Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Володченкова Євгенія Юрійовича звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовна заява надійшла 22 червня 2023 року, сформована в системі «Електронний суд» 21 червня 2023 року. 28 червня 2023 року здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями. Позивач посилається на те, що 29 листопада 2022 року між ним та відповідачкою укладений договір позики № 29/11-22, за умовами якого відповідачка отримала грошову позику у розмірі 11\~756 доларів США, яку зобов`язалася повернути в термін до 01 січня 2023 року єдиною сумою в доларах США або за погодженням з позикодавцем у гривні готівкою. Станом на 21 червня 2023 року відповідачка не повернула позичені кошти, ухиляється від виконання своїх обов`язків за договором. Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики у розмірі 667\~777 грн 79 коп, яка за змістом позовної заяви складається з наступного: -сума боргу 474\~824 грн 84 коп, -інфляційне збільшення 15\~356 грн 95 коп, -три відсотки річних 6596 грн, -штраф за порушення строків оплати відповідно до пункту 3.2 договору 171\~000 грн. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 132721 від 29 червня 2023 року, адреса реєстрації [PERSON] [ADDRESS] . 29 червня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відзиву на позов не надійшло. Сторонами не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, також не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Як передбачено статтями 1046-1048 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи видно, що 29 листопада 2022 року в простій письмовій формі укладений договір позики № 29/11-22 між позикодавцем [PERSON] та позичальником [PERSON] . (а.с.10-11) За умовами договору позикодавець надає позичальнику грошові кошти готівкою в іноземній валюті 11\~756 доларів США, яка на момент передачі еквівалентна по середньо ринковому курсу долара по відношенню до гривні 40,39 та складає 474\~824 грн 84 коп. Факт отримання позичальником зазначеної суми підтверджується розпискою. Пунктом 2.6. договору позики визначено, що позичальник зобов`язується повернути позичені кошти єдиною сумою у доларах США, або за погодженням з позикодавцем у тому числі курсу валют, у гривні готівкою до 01 січня 2023 року. Згідно з пунктом 3.2 договору позики сторони домовились, що за кожен день прострочення виконання зобов`язання позичальником, починаючи з 02 січня 2023 року позичальник сплачує на користь позикодавця штраф у розмірі 1000 грн за кожну добу такого прострочення до повного погашення заборгованості. Як визначено частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України). Договором позики, укладеним між сторонами, встановлено термін виконання зобов`язання позичальника щодо повернення коштів 01 січня 2023 року. Станом на день звернення позивача до суду борг не повернуто, як видно зі змісту позовної заяви, будь-яких доказів протилежного судом не отримано. Статтею 524 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 Цивільного кодексу України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Саме такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц. Крім того у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника (в іноземній валюті та у гривневому еквіваленті), внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Зі змісту договору позики та розписки позичальника видно, що [PERSON] отримала у позику готівкові кошти в іноземній валюті - 11\~756 доларів США. Позивач просить стягнути з відповідачки суму боргу у національній валюті, у тому розмірі, яка визначена договором позики як еквівалентна сумі позики у доларах США на день укладення договору, а саме - 474\~824 грн 84 коп. Відповідно до положень частини 2 статті 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Укладеним між сторонами договором позики визначено гривневий еквівалент отриманої у позику грошової суми, позивач просить стягнути з відповідачки борг за договором позики саме у цьому розмірі і у національній валюті. Тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки боргу за договором позики від 29 листопада 2022 року у розмірі 474\~824 грн 84 коп підлягають задоволенню. Як визначено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 \~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позивачем нараховані штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язання за договором позики, передбачені цим договором (пункт 3.2) а також статтею 625 Цивільного кодексу України за період з 02 січня 2023 року по 21 червня 2023 року. У цей період на території України діяв правовий режим воєнного стану, який до теперішнього часу не припинено і не скасовано. Тому не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідачки інфляційного збільшення, трьох відсотків річних та штрафу за порушення строків оплати відповідно до пункту 3.2 договору позики. Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 6677 грн 78 коп (один відсоток ціни позову), що підтверджується квитанцією від 21 червня 2023 року (а.с.1). Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 474\~824 грн 84 коп. Пропорційно до цієї суми судові витрати на сплату судового збору, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача 4748 грн 24 коп. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. До позовної заяви додано копію договору про надання правової допомоги № 20/06 від 20 червня 2023 року, укладеного між адвокатом Володченковим Євгенієм Юрійовичем та клієнтом [PERSON] та додаткової угоди до цього договору. (а.с.6-7) Згідно додаткової угоди позивачем та адвокатом погоджено розмір гонорару адвоката 25\~000 грн. Обсяг послуг, які надаються адвокатом: підготовка необхідних документів, подача документів до суду та участь у судовому процесі. \~ \~Як визначено\~статтею 30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність»,\~гонорар є\~формою винагороди\~адвоката за\~здійснення захисту,\~представництва та\~надання інших\~видів правничої\~допомоги клієнту. \~Порядок обчислення\~гонорару (фіксований\~розмір,\~погодинна оплата),\~підстави для\~зміни розміру\~гонорару,\~порядок його\~сплати,\~умови повернення\~тощо визначаються\~в договорі\~про надання\~правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Договором про надання правової допомоги, укладеним між позивачем та адвокатом, визначено фіксований розмір гонорару 25\~000 грн за ведення справи про стягнення заборгованості за договором позики № 29/11-22 від 29 листопада 2022 року. Згідно з усталеною практикою Верховного Суду витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Тому підлягають розподілу між сторонами судові витрати на професійну правничу допомогу у фіксованому розмірі гонорару адвоката за ведення справи - 25\~000 грн. Розмір заявлених позовних вимог 667\~777 грн 79 коп, підлягають задоволенню позовні вимоги у розмірі 474\~824 грн 84 коп. Тобто підлягає задоволенню 71 відсоток заявлених вимог. Пропорційно розмір судових витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача: 25\~000 : 100 х 75 = 18\~750 грн.

Outcome: partial