Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

У травні 2023 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором 50116622, у розмірі 34 517,47 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 24 липня 2019 року між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501166229, відповідно до умов якої, банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Позивач зазначає, що зі своєї сторони виконав умови кредитного договору, надав відповідачеві кредитні кошти у встановленому договором розмірі, однак, відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту у встановлений строк не виконав, у зв`язку з чим станом на 22.01.2023 року виникла заборгованість у розмірі 34 517,47 гривень. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. З метою досудового, добровільного врегулювання спору 04.12.2023 року на адресу позичальника позивачем було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Проте, дану вимогу відповідачем залишено без реагування. Зазначену суму заборгованості АТ «Сенс Банк» просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 29 травня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження по справі (а.с. 33). В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, одночасно позов підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 24 липня 2019 року [PERSON] звернувся до АТ «Альфа Банк» із заявою № 107.501166229.111 про прийняття пропозиції № 5 укласти договір добровільного страхування фінансових ризиків за програмою «Альфа-сервіс» від 22 листопада 2017 року (а.с. 7) на підставі якої, того ж дня було укладено угоду про надання кредиту № 501166229, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. У відповідності до умов якої, АТ «Альфа-Банк» зобов`язалося надати відповідачу кредитні кошти в сумі 76 634,00 грн., строком на 48 місяців з кінцевою датою повернення 24.07.2023 року, а відповідач у свою чергу зобов`язався здійснювати грошові внески за для погашення кредитної заборгованості, сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 18,99% річних. Крім того,зазначеною угодою відповідачеві відкрито відновлювану кредитну лінію. Відповідно до даної оферти максимальна сума кредиту складає 200 000,00 грн. Процентна ставка за користування кредитною лінією встановлена у розмірі 26,00 % річних (а.с. 4). Активне користування відповідачем кредитною карткою підтверджується випискою з особового рахунку відповідача за період з 24.07.2019 року по 22.01.2023 року (а.с. 13-20). Однак, [PERSON] свої зобов`язання за вищевказаним договором не виконував, внаслідок чого, за розрахунком банку, станом на 22.01.2023 року виникла заборгованість у розмірі 34 517,47 грн., з яких: 19 250,16 грн. заборгованість за тілом кредиту; 410,67 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 13 986,12 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 870,52 грн. заборгованість з неустойки (комісії, штрафу) (а.с. 12). 12 квітня 2023 року позивач направив на адресу відповідача досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, якою повідомлено [PERSON] , що у випадку не усунення порушення умов кредитного договору та не сплати ним протягом 30 днів виниклої заборгованості, АТ «Сенс Банк» буде змушене звернутися за захистом своїх порушених прав та інтересів до суду (а.с. 21). Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було. Так, в силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст. 525, 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.\~527ЦК\~України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу\~України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Положеннями статті 610\~ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Згідно ч. 1 ст.631\~ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 631 Цивільного Кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Поряд з цим, статтею 12\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази,які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ст. 78 ЦПК України, судне бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст.\~76-81\~ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові. Аналізуючи викладене, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором 50116622, до якого відповідач приєднався 24.07.2019 року, станом на 22.01.2023 року в сумі 34 517,47 грн.. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved