Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , Ужгородської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Новицька Ольга Вікторівна про встановлення строку для прийняття спадщини, згідно з яким просить визначити [PERSON] , [INFO] , реєстрація місця проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті бабки [PERSON] , яка померла [INFO] , в три календарних місяці з дати набрання законної сили судовим рішенням по даній справі. Позовні вимоги мотивує тим, що позивачка проживає з чоловіком та дітьми в житловій квартирі [ADDRESS] , що належав покійній бабці [PERSON] . До останньої хвилини життя позивачка здійснювала догляд за бабкою [PERSON] . Бабка [PERSON] померла [INFO] . За життя померла заповіту та розпорядження стосовно належного їй майна не залишила, але завжди стверджувала, що таке майно залишиться позивачці як внучці, що проживала з нею. Щоб не виникало жодних конфліктів стосовно прийняття спадщини та оформлення документів на сімейних зборах було вирішено, що спадщину за покійною бабкою прийме мама позивачки, єдиний спадкоємець першої черги, відповідач по справі - [PERSON] , що проживала окремо, що приходилась покійній донькою. Позивачка як внучка покійної є спадкоємцем п`ятої черги (ст. 1265 ЦК України), і тому вважала, що мама вжила всіх необхідних дій і оформила спадщину за покійною бабкою, і мама так і казала: „не переживай, я все оформила, все в порядку. Бажаючи здійснити реєстрацію місця проживання в квартирі, де проживає, позивачка попросила в мами документи на квартиру [ADDRESS] , де проживаю, на що отримала відповідь, що вони в неї відсутні і вона спадщину не оформила, що стало повною несподіванкою. Позивачка, хоч і проживала з бабкою в одній квартирі, але на день її смерті реєстрація її місця проживання була за іншою адресою, а в квартирі [ADDRESS] крім покійної бабки ніхто інший зареєстрованим не був. Маючи намір оформити документи на спадщину, оскільки цього як вияснилось не зробила відповідач по справі як спадкоємець першої черги за покійною, позивачка звернулась до приватного нотаріуса. Проте, у прийнятті заяви їй в усній формі було відмовлено в зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини (десять місяців, що сплив 27.03.2023 року). На підставі письмового звернення приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Новицькою О.В. видано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру, якою підтверджено, що за померлою [PERSON] спадкова справа не відкривалась. Не подання заяви про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк, збільшений на період воєнного стану до десяти місяців, було пов`язане з наявністю спадкоємця першої черги, яка висловила своє бажання прийняти спадщину, а позивачка не бажала порушувати сімейні відносини з власною мамою та призводити до конфлікту в родині. Оскільки позивачка як внучка померлої є спадкоємцем п`ятої черги, то вважала, що подання такої заяви про прийняття спадщини є невиправданим, тим більше, що мама переконливо стверджувала, що прийняла спадщину за покійною бабкою і про її неприйняття мені об`єктивно не було відомо взагалі. Ухвалою від 19.07.2023 року провадження у зазначеній справі було відкрито в загальному позовному провадженні, та справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні. Розгляд справи відкладався. Відповідач [PERSON] 10.10.2023 подала заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Позивач та його представник в підготовче засідання не з`явились. До початку розгляду справи надійшла заява позивача про розгляд справи у його відсутності за наявними матеріалами. Представник відповідача Ужгородської міської ради у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлений. Третя особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору у судове засідання не з`явилась. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.05.2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про що зроблено відповідний актовий запис №735. Згідно з витягом із Спадкового реєстру №72517822 спадкова справа не відкривалась. На усне звернення [PERSON] приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Новицькою О.В. листом від 03.07.2023 №54/01-16 повідомлено, що у відповідності до п. 4.9. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого Міністерством юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України - не раніше зазначених у цих статтях строків. Відповідно до п.4.12. Порядку свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до ст.1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 вказаного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1272 ЦКУ, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру №72517822 від 18.05.2023 р., спадкова справа за померлою [INFO] [PERSON] не заводилась. Виходячи з вищевикладеного, вбачається, що був пропущений встановлений законом строк на прийняття спадщини. Якщо строк було пропущено з поважних причин, то питання щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини має вирішуватись в судовому порядку. Згідно з копією паспорту [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] . Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 23.08.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис 488. Згідно з копією свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , батьки [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією першої сторінки паспорту серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , код фізичної особи- платника податків [NUMBER] . Згідно з копією повторно виданого свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 29.04.1982 року Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно з копією свідоцтва про народження [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з актом про фактичне місце проживання від 09.10.2023 підтверджено той факт, що в будинку за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] , 1935 року народження, проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджено також письмовими заявами сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідач [PERSON] подала заяву про визнання позовних вимог. Загальні положення про спадкування визначені\~главою 84 ЦК України. Відповідно до\~ст. 1216 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.1, 2\~ст. 1220 ЦК України). Частинами 1 та 2\~ст. 1269 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1\~ст. 1270 ЦК України). З урахуванням Постанови КМУ від 24 червня 2022 р. № 719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану» строк для прийняття спадщини для спадкоємців [PERSON] до 27.03.2023. Позивач повідомила, що проживала з бабкою та здійснювала догляд за нею до моменту її смерті, вважала, що мати прийме спадщину як спадкоємець першої черги. У зв`язку з незверненням матері у встановлений строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, здійснюючи догляд за бабкою за місцем спільного проживання, вважає наявним право як спадкодавця п`ятої черги на встановлення строку для прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] подала заяву про визнання позовних вимог, мотивуючи складними відносинами з матір`ю, донька-позивач проживала з бабкою десять років та здійснювала догляд за нею. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені\~ст. 1272 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. В пункті 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 17 жовтня 2018 року, справа № 681/203/17-ц, зазначив, що гарантоване статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Звертаючись до суду з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини, позивач свої вимоги обґрунтовувала тим, що у встановлений законом строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що її мати як спадкоємець першої черги прийняла спадщину. Оскільки остання не прийняла спадщину, а зважаючи на проживання позивачки з бабкою в одній квартирі, вважає пропущеним строк з поважних причин. Діючи в межах норм закону, суд вважає, що необізнаність спадкоємця про необхідність звернення до нотаріуса для прийняття спадщини, вважаючи, що це зробила мати, а також наявність різної реєстрації місця проживання позивача та спадкодавця, за наявності фактів спільного проживання, є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 та ч. 3 ст. 1296\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оцінюючи доводи позивача та надані нею докази в обґрунтування позовних вимог, визнання позову відповідачем, суд вважає, що у своїй сукупності вони свідчать про те, що позивач мала об`єктивні причини пропуску у своєчасному поданні заяви про прийняття спадщини, оскільки вона не знала про таку необхідність. Крім того, суд враховує, що визнання поважними причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб, суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості (ст. 3 ЦК України). З врахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved