Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

у серпні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить: розірвати договір на туристичне обслуговування № 12/21-12532 від 25.01.2022 року, укладений між ним та ФОП [PERSON] , який діяв від імені ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine на підставі укладеного Агентського договору по реалізації туристичних продуктів № ТС419/30-07 від 30.07.2018 року; стягнути з ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine 35 400,00 грн сплаченого авансового платежу за договором на туристичне обслуговування № 12/21-12532 від 25.01.2022 року, укладений між ним та ФОП [PERSON] , який діяв від імені ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine на підставі укладеного Агентського договору по реалізації туристичних продуктів № ТС 419/30-07 від 30.07.2018 року. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначає, що 25.01.2022 року між ним (Турист) та ФОП [PERSON] (Турагент), який діє від імені і за дорученням ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine (Туроператор), укладено договір на туристичне обслуговування № 12/21-12532, за змістом якого Туроператор зобов`язується відповідно до бронювання Турагента, здійсненого за замовленням Туриста (Замовника), надати комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), надати інформаційно-консультаційні послуги, а Турист зобов`язаний на умовах цього договору прийняти та оплатити їх (попередня повна вартість туристичного продукту на день укладення Договору та листа бронювання склала 118 000,00 грн). На виконання умов вказаного Договору позивачем сплачено перший платіж у розмірі 30 % вартості туру - 35 400,00 грн, що також вбачається із змісту Додатку № 1 до вказаного договору. [PERSON] зауважує, що 24.02.2022 року в зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» по всій території України введено військовий стан. Позивач вказує, що військова агресія російської федерації проти України, введення воєнного стану в Україні стали перепоною для здійснення туристичної поїздки. Під час виконання умов договору на туристичне обслуговування було допущено порушення істотних умов Договору та не виконано взяті на себе зобов`язання за цим договором. На цей час оплачені грошові кошти Туроператором досі не повернуті, а листи-вимоги про повернення коштів відповідачем та ФОП [PERSON] залишено без реагування. Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який просить задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 14.08.2023 року відкрито провадження в указаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, призначено судовий розгляд на 17.10.2023 року (а.с. 40-41). 05.10.2023 року до суду від представника третьої особи - Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, надійшли письмові пояснення, в яких останнє зазначає, що наразі актив за ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 28.07.2022 року в справі № 758/5973/22 від органів прокуратури за актом приймання-передачі не переданий. На корпоративні права у вигляді 100 % статутного капіталу TOB «ТТВК», передані в управління АРМА ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 15.06.2022 року в справі № 758/4214/22, Національним агентством накладено обтяження шляхом заборони розпорядження та/або користування. Наразі, актив знаходиться на стадії підготовки до конкурсу з відбору управителя, який незабаром буде оголошений, у зв`язку із переліченими обставинами просить прийняти законне, обґрунтоване судове рішення в даній справі з урахуванням наданих письмових пояснень. Від відповідача письмовий відзив на вказану позову заяву до суду не надійшов. Від третьої особи ФОП [PERSON] письмових пояснень на вказану позову заяву до суду не надійшло. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 25.01.2022 року позивач (Турист) та ФОП [PERSON] (Турагент), який діяв від імені і за дорученням ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine (Туроператор), уклали договір на туристичне обслуговування № 12/21-12532 (а.с. 12-18). За змістом укладеного договору, Туроператор зобов`язується відповідно до бронювання Турагента, здійсненого за замовленням Туриста (Замовника), надати комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), надати інформаційно-консультаційні послуги, а Турист зобов`язаний на умовах цього договору прийняти та оплатити їх (п. 2.1. цього Договору). Повноваження Турагента, що має право діяти від імені Туроператора, визначені умовами Агентського договору № ТС 419/30-07 від 30.07.2018 року по реалізації туристичних продуктів. Згідно з Листом бронювання/програмою туристичного обслуговування, Додаток 1 до Договору № № 12/21-12532 від 25.01.2022 року, позивач з дружиною [PERSON] , мали летіти на відпочинок в Туреччину, курорт Белек, термін туру з 14.05.2022 року по 21.05.2022 року. Повна вартість туристичного продукту становить 118 000,00 грн. На момент укладення цього Договору Турист оплачує авансовий платіж у розмірі 35 400,00 грн, що складає 30 % від попередньої вартості туру, а повна вартість повинна бути здійснена не пізніше 14 днів до вильоту (а.с. 18-19). Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, Туроператор зобов`язується відповідно до бронювання Турагента, здійсненого за замовленням Туриста, надати комплекс туристичних послуг, інформаційно-консультативні послуги, а Турист зобов`язується на умовах Договору прийняти та оплатити їх. Відповідно до п. 5.11 Договору, у випадку невиконання умов договору з боку Туроператора, Турист має право вимагати повернення оплачених коштів за ненадані послуги у документально підтвердженому розмірі відповідно до законодавства. Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року з подальшим продовженням його дії. Судом встановлено, що у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні позивач не скористався послугами з туристичного обслуговування. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями ст. 20 Закону України «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом, а якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про туризм» суб`єкти туристичної діяльності зобов`язані надавати туристичні послуги в обсягах та в терміни, обумовлені договором. Згідно з приписами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення правовідношення та відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч. 7 ст. 20 Закону України «Про туризм» кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі: 1) погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків; 2) непередбаченого підвищення тарифів на транспортні послуги; 3) запровадження нових або підвищення діючих ставок податків і зборів, інших обов`язкових платежів; 4) істотної зміни курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена ціна туристичного продукту; 5) домовленості сторін. Згідно з ч. 8ст. 20 Закону України «Про туризм» туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Відповідно до ч. 2 ст. 903 ЦК України якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Частинами 8 та 9 ст. 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста. Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою. Судом встановлено, що під час виконання умов Договору на туристичне обслуговування відповідачем допущено порушення істотних умов Договору та не виконано взяті на себе зобов`язання за цим Договором. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. Згідно з ч. 1 ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. За викладених обставин, вимоги позивача в частині розірвання договору на туристичне обслуговування № 12/21-12532 від 25.01.2022 року, укладений між ним та ФОП [PERSON] , який діяв від імені ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine на підставі укладеного Агентського договору по реалізації туристичних продуктів № ТС419/30-07 від 30.07.2018 року, підлягають задоволенню. Поряд із цим, що стосується вимог позивача про стягнення коштів, то суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу здійснення позивачем оплати авансового платежу - грошових коштів в розмірі 35 400,00 грн, чи будь-якої іншої суми на виконання умов договору на туристичне обслуговування № 12/21-12532 від 25.01.2022 року. Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами - підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність та Порядок ведення типової форми, за якою здійснюється облік доходів і витрат, фізичними особами - підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 13.05.2021 року № 261. Згідно з пп. 6 п. 1 вказаного Порядку, документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів (робіт, послуг). Проте, жодного з перелічених документів матеріали справи не містять. Доказів того, що ФОП [PERSON] виставляв рахунок позивачу на оплату на суму в розмірі 35 400,00 грн, а [PERSON] оплатив такий рахунок, останнім не надано. При цьому, самим по собі лише листом бронювання/програмою туристичного обслуговування, як Додаток 1 до договору на туристичне обслуговування № 12/21-12532 від 25.01.2022 року вказані обставини не можуть підтверджуватися, оскільки додаток до договору - це документ, який містить доповнення, уточнення, додаткові роз`яснення, пояснення умов договору, перелік конкретних товарів, послуг тощо, і не є первинним документом, тобто не містить відомості про господарську операцію (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Крім того, у вказаному листі зазначено, що на момент укладення цього Договору турист «оплачує», а не «оплатив» авансовий платіж у розмірі 35 400,00 грн. Оскільки, [PERSON] не доведено факт оплати вказаної суми авансового платежу відповідачу, чи на користь третьої особи - ФОП [PERSON] , тому правових підстав стверджувати, що ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine він неповернутий немає, отже, за таких обставин, вимоги позивача про стягнення сплачених на виконання договору на туристичне обслуговування № 12/21-12532 від 25.01.2022 року коштів задоволенню не підлягають. Інші доводи учасників справи, які наведені в позові та відповідних письмових поясненнях, не впливають на висновки суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений ним у повному розмірі судовий збір у сумі 1073,60 грн (за задоволення вимоги немайнового характеру), з огляду на те, що останнім під час подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер сплачено його не в повному обсязі, оскільки ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial