Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

22 червня 2023 року [PERSON] (далі позивач) звернулася в Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ м. КРИВОГО РОГУ; третя особа: [PERSON] про надання дозволу на реєстрацію дитини за місцем проживання без дозволу батька. Позовну заяву обґрунтував тим, що позивач та [PERSON] перебувають з 20 листопада 2021 року по теперішні час у шлюбі. Від шлюбу позивач та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Через недбалість подружжя, малолітній [PERSON] , [INFO] за місцем проживання ніде не зареєстрований. Позивач зверталася до органу місцевого самоврядування, але їй відмовили в реєстрації сина. Позивач просить суд надати дозвіл на реєстрацію неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] в місті її постійного перебування і проживання з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , без письмової згоди батька - [PERSON] . ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги, послався на обставини, що зазначені у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав судові відзив на позов, якому просив суд замінити відповідача на Департамент адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради та залучити в якості третьої особи Орган опіки та піклування Виконкому Покровської районної в місті Кривий Ріг ради. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 15 березня 2022 року. В судовому засіданні позивач суду пояснила, що не зареєстровано смерть [PERSON] , [INFO] , до суду про встановлення факту смерті відносно [PERSON] , [INFO] ніхто не звертався. Судом встановлено, що відповідно до сповіщення Металургійно - Довгинцівського об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 06 квітня 2023 року за №241/23, [PERSON] , 30 березня 2023 року під час участі в бойових діях, зник безвісті. ІV. Норми права. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76-80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності. Згідно з вимогами частини 3 статті 12 ЦПК України, частини 1, 5 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 4 статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч.2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Згідно з ч.1 cт.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч.1 ст. 161 СК України). Відповідно до cт.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Згідно п.18 розділу «Реєстрація місця проживання Правил реєстрації місця проживання затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків(крім випадків коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Результат аналізу статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2020 року у справі №520/13067/17 зробила висновок, що встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. V. Оцінка суду. Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази, приходить до наступного висновку. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, а тому в задоволенні позовної слід відмовити, враховуючи ту обставину, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, відповідачем у справі за вищезазначеними правовідносинами повинен буди батько малолітньої дитини.

Outcome: dismissed