Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на гараж № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] (гараж № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] за технічним паспортом) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] 20.11.1974 року між її чоловіком та Ремонтно-будівельним управлінням №2 Львівського міського ремонтно-будівельного тресту був укладений Типовий заказ-договір №192 про будівництво гаражу № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , згідно якого її чоловік виплатив грошові кошти у касу РБУ №2. Будівництво гаражу було здійснено у 1974 році згідно з рішенням виконавчого комітету Червоноармійської районної ради депутатів трудящих №1199 від 27.11.1973року. Згідно з довідкою №50 від 06 березня 2001 року, виданою ДП «Львівське монтажне управління» ВАТ «Південтеплоенергомонтаж», спірний гараж є власністю [PERSON] , а підприємство як до власника, так і до гаражу претензій не має. Згідно з Актом комісії ЛКП №500 від 17.09.2013 року з моменту смерті [PERSON] володіння і користування гаражем здійснювалося дружиною померлого - позивачем [PERSON] . В подальшому 14.02.2003 року у Четвертій Львівській державній нотаріальній конторі за померлим чоловіком позивача було заведено спадкову справу №89/2003. 02.08.2021 року позивач звернулася до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори з метою завершення процедури оформлення спадщини на вказаний гараж, однак отримала відмову у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючи документів. Проте, на момент виникнення у спадкодавця права власності на даний гараж, законодавство УРСР не пов`язувало момент виникнення такого з видачею будь-яких право встановлюючи документів, а набувалося у зв`язку з створенням та передачею такого за договором. У зв`язку з чим вимушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спірний гараж. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просить задоволити позовні вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Вказав, що заявлені позивачем вимоги є безпідставні. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Перевіривши матеріали\~справи,\~оцінивши в\~сукупності зібрані\~по справі\~докази,\~вирішуючи спір\~в межах\~заявлених позовних\~вимог,\~суд вважає,\~що позов\~підлягає до\~задоволення,\~виходячи з\~таких мотивів.\~ \~ У відповідності до положень ст.58 Конституції України та ч.2 ст.5 ЦК України, акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків , коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Згідно з ч.1 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Частина 3 статті 5 ЦК України визначає, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. З долученої до справи копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . Як ч.2 ст.1220 ЦК України, так і ст.525 ЦК УРСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи. Таким чином, спадщина відкрилася в 2002 році, відтак, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ЦК УРСР. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] 21.11.1987року уклав шлюб з позивачем [PERSON] . Спадкоємцем майна [PERSON] є позивач [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи №89 Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, долученої до матеріалів справи. Частиною 1 статті 8 Закону СРСР «Про власність» було передбачено, що у власності членів сім`ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, можуть бути господарські будівлі. Згідно з рішенням виконавчого комітету Червоноармійської районної ради депутатів трудящих №1199 від 27.11.1973року ДП «Львівське монтажне управління» ВАТ «Південтеплоенергомонтаж» було надано дозвіл на будівництво спірного гаражу. Як вбачається з матеріалів справи, 20.11.1974 року між [PERSON] та Ремонтно-будівельним управлінням №2 Львівського міського ремонтно-будівельного тресту був укладений Типовий заказ-договір №192 про будівництво гаражу № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] відповідно до архівної довідки №8145 від 28.01.2022р.), згідно якого [PERSON] виплатив грошові кошти у касу РБУ №2, що підтверджується копіями квитанцій. Відповідно до примітки до п.4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР від 31 січня 1966 року, різні будівлі та споруди не можна реєструвати окремо від будинку. Відтак, реєстрація спірного гаражу як господарської будівлі не тільки не впливала на момент виникнення права власності на нього, а й в принципі була неможливою. Крім того, відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» господарські будівлі і споруди, збудовані до 5 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Таким чином, момент виникнення у спадкодавця права власності на спірний гараж законодавством не пов`язувався ні з реєстрацією такого об`єкту, ні з введенням його в експлуатацію, а відтак, право власності на даний об`єкт виникло у спадкодавця з моменту його будівництва та передачі у фактичне володіння за договором №192 від 20.11.1974 року. Згідно з довідкою №50 від 06.03.2001 року, виданою ДП «Львівське монтажне управління» ВАТ «Південтеплоенергомонтаж», спірний гараж є власністю [PERSON] , а підприємство як до власника, так і до гаражу претензій не має. Згідно зі ст.ст.529, 548, 549 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, або шляхом подачі державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про відкриття спадщини. Недопускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Згідно з Актом комісії ЛКП №500 від 17.09.2013 року з моменту смерті [PERSON] володіння і користування гаражем здійснювалося дружиною померлого - позивачем [PERSON] . Таким чином, оскільки законодавством закріплено універсальне правонаступництво при спадкуванні та не передбачено можливості часткового прийняття спадщини, позивач прийняла усю спадщину за її померлим чоловіком шляхом вступу у фактичне володіння та користування спадковим майном, в тому числі і спірним гаражем. Відповідно до роз`яснень, наданих у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позову. При цьому, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача\~на користь\~позивача слід\~стягнути понесені\~останнім і\~документально підтверджені\~судові витрати,\~що становлять\~1268,33\~грн.\~судового збору.\~ \~ \~ \~

Outcome: approved