Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

20.01.2022 року позивач [PERSON] звернулася до Московського районного суду м.Харкова з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , [PERSON] , Універсальна біржа «Україна», в якій просить суд визнати дійсним договір №Н8-97 купівлі-продажу від 19.02.1999 двокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 45,2 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , від імені якої діяла [PERSON] на підставі рішення Московського райвиконкому м. Харкова від 19.01.1999 №2/29, як продавцями, та [PERSON] , [PERSON] , неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , від імені яких діяв [PERSON] на підставі рішення Московського райвиконкому м. Харкова від 02.02.1999, як покупцями, та зареєстрований на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна». Судові витрати просить залишити за позивачем. В обґрунтування вимог посилається на те, що квартира [ADDRESS] , загальною площею 45,2 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м, придбана 19.02.1999 року на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» у 4-х рівних частках за 7343 грн. Гроші за придбання квартири були сплачені продавцями, про що є відмітка у договорі. Право власності на квартиру зареєстровано у КП «ХМБТІ» за реєстровим № 112741. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Спадщину після смерті батька прийняли позивач, її мати та брат, оскільки на день смерті батька були зареєстровані та проживали у квартирі [ADDRESS] . 03.11.2021 року позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Малік О.В., яка відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на лист-роз`яснення Міністерства юстиції від 16.01.2004 року. На теперішній час, позивачу стало відомо про недійсність біржової угоди і необхідності підтвердження її дійсності в судовому порядку, оскільки договір купівлі-продажу квартири не був нотаріально посвідчений. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 15.02.2022 року провадження у зазначеній справі відкрито в порядку загального позовного провадження. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 № 2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави. Відповідно до авторозподілу справа передана судді Октябсрького районного суду м. Полтави Гольник Л.В. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Гольник Л.В. від 31.03.2023 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. 20.06.2023 року Октябрський районний суд м. Полтави закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті. У судове засідання представник позивача \~не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачі та треті особи у судове засідання не з`явилися, заяв та клопотань до суду не подавали. Враховуючи положення ст. 223 ЦПК України, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи, а тому вирішує справу за наявними у ній даних та доказів. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до такого висновку. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно з дублікатом № Д-316 укладено 19.02.1999 року договір купівлі-продажу за №Н-97 двокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 45,2 кв.м, житловою площею 27,7 кв.м, між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , від імені якої діяла [PERSON] на підставі рішення Московського райвиконкому м. Харкова від 19.01.1999 №2/29, як продавцями, та [PERSON] , [PERSON] , неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , від імені яких діяв [PERSON] на підставі рішення Московського райвиконкому м. Харкова від 02.02.1999, як покупцями, та зареєстрований на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» (а.с.36). Універсальна біржа «Україна» є правонаступником Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» (а.с. 23,28). Відповідно до Довідки Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 12.10.2021 року квартира за адресою: [ADDRESS] знаходиться у спільній частковій власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , кожному з яких належить частки (а.с. 30), що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 31-34). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, зареєстрованого Харківським міським відділом державної реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, серія [NUMBER] від 07.11.2002 року (а.с. 22). На підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.03.1984 року, [INFO] народилася [PERSON] , її батьками є: батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 20). Відповідно до Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] [PERSON] після реєстрації шлюбу 21.09.2012 року змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 21). Згідно довідки приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малік О.В. від 03.11.2021 року за вих. № 188/02-14 станом на 03.11.2021 року нею відкрито спадкову справу за №52/2021 після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , що постійно мешкав за адресою: [ADDRESS] . Станом на 03.11. 2021 року із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого звернулася його дочка [PERSON] , [INFO] . Заяви про прийняття спадщини від інших спадкоємців не надходили (а.с. 29). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. На момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК України (в редакції 1963 року). Згідно зі ст. 153 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), що діяв на час укладення договору купівлі-продажу від 19.02.1999 року, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Відповідно до ст. 47 України (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Зі змісту договору №Н-8-97 від 19.02.1999 року вбачається, що даний договір укладений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна», подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. У відповідності до вимог ст. 227 ЦК України підлягає реєстрації в БТІ за місцем знаходження нерухомості. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Договір купівлі-продажу №Н8-97 було складено та зареєстровано 19.02.1999 року на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна». При цьому, здійснивши державну реєстрацію в КП «ХМБТІ» право власності на вказану квартиру, держава цим самим визнала право власності позивачки на спірну квартиру, як таке, що виникло на не заборонених законом підставах. Закон України «Про товарну біржу» в редакції, діючий на час укладення договору купівлі-продажу, дозволяв членам біржі проводити біржову операцію з купівлі-продажу товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржи та якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. В такому випадку біржовий договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав, проте набувача нерухомості це не звільняло від здійснення реєстрації договору, за яким набуто право власності на нерухоме майно в органах БТІ, що на той час виконували функції органу державної реєстрації об`єктів нерухомості. При цьому чіткої регламентації механізму допуску товарів до обігу на товарній біржі на той час не існувало. Необхідні зміни до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», що дозволяли відмежувати об`єкти нерухомості від біржових операцій були внесені лише у 2003 році. В Законі України «Про товарну біржу», у редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири, не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст. 15 цього Закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржи. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам. Тому немає підстав для визнання нікчемним договору купівлі-продажу №Н-97, складеному та зареєстрованому 19.02.1999 року на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна», за яким [PERSON] (мати позивача), [PERSON] (батько позивача), неповнолітні [PERSON] , [PERSON] , від імені яких діяв [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] . Водночас зазначений договір купівлі-продажу у встановленому законом порядку недійсним, як оспорюваний, в частині невідповідності вимогам Закону України «Про товарну біржу», не визнавався. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», є підстави для визнання договору купівлі-продажу договір №Н8-97 купівлі-продажу від 19.02.1999, складеного та зареєстрованого на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved