Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою. Мотивує його тим, що 07.10.2019 року у темну пору доби поблизу с. Богушівка Луцького району сталася ДТП, у якій водій автомобіля «Toyota Auris», р.н. Республіки Польща [NUMBER] [PERSON] , при виявленні на смузі руху, по якій він рухався, зустрічного невстановленого легкового автомобіля, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, а змінив напрямок руху у ліву сторону та виїхав на смугу зустрічного руху де допустив зіткнення з автомобілем «Toyota Avensis», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався у напрямку м. Луцьк. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження, з яким був госпіталізований до КП «Луцька міська клінічна лікарня» та 14.11.2019 року, проходячи лікування у реанімаційному відділенні лікарні від отриманих травм помер. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2020 року відповідача було визнано винним у вчиненні даної ДТП. Вказує, що в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Toyota Avensis», р.н. [NUMBER] , який належав [PERSON] , отримав механічні пошкодження і відповідно до висновку експерта від 13.03.2023 року №СЕ-19/103-23/1698-АВ вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля становить 479107,00 грн. Зазначає, що згідно свідоцтва про спадщину за законом вона є спадкоємцем після смерті [PERSON] , як матір та успадкувала вказаний автомобіль. У зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача на її користь 479107,00 матеріальних збитків та судові витрати у справі. В ході розгляду справи представник позивача зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на користь позивача 349107,00 грн. матеріальних збитків, зазначивши, що автомобіль останнього на момент ДТП був застрахований і розмір заявлених вимог зменшено на страхову суму за шкоду, заподіяну майну потерпілого. В судовому засіданні представник позивача зменшені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подав. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.10.2019 року у темну пору доби поблизу с. Богушівка Луцького району сталася ДТП, у якій водій автомобіля «Toyota Auris», р.н. Республіки Польща [NUMBER] [PERSON] , при виявленні на смузі руху, по якій він рухався, зустрічного невстановленого легкового автомобіля, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, а змінив напрямок руху у ліву сторону та виїхав на смугу зустрічного руху де допустив зіткнення з автомобілем «Toyota Avensis», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався у напрямку м. Луцьк. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження, з яким був госпіталізований до КП «Луцька міська клінічна лікарня» та 14.11.2019 року, проходячи лікування у реанімаційному відділенні лікарні від отриманих травм помер (а.с. 21-26). Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2020 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні даної ДТП (а.с. 21-26), який ухвалою Волинського апеляційного суду від 13.09.2023 року залишено буз змін. Відповідно до вимог ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Із висновку експерта від 13.03.2023 року №СЕ-19/103-23/1698-АВ слідує, що вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля «Toyota Avensis», р.н. [NUMBER] становить 479107,00 грн. (а.с. 12-19). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.07.2020 року, власником автомобіля «Toyota Avensis», р.н. [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст.\~22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 3 ст.\~22\~ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За змістом статті 1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 41 п. 41.2 пп. в Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка". Як зазначив в судовому засіданні представник позивача, автомобіль відповідача був на іноземній реєстрації та мав іноземний страховий поліс, що з`ясовано при розгляду кримінальної справи, а тому позовні вимоги зменшено на 130000,00 грн. \~ \~ \~ \~Отже, дослідивши та оцінивши представлені суду докази, суд приходить до висновку, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає до задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути 349107,00 грн. у відшкодування завданої майнової шкоди. Водночас, на думку суду, не підлягають до задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.\~ У відповідності із ч. 3 ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги На підтвердження витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суду надано лише ордер від 03.04.2023 року (а.с. 47). При цьому, позивачем та його представником не представлено суду акту виконаних робіт та належних доказів їх оплати, а тому в цій частині позову слід відмовити. Крім цього, ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 4530,72 грн. понесених витрат за проведення експертизи. При цьому, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 3491,07 грн., який не сплачувався при зверненні до суду.

Outcome: partial