході розгляду справи, шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення та збереження шлюбу між останніми неможливе. Щодо вирішення питання судових витрат. [PERSON] у власному позові зазначає, що остання у зв`язку із розглядом даної цивільної справи очікує понести судові витрати, що складаються із суми сплаченого судового збору в розмірі 1073,60 гривень, а також витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень. [PERSON] у власному позові вказує, що судові витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору останній просить залишити за собою. Водночас, 16 серпня 2023 року судом отримано клопотання [PERSON] стосовно стягнення на його користь витрат, пов`язаних із розглядом даної справи, що складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень. При дослідженні матеріалів справи судом встановлено 12 квітня 2023 року між [PERSON] та адвокатом Сидорчуком М.В. укладено договір про надання правничої допомоги № 5. Згідно п. 4.1. зазначеного договору [PERSON] зобов`язується виплатити її представнику гонорар у розмірі 5000 гривень. Також із матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та адвокатським бюро "Анатолія Швеця". укладено договір № 16/23 про надання правничої допомоги від 13 квітня 2023 року. Разом з тим, 14 серпня 2023 року між [PERSON] та вказаним адвокатським бюро укладено додаткову угоду № 1 до вищезгаданого договору. Згідно даної угоди [PERSON] зобов`язується здійснити оплату за надання адвокатським бюро правової допомоги у розмірі 5000 гривень. Окрім цього, відповідно до акту № 1 прийому-передачі наданих послуг зазначеним адвокатським бюро Пилипчуку М.В. надано наступні правові послуги: консультації із попереднім аналізом документів клієнта (вартість послуги 1000 гривень), підготовлення позовної заяви по справі № 278/1792/23 (вартість послуги 1500 гривень), правнича допомога та супровід розгляду об`єднаної цивільної справи № 278/1755/23 (вартість послуги 2500 гривень). Нормами законодавства вказані правовідносини врегульовано наступним чином. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України). Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Вирішуючи питання судових витрат суд зазначає наступне. Судові витрати обох сторін підтверджені у порядку й спосіб передбачений процесуальним законодавством України, а отже підлягають розподілу адже їх позови підлягають до задоволення. Однак, витрати [PERSON] мають бути стягнути з державного бюджету, оскільки [PERSON] є інвалідом ІІ групи, а отже такі витрати за його рахунок задоволеними бути не можуть. Стосовно витрат [PERSON] то його витрати слід стягнути з [PERSON] . Заяв про зменшення витрат від сторін не надходило, а отже за власною ініціативою вони не можуть бути зменшені судом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved