Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~26.07.2021 року до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення в житло. В позовній заяві вказував на те, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] .Дана квартира належить на праві спільної часткової власності йому та його сестрі [PERSON] . Йому належить 2/5 частки квартири [ADDRESS] . Проте наразі він належним чином не може користуватися своєю часткою, так як [PERSON] не допускає його до вказаної квартири. А тому просив суд усунути перешкоди у здійсненні права користування квартирою [ADDRESS] , [PERSON] , шляхом вселення в квартиру та наданням безперервного доступу до неї. А також стягнути з відповідача на його користь суму судового збору в розмірі 908 грн. \~ \~ \~ \~29.07.2021 року ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова Черняка В.Г. відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. \~ \~ \~ \~01.05.2023 року ухвалою Київського районного суду м.Полтави на підставі розпорядження Верховного Суду України від 14.03.2022 року №7/0/9-22 прийнято дану цивільну справу до свого провадження, та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 31.07.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~В судове засідання [PERSON] не з`явився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомленою, про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились, з ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, в зв`язку з неявкою усіх сторін в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно зі ст.ст.12,13,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що вищевказана квартира належить на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] та його сестрі [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 05.05.1999 року, реєстровий номер [NUMBER] та копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Позивачу на праві спільної часткової власності належить 2/5 частки квартири [ADDRESS] . Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач не має можливості належним чином розпоряджатися своєю часткою квартири, так як відповідач [PERSON] чинить перешкоди. Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що між сторонами наявний тривалий конфлікт, який в позасудовому порядку не знайшов свого вирішення. [PERSON] створює позивачу перешкоди у користуванні належним йому нерухомим майном. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частинами першою, другою статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України). Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Докази про те, що відповідачкою було надано доступ позивачу до спірної квартири з метою користування належною йому часткою в матеріалах справи відсутні. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Висновки Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо застосування статті 8 Конвенції свідчать про гарантування кожній особі права на повагу до її житла. Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі «Gillow v. the U.K.» від 24 листопада 1986 року), так і на наймача (рішення у справі «Larkos v. Cyprus» від 18 лютого 1999 року). З огляду на наведені норми права та фактичні обставини справи, суд вважає, що позивач, будучи співвласником спірного нерухомого майна, повинен мати вільний доступ до належного йому майна. Цей доступ не може бути обмежений, у тому числі іншим співвласником. Встановивши, що відповідачка чинить позивачу перешкоди у користуванні та володінні належним йому майном, суд вважає за необхідне усунути перешкоди [PERSON] в користуванні житловим приміщенням спірної квартири шляхом його вселення та надання безперервного доступу до неї. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141, ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved