Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення обмежувального припису стосовно [PERSON] шляхом встановлення наступних заходів тимчасового обмеження прав: - заборонити перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на строк до 6 місяців; - усунути перешкоди у користуванні кухонною технікою, що є об`єктом права спільної сумісної власності; - заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу - [PERSON] , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним на строк 6 місяців; - заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою - [PERSON] або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заява обгрунтована тим, що заявник [PERSON] проживає разом зі своїм батьком - [PERSON] , мамою - [PERSON] , сестрою - [PERSON] та братом - [PERSON] , у квартирі [ADDRESS] , яка належить всім на праві часткової власності. [PERSON] є рідним братом заявника та, незважаючи на це, вже тривалий час застосовує домашнє насильство щодо заявника, ображає нецензурними словами, погрожує йому, провокує на конфлікт, забороняє заявнику користуватись кухонними пристроями. Відповідно до виписки із медичної карти хворого від 30.08.2022 року у заявника встановлено діагноз - бронхіальна астма. [PERSON] неодноразово та впродовж тривалого часу намагається завдати заявнику тілесних ушкоджень, інколи і завдає, зокрема 22.08.2022 року вдарив по голові, не дає спати, кричить на нього, лається та погрожує вбити. Поведінка [PERSON] негативно впливає на здоров`я заявника та психологічний стан, заявник боїться за своє життя коли він знаходиться поряд, зважаючи на свій діагноз та гості приступи астми після дій брата. Протягом останніх років заявник багато разів звертався до правоохоронних органів, внаслідок чого щодо [PERSON] складались протоколи про адміністративне правопорушення та останнього неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2КУпАП постановами Деснянського районного суду м. Києва. Згідно відповіді Деснянського УП ГУ НП у м. Києві від 08.09.2023 року з 01.01.2021 року по теперішній час зафіксовано 15 звернень [PERSON] до поліції, що стосувались неправомірних дій [PERSON] та складено 4 протоколи за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а також розпочато два кримінальні провадження від 12.07.2022 року та 20.07.2022 року. Крім того, за зверненнями [PERSON] 03.07.2023 року щодо [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення, 21.06.2023 року з [PERSON] проводились профілактична робота, 24.05.2023 р. щодо [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення та проведено профілактичну бесіду. Заявник з 2023 року перебуває на обліку в Деснянському районному в м. Києві центру соціальної служби, як особа, що опинилась в складних життєвих обставинах. Отже, неодноразові звернення заявника до правоохоронних органів з підстав вчинення відносно нього домашнього насильства, свідчить про наявність тривалого конфлікту та підтверджують факт того, що його брат систематично вчиняє по відношенню до нього домашнє насильство, при цьому не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, не бажає змінювати свою поведінку, яка носить тривалий та системний характер. Оскільки заявник є жертвою домашнього насильства, останній звернувся до суду в порядку положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та просить застосувати відносно кривдника обмежувальний припис. В судове засідання заявник та представник заявника надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, вимоги заяви підтримали в повному обсязі та просили про її задоволення. Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд вважає за можливим проводити слухання справи у відсутності осіб та ухвалити рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] проживає разом зі своїм батьком - [PERSON] , матер`ю - [PERSON] , сестрою - [PERSON] та братом - [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , яка належить всім на праві часткової власності. Відповідно до копій постанов Деснянського районного суду м. Києва від 31.03.2021 року, 10.09.2021 року, 03.11.2021 року, 09.06.2022 року, 04.07.2023 року по справі №754/8433/23, 04.07.2023 рок по справі №754/8432/23, [PERSON] неодноразово було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП та накладені адміністративні стягнення. Відповідно до копії Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.07.2022 року відкрито кримінальне провадження: 12022105030000775 відносно [PERSON] за заявою [PERSON] , правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст.126 КК України. Крім того, матеріали справи містять неодноразові звернення [PERSON] щодо вчинення над ним домашнього насильства зі сторони [PERSON] . Відповідно до копії довідки №930 від 08.09.2023 року, виданої Деснянським районним в місті Києві центром соціальних служб [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку Деснянського районного в місті Києві центру соціальних служб з 2023 року (договір №1172 від 08.09.2023), як особа, що опинилась в складних життєвих обставинах. Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров 'ю особи: Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється у т.ч. на колишнє подружжя. В силу положень ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (передування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об 'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання(перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв 'язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18 дійшов висновку, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків. Крім того, у вказаній постанові роз`яснено, що під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження в майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Долучені письмові докази по справі, свідчать про конфліктні взаємовідносини між сторонами, які можуть розцінюватись судом як домашнє насильство. З огляду на наявні у справі письмові докази, суд вважає, що заявником доведено існування загрози вчинення заінтересованою особою протиправних дій у майбутньому. Суд усвідомлює, що достатньою підставою для задоволення такої заяви є існування обґрунтованого побоювання вчинення такого насильства зі сторони заінтересованої особи у майбутньому, що у цій справи доведено. У зв`язку з вищевикладеним суд, приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав, поклавши на останнього на строк 6 місяців. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Отже, суд співставляючи інтереси учасників справи, враховуючи суспільні інтереси, приходить до переконання, що є достатніми аргументи заявника для видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] , тому заяву про видачу обмежувального припису необхідно задовольнити. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved