Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька, який є непрацездатною особою, з посиланням на ті обставини, що він є рідним батьком відповідача. Він разом зі своєю жінкою [PERSON] та сином [PERSON] проживали однією сім`єю у смт.Орілька, Лозівського району Харківської області. Під час спільного проживання вони з дружиною піклувалися про свою дитину. Позивач зазначає, що він не працював, однак займався вирощуванням крупної рогатої худоби, грошові кошти від реалізації якої витрачались на потреби сім`ї. 19.09.2018 року йому виповнилося 60 років, тому він є непрацездатною особою. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу пенсію не отримує. Його становище є вкрай нужденним, так як відсутні доходи, їжею та одягом допомагають сусіди, син відмовився надавати будь-яку допомогу. Крім того страждає на хронічні захворювання і тому потребує періодичного лікування. Відповідач є працездатною особою, та має можливість надавати матеріальну допомогу. У зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання у розмірі 2000 гривень щомісячно. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 04.10.2023 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області клопотання представника відповідача [PERSON] про здійснення розгляду справи в загальному позовному провадженні залишено без задоволення. Не погодившись з позовом, представник відповідача подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що позивач не виконував своїх батьківських обов`язків, фактично нехтував вихованням сина, не піклувався про нього, не цікавився успіхами, інтересами, та не приймав участі у його вихованні, духовному розвитку, матеріальному утриманні. Повністю його вихованням займалась мати. Крім того батько вів аморальний спосіб життя, вживав алкоголь, у зв`язку з чим його було засуджено за вчинення крадіжок. Також позивач з 1986 року, тобто на момент, коли відповідачу виповнилось 3 роки, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом вживання алкоголю зі шкідливими наслідками. Позивач у судовому засіданні пояснив, що син відмовився матеріально допомагати йому. Він разом з дружиною тримали корів, телят, кошти від продажу тварин йшли на потреби сина. Позивач зазначив, що працював на підприємствах, однак трудову книжку втратив. Також повідомив, що з 1981 року по 2003 рік знаходився з дружиною в офіційному шлюбі, потім шлюб був розірваний, однак вони продовжували жити разом. В судових дебатах позивач відмовився від стягнення аліментів у розмірі 2000 грн., а просив, щоб син зареєстрував його в будинку, бо йому ніде жити. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснив, що батько його матеріально не забезпечував, жив сам по собі, завжди п`янствував. Гроші за корів пропивав. Вихованням не займався. Один раз батько його викрав, мати бігала шукала та забирала з потягу. Другий раз, коли він був маленький, гуляв з батьком, однак батько за ним не дивися, у зв`язку з чим він ледве не втопився у фонтані. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності судом було встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] є батьком відповідача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] (матір`ю відповідача) був розірваний 14.11.2006 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Згідно Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, Індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] за звітний рік 2017, позивач отримав за рік 4409,25 грн. В графі «Найменування страхувальника» зазначено Державна установа «Первомайська виправна колонія (№17)» (а.с.10). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 26.07.2023 року за період з 1 кварталу 2023 року по 1 квартал 2023 року інформація про доходи відносно [PERSON] відсутня (а.с.11). Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України №208431 від 10.07.2023 року, [PERSON] на обліку не перебуває та пенсію не отримує (а.с.12). Відповідно до довідки КНП «Лозівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Лозівської міської ради Харківської області [PERSON] страждає на ІХС. Дифузний кардіосклероз. Алкогольна епілепсія (в анамнезі). Згідно вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.11.2015 р. [PERSON] був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. З даного вироку вбачається, що [PERSON] 12.04.2013 був засуджений Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 297 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки. [PERSON] з 28.08.2004 року перебуває в шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З довідки заступника директора з керівництва ПУМА № 78 від 14.09.2023, [PERSON] з 18.08.2016 по теперішній час працює в ПУМА ДП «Укрхімтрансаміак» м. Лозова, вул.. Свободи, б. 53, штукатуром ремонтно-будівельної дільниці. Згідно з Законом України від 15.03.2022 № 2136-ІХ наказом по ПУМА ДП «Укрхімтрансаміак» від 29.04.2022 № 105 з [PERSON] призупинений трудовий договір з 01.05.2022. Відповідно до ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно ст.12\~ЦПК України цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом.\~Кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Визначений статтею 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.77\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Ст.204 СК України передбачено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.11.2015 р., яким [PERSON] був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, вбачається, що позивач [PERSON] з 1986 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом вживання алкоголю зі шкідливими наслідками, за місцем проживання характеризується негативно. Даний злочин [PERSON] вчинив в стані алкогольного сп`яніння. Таким чином, матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] належним чином виконував свої батьківські обов`язки по вихованню і утриманню сина [PERSON] , а навпаки свідчать про те, що позивач вів аморальний спосіб життя, протягом всього життя ніде офіційно не працював. Докази про те, що позивач тримав худобу і кошти за продаж цієї худоби йшли на утримання сина, до суду надані не були. Доводи позивача про те, що він працював на підприємствах, однак втратив трудову книжку, суд вважає безпідставними, оскільки, підтверджуючих довідок з підприємств, про те, що позивач працював на підприємствах до суду надано не було. Крім того, з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, Індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] вбачається, що єдиним страхувальником за все життя [PERSON] зазначено Державна установа «Первомайська виправна колонія (№17)» (а.с.10). Щодо долучених до позовної заяви пояснень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на підтвердження виконання позивачем батьківських обов`язків, то суд не бере їх до уваги, оскільки такого порядку надання показань свідків цивільно-процесуальним законодавством не передбачено. Зокрема, у ст.ст.90-93 ЦПК встановлено спеціальний порядок допиту свідків, що передбачає їх виклик у судове засідання з наданням права задати їм питання усім учасникам справи. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19). Клопотання про допит свідків в судовому засіданні [PERSON] не заявляв. Крім того, посилаючись на потребу в допомозі від повнолітнього сина та недостатність коштів для задоволення своїх потреб, позивач в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не надав суду доказів щодо розміру своїх витрат на забезпечення життєдіяльності (чеки за ліки та продукти харчування, квитанцій про сплату за житлово-комунальні послуги тощо). Тому суд не може перевірити обґрунтованість заявлених до стягнення аліментів у визначеному ним розмірі. Окрім зазначеного, в судових дебатах позивач відмовився від стягнення аліментів в розмірі 2000 грн, та просив щоб син надав хату, зазначив, «що йому ті 2000 грн., йому потрібна криша над головою». Тобто з викладеного вбачається, що позивач в судових дебатах відмовився від позову про стягнення аліментів та змінив предмет позову. Ч. 2, 3 ст. 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у\~статті 43\~цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. З урахуванням\~викладеного,\~враховуючи,\~що позивач\~ухилявся від\~виконання своїх\~батьківських обов`язків\~по відношенню\~до свого\~сина [PERSON] ,\~не надав\~суду доказів\~щодо розміру\~своїх витрат\~на забезпечення\~життєдіяльності,\~беручи до\~уваги,\~те що\~позивач в\~судових дебатах\~відмовився від\~стягнення аліментів\~та просив,\~«щоб син\~надав хату»,\~тобто в\~порушення вимог\~ст.49\~ЦПК України\~змінив предмет\~позову, а суд в силу ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як в межах заявлених вимог, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України "Про судовий збір", а рішення ухвалено не на його користь, то судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed