Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 07.07.2021 він перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», обіймаючи посаду електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 4 розряду електрослужби дільниці плавки сировини та шихти цеху № 2 виробництва титанових шлаків та тетрохлориду титана № 2. Наказом № 87 від 06.04.2023 він був звільнений з 06.04.2023 за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. В день звільнення відповідач не провів повний розрахунок та не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі. У зв`язку з чим [PERSON] просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 40622,71 грн. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.07.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду на 19.09.2023 року. У судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що дійсно станом на 18.10.2023 існує заборгованість ТОВ «ЗТМК» по заробітній платі перед [PERSON] , яка після вирахування податків та зборів складає 40622,71 грн, що на переконання суду є визнанням позову. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд дослідивши докази по справі, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 07.07.2021 по 06.04.2023 [PERSON] перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», обіймаючи посаду електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 4 розряду електрослужби дільниці плавки сировини та шихти цеху №2 виробництва титанових шлаків та тетрохлориду титана № 2, що підтверджується копією трудової книжки та копією наказу про припинення трудового договору №87 від 06.04.2023 ( а.с. 5,6). Згідно розрахункового листка за квітень 2023 року (а.с. 7), у відповідача перед позивачем існує заборгованість з виплати [PERSON] заробітної плати (після утримання податків та обов`язкових платежів), а саме: за липень 2022 року 5207,14 грн, за серпень 2022 року 8849,07 грн, за вересень 2022 року - 10234,53 грн. за жовтень 2022 року - 5483,49 грн. за листопад 2022 року 6004,33 грн, за лютий 2023 року 52,12 грн, за березень 2023 року 5,19 грн. за квітень 2023 року - 4786,84 грн - всього в сумі 40622,71 грн (сорок тисяч шістсот двадцять дві грн 71 коп.). Факт існування даної заборгованості відповідачем не заперечується, як і не заперечується безпосередньо сума заборгованості. Таким чином, наданими належними письмовими доказами встановлений факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем по виплаті заробітної плати, що на теперішній час складає 40622,71 грн та підлягає стягненню на користь [PERSON] . Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче визначеної законом. Право на своєчасне отримання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 94 КЗпП та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За змістом ст. 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати (ч. 1). У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму (ч. 2). Факт існування даної заборгованості відповідачем не заперечується, як і не заперечується безпосередньо сума заборгованості. Таким чином, наданими належними письмовими доказами встановлений факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем по виплаті заробітної плати, що складає 40622,71 грн. та підлягає стягненню на користь [PERSON] . Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів у справах позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. За таких підстав, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved