Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

06.10.2022 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, предмет та підстави якого змінював в ході підготовчого провадження. Позивач остаточно визначив предмет спору та позовні вимоги у позовній заяві від 13.02.2023 року (а.с. 76-79). В обґрунтування позовних вимог вказав, що [INFO] померла його дочка [PERSON] , [INFO] . 04.05.2019 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] . До реєстрації шлюбу, починаючи з 2016 року дочка перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Між дочкою та [PERSON] склались відносини, що притаманні подружжю. [PERSON] та [PERSON] спільно проживали в квартирі [ADDRESS] , разом проводили дозвілля, мали спільні права та обов`язки, спільний побут та відпочинок. [PERSON] отримувала більший дохід, ніж [PERSON] , тому матеріально утримувала сім`ю. За час спільного проживання подружжя накопичило кошти на придбання автомобілю KIA Sportage 2019 року випуску. Факт спільного проживання підтверджують фотознімки із відпочинку, під час спільного готування вдома, святкування весілля. Крім того, до шлюбу із [PERSON] , дочка придбала банківські метали мірні золоті злитки загальною вартістю 391\~588,45 грн. Мала збереження у вигляді грошових коштів в сумі 9000 доларів США. Це майно входить до складу спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] . Проте [PERSON] привласнив собі золоті вироби та грошові кошти. Просить суд: - встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] без фактичної реєстрації шлюбу у період часу з січня 2016 року по 04 травня 2019 року; - визнати автомобіль «Kia Sportage», 2019 року випуску, спільно нажитим майном подружжя [PERSON] та [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину автомобіля «Кіа Sportage», 2019 року випуску; - визнати банківський метал (золото), належне [PERSON] , та придбане нею за банківськими квитанціями про здійснення валютно-обмінних операцій з купівлі-продажу банківського металу від 06.07.2004 р., 08.02.2005 р. та 05.02.2008 р., яке знаходиться у відповідача, майном, що підлягає спадкуванню; - визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частини банківського металу (золота), придбаного [PERSON] за банківськими квитанціями про здійснення валютно-обмінних операцій з купівлі-продажу банківського металу від 06 липня 2004 р., 08.02.2005 р. та 05.02.2008 р., та стягнути з [PERSON] на користь Позивача золото в кількості 2,146 тройських унцій; - визнати грошові кошти в сумі 9000 доларів США (329\~117, 40 грн.), належні [PERSON] та нажиті нею до шлюбу з [PERSON] , які знаходиться у Відповідача, майно, що підлягає спадкуванню; - стягнути з [PERSON] на користь позивача 6000 доларів США; - покласти на відповідача судові витрати. 07.11.2022 року суддя відкрив по справі загальне позовне провадження та призначив підготовче засідання (а.с.36). 16.01.2023 року представник відповідача адвокат Степанова Н.Г. подала відзив на позов, в якому просить в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень вказала, що автомобіль KIA Sportage є особистою приватною власністю [PERSON] , який придбав автомобіль за власні кошти до реєстрації шлюбу. Кошти на придбання автомобіля складаються з власних заощаджень відповідача, коштів від продажу попереднього автомобіля ДЕУ Ланос в сумі 4000 доларів США та коштів, які він отримав від батька після продажу квартири. Автомобіль був придбаний 19.04.2019 року а отриманий [PERSON] у власність 26.04.2019 року на підставі акту прийняття-передачі. Про наявність у [PERSON] золотих виробів відповідачу [PERSON] нічого не відомо, він їх ніколи у [PERSON] не бачив. Так само [PERSON] заперечує факт наявності у власності [PERSON] на момент смерті грошових коштів в сумі 9000 доларів США, оскільки [PERSON] мала інвалідність 3 групи через захворювання серця, не могла працювати повний робочий день, тому не мала таких заощаджень. В січні 2020 року через фінансові проблеми вона продала свій автомобіль Шевроле Авео (а.с. 48-50). 25.07.2023 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду. В судовому засіданні представник позивача адвокат Середа А.А. позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача адвокат Степанова Н.Г. проти задоволення позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. [PERSON] , [INFO] , є дочкою позивача [PERSON] , [INFO] (а.с. 5-9). [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 19.08.1994 по 05.04.2007 року (а.с. 10-11). 19 квітня 2019 року [PERSON] уклав договір купівлі-продажу автомобіля «Kia Sportage», 2019 року випуску, номер шасі [NUMBER] , на умовах 100% передоплати із ТОВ «Техноцентр «Навігатор», за яким здійснив 100% передоплату автомобіля. Ціна автомобіля склала 555496 гривень (а.с. 60-63). Вартість автомобілю була сплачена [PERSON] трьома платежами, що підтверджується копіями квитанцій, оригінали яких були оглянути в судовому засіданні. Так, відповідач сплатив 01.03.2019 року 55\~000 гривень; 24.04.2019 року 270\~000 гривень; 25.04.2019 року 223\~504 гривень (а.с. 65), а разом сплатив 548\~504 гривень. 26 квітня 2019 року [PERSON] та ТОВ «Техноцентр «Навігатор» склали акт передачі-прийняття автомобіля, за яким автомобіль був переданий [PERSON] (а.с. 64). 04 травня 2019 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 66). 07 травня 2019 року автомобіль «Kia Sportage», 2019 року випуску, номер шасі [NUMBER] був зареєстрований за [PERSON] , та отримав реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.67-68). [PERSON] померла [INFO] (а.с. 13). Після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа №104 за 2022 рік (а.с. 14). Із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся її чоловік [PERSON] (а.с. 114), батько [PERSON] (а.с. 120 зворот.). Матір померлої [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась (а.с. 121). Згідно відомостей про доходи [PERSON] за 2016-210 роки, відповідач протягом 2016-2018 років працював на АТ «ЗФЗ» та ТОВ «ЗФЗ», а починаючи з 2019 року отримував допомогу по безробіттю (а.с. 167-168). [PERSON] протягом 2016-2019 років була працевлаштована та отримувала дохід від ПП «Автостоянка», ТОВ «Торгівельний будинок «Антарес» (а.с.169). Працевлаштування [PERSON] також підтверджується копією її трудової книжки (а.с. 80-81). Згідно відповіді ТСЦ МВС №2341, за [PERSON] був зареєстрований автомобіль ЗАЗ-DAEWOO LANOS реєстраційний номер [NUMBER] з 15.09.2016 по 23.11.2016 року (а.с. 174). За [PERSON] зареєстрований автомобіль CHEVROLET AVEO реєстраційний номер [NUMBER] . В судовому засіданні були допитані свідки, які надали наступні пояснення. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома із [PERSON] з 2017 року. Свідок пояснила, що запрошувала [PERSON] та [PERSON] на своє весілля у 2018 році. Вона вважала [PERSON] та [PERSON] подружжям, оскільки вони себе поводили як подружня пара. Вона інколи бачила їх разом в парку, магазині. Вона привозила їм додому запрошення на весілля, знає, що вони проживали разом в квартирі по [ADDRESS] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 2015 року. В 2019 році зареєстрували шлюб, але весілля не святкували. [PERSON] та [PERSON] разом проживали в квартирі по [ADDRESS] . [PERSON] називала [PERSON] своїм чоловіком, ставила до нього як до чоловіка. Вони разом купляли продукти в магазині, були на його весіллі як пара. В 2019 році [PERSON] та [PERSON] придбали за кошти [PERSON] автомобіль КІА. [PERSON] працювала у нього бухгалтером, мала високий дохід, оскільки працювала на декількох підприємствах бухгалтером. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знайомий із [PERSON] з 1994 року, вона працювала у нього бухгалтером. Йому відомо, що [PERSON] з 2016 року почала проживати разом із [PERSON] , сказала, що вийшла за нього заміж. В 2019 році [PERSON] та [PERSON] зареєстрували свій шлюб офіційно. В 2017 році [PERSON] переїхала жити в квартиру [PERSON] по [ADDRESS] . [PERSON] мала високий дохід, працювала бухгалтером на декількох підприємствах, давала кошти [PERSON] на сплату комунальних послуг. Свідок пояснив, що автомобіль КІА був придбаний за кошти [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила суду, що є матір`ю померлої [PERSON] . Відповідач [PERSON] проживав з її дочкою з 2016 року. [PERSON] та [PERSON] протягом 2016-2019 років постійно разом приїжджали до неї в гості, разом відпочивали, купували побутову техніку в квартиру. В 2019 році дочка сказала, що хоче із [PERSON] придбати автомобіль КІА, попросила в борг 7000 доларів США. Свідок пояснила, що дала їй ці кошти в борг, але у зв`язку із тим, що дочка важко захворіла, вона дозволила [PERSON] не повертати гроші. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він проживав із померлою [PERSON] без реєстрації шлюбу з 2006 по 2009 роки, а потім вони підтримували дружні стосунки. В 2015 році [PERSON] сказала, що виходить заміж за [PERSON] . В 2021 році [PERSON] захворіла, сказала, що піде від чоловіка. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. На підставі ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Позовні вимоги позивача в частині встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] у період з січня 2016 по 04.05.2019 року є безпідставними, оскільки не підтверджуються дослідженими по справі доказами. Вирішуючи спір, суд приймає до уваги висновки суду касаційної інстанції, які викладені у наступних постановах. Так, у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17 (провадження № 61-1623св19) зазначено, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Верховний Суд у постанові від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19 (провадження № 61-3071св21) виклав правовий висновок, де зазначив, що лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Слід зазначити про те, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Позивач [PERSON] на підтвердження проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу посилався на показання свідків та фотознімки. Проаналізувавши показання, надані свідками, суд не встановив фактів, які дозволяють зробити висновок про те, що [PERSON] та [PERSON] мали стосунки, притаманні подружжю. Суд не бере до уваги пояснення свідків проте, що вони вважали [PERSON] та [PERSON] чоловіком та дружиною, оскільки вони поводили себе як подружня пара, разом гуляли, відпочивали, готували, їздили на відпочинок. Показання свідків ґрунтуються лише на власному сприйнятті обставин, а не на конкретних фактах. Так само суд відхиляє як докази фотознімки (а.с. 83-103), на яких зображено, що [PERSON] та [PERSON] разом відпочивають, готують їжу, проводять дозвілля. Суд вважає, що надані фотографії не доводять наявність між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, а лише підтверджують, що [PERSON] та [PERSON] разом проживали та мали близькі стосунки. Суд виходить із того, що наявність таких близьких стосунків між чоловіком та жінкою не обов`язково має означати, що вони проживають однією сім`єю один з одним. Як правило, шлюбу передує період знайомства, спільного проведення вільного часу, спільного проживання. Про наявність ознак спільного проживання однією сім`єю можна говорити, коли між чоловіком та жінкою з`являються спільні права та обов`язки, вони разом ведуть господарство, здійснюють спільні витрати в інтересах сім`ї, планують спільний бюджет. Суд вважає, що позивач [PERSON] та його представник не надали суду таких доказів, на підставі яких можна встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] у період з січня 2016 по 04.05.2019 року, а тому в задоволенні цієї позовної вимоги суд відмовляє. Щодо позовних вимог про визнання автомобіля «Kia Sportage» спільно нажитим майном подружжя [PERSON] та [PERSON] , то суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими внаслідок наступного. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина друга статті 328 ЦК України). Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 334 ЦК України). Частиною 1 ст.210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до статті 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Отже, правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі загальних положень ЦК України про перехід права власності за договором, спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Закону України «Про дорожній рух» та прийнятих на його виконання нормативних актів відповідних органів, що регламентують порядок державної реєстрації окремих видів транспортних засобів. Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року, № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Як було встановлено судом, [PERSON] , до реєстрації шлюбу із [PERSON] , уклав 19.04.2019 року договір купівлі продажу автомобіля «Kia Sportage». Вартість автомобілю була сплачена в повному обсязі 25.04.2019 року, а 26.04.2019 року був складений акт передачі-прийняття автомобіля, за яким автомобіль був переданий [PERSON] . Пунктом 3.2.2 Договору передбачено, що після отримання покупцем автомобіля у продавця згідно умов цього договору, покупець повинен провести державну реєстрацію автомобіля в уповноважених державних органах у порядку та в строки визначені чинним законодавством України (а.с. 60). Проте, автомобіль був зареєстрованим за [PERSON] 07.05.2019 року, тобто під час перебування у шлюбі із [PERSON] , оскільки шлюб був укладений 04.05.2019 року. Суд не погоджується із доводами [PERSON] та його представника в частині того, що право власності на автомобіль виникло з 26.04.2019 року, на підставі положень ст. 334 ЦК України, за якою право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна. Так, Верховний Суд при розгляді подібного спору у справі №683/2694/16-ц в постанові від 30.10.2019 року дійшов таких висновків. Доводи касаційної скарги про те, що право власності за договором купівлі-продажу автомобіля виникло у позивача з моменту передачі автомобіля за договором є безпідставними з огляду на зазначені вище обставини, яким судами надана належна правова оцінка про те, що спірний автомобіль у власність позивача не переходив, оскільки така передача не була оформлена у встановленому законом порядку. Таким чином, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Суд вважає, що після підписання акту приймання-передачі 26.04.2019 року спірний автомобіль КІА у власність [PERSON] не перейшов. Тому автомобіль є спільно нажитим майном подружжя [PERSON] та [PERSON] , оскільки право власності на автомобіль було набуте під час шлюбу. Разом з тим, позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності на 1/3 частину автомобіля в порядку спадкування після смерті [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки заявлені передчасно. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом заведена спадкова справа. [PERSON] не довів, що він позбавлений можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину. Тому суд вважає, що він може оформити право власності в порядку спадкування у нотаріуса. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на 2/3 частини банківського металу (золота), визнання грошових коштів в сумі 9000 доларів США спільно нажитим майном подружжя та стягнення з [PERSON] на його користь 6000 доларів США, то слід зазначити наступне. На підтвердження того, що після смерті [PERSON] залишилось майно у вигляді банківського металу (золота), суду надані: - квитанція від 06.07.2004 року про здійснення валютно-обмінної операції або операції з купівлі-продажу банківського металу без підпису, печатки, прізвища покупця (а.с. 16); - квитанція від 05.02.2008 року про здійснення операції з купівлі-продажу банківського металу без прізвища покупця (а.с. 17); - квитанція від 08.02.2005 року про здійснення валютно-обмінної операції або операції з купівлі-продажу банківського металу без прізвища покупця, підпису клієнта (а.с. 18). Суд відхиляє як докази вказані квитанції, оскільки вони не доводять, що банківські метали були придбані саме [PERSON] . Також суд звертає увагу на те, що [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] до 05.04.2007 року, тому ці банківські метали могли бути спільним майном подружжя. Суду не надано жодного доказу того, що на момент смерті [PERSON] , ці банківські метали не були відчужені, і перебували у власності [PERSON] [PERSON] у запереченнях на позов зазначив, що він нічого не знав про наявність банківських металів у [PERSON] , ніколи їх не бачив. Так само нічим не доведено, що після смерті [PERSON] залишились грошові кошти в сумі 9000 доларів США. Жодного доказу на підтвердження цієї обставини надано не було. Таким чином, у задоволенні позовних вимог, предметом яких є банківські метали (золото) та грошові кошти в сумі 9000 доларів США, суд відмовляє. У зв`язку із викладеним, суд вирішив задовольнити позовні вимоги частково в частині визнання автомобіля «Kia Sportage» спільно нажитим майном подружжя [PERSON] та [PERSON] , а в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом була задоволена одна позовна вимога немайнового характеру, за яку позивач сплатив судовий збір в сумі 992 гривні 40 копійок, то суд покладає на відповідача судовий збір у цьому розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: partial