Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 03.12.2012 року за №3231 було створено дитячий будинок сімейного типу родини [PERSON] та надано [PERSON] та [PERSON] статус батьків-вихователів. Для забезпечення дитячого будинку сімейного типу житлом на підставі рішення виконавчого комітету Личанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 27.04.2016 [PERSON] , як батьку-вихователю, надано ордер на службове приміщення, а саме: житловий будинок в [ADDRESS] . Відповідно до розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області в дитячий будинок сімейного типу прийняли [PERSON] , [INFO] . Вона проживала в дитячому будинку до досягнення повноліття. 08.11.2017 року [PERSON] була зареєстрована у житловому будинку в [ADDRESS] , оскільки була включена до числа дітей-вихованців дитячого будинку сімейного типу сім`ї [PERSON] . Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 09.07.2019 року за №529 [PERSON] , [INFO] виведено з числа дітей-вихованців дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з досягненням нею повноліття і фактично з того часу вона в дитячому будинку не проживає. Позивач та його дружина неодноразово просили та пропонували відповідачці, щоб вона знялася з реєстрації місця проживання за адресою дитячого будинку. Однак, не бажаючи цього робити, із незрозумілих для позивача причин, відповідачка до цього часу не знялась з реєстрації. Враховуючи зазначене, просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщення в будинку номер [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. У судове засідання відповідачка не з`явилась, через представника відповідачка направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій, крім цього, позовні вимоги визнала і просила їх задовольнити. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому відповідно до\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог статей\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право та примусове виконання обовязку в натурі. Правилами частин третьої\~статті 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно частини другої\~статті 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). Згідно зі\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. При цьому, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. З матеріалів справи судом встановлено, що розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 03.12.2012 року за №3231 було створено дитячий будинок сімейного типу родини [PERSON] та надано [PERSON] та [PERSON] статус батьків-вихователів. Для забезпечення дитячого будинку сімейного типу житлом на підставі рішення виконавчого комітету Личанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 27.04.2016 [PERSON] , як батьку-вихователю, надано ордер на службове приміщення, а саме: житловий будинок в [ADDRESS] . 25.05.2016 між Личанською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області (наймодавцем) та [PERSON] , як батьком-вихователем дитячого будинку сімейного типу родини [PERSON] , (наймач) було укладено договір найму житлового приміщення, а саме: житлового будинку в [ADDRESS] . Відповідно до розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області в дитячий будинок сімейного типу прийняли [PERSON] , [INFO] . Вона проживала в дитячому будинку до досягнення повноліття. 08.11.2017 року [PERSON] була зареєстрована житлового будинку в [ADDRESS] , оскільки була включена до числа дітей-вихованців дитячого будинку сімейного типу сім`ї [PERSON] . Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 09.07.2019 року за №529 [PERSON] , [INFO] виведено з числа дітей-вихованців дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з досягненням нею повноліття. Після досягнення повноліття, відповідачка вибула з прийомної сім`ї - дитячого будинку сімейного типу і фактично з того часу в дитячому будинку не проживає. Будь-яких речей відповідачки в будинку за місцем її реєстрації не зберігається, ніякої участі в утриманні житлового будинку, оплаті комунальних послуг вона не приймає і будь-якого відношення до житлового будинку не має. Вказані обставини підтверджується актом обстеження. Позивач та його дружина неодноразово просили та пропонували відповідачці, щоб вона знялася з реєстрації місця проживання за адресою дитячого будинку. Однак, із незрозумілих для позивача причин, відповідачка до цього часу не знялась з реєстрації. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Згідно із частиною четвертою статті 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до статті 64 Житлового кодексу України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються на рівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно зі статтею 71Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72 Житлового кодексу України дає підстави для висновку про те, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин (Постанова Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі N 490/12384/16-цз). Враховуючи те, що відповідачка понад 6 місяців не проживає у вказаному житловому будинку, вибула з дитячого будинку у зв`язку з досягненням повноліття та відповідно до розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, при цьому, вона не бажає самостійно знятись з реєстрації, а її реєстрація за вище зазначеною адресою без проживання порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 47 Конституції України, ст.ст.9, 64, 71, 72 Житлового кодексу України,

Outcome: approved