Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Підгороднянської об`єднаної територіальної громади, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка, кадастровий номер 6125286900:01:001:0502, площею 0,0587 га для індивідуального садівництва на території Підгороднянської об`єднаної територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області. Спадок був прийнятий за законом мамою позивача [PERSON] , [INFO] , та позивачем [PERSON] в рівних частинах, однак, свідоцтво про спадщину вони не отримували. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . В березні 2023 року [PERSON] звернувся до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори з усною заяво про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було видано йому 22 березня 2023 року на 1/2 спадкового майна. У видачі свідоцтва на частину, яка належала його мамі було відмовлено мотивуючи, що він пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини та запропонували звернутись до суду. Позивач вважає, що така відмова є несправедливою з огляду на наступне: 18 травня 2007 року батько [PERSON] , та мати [PERSON] , подарували йому 2/3 частки квартири за адресою [ADDRESS] . З цього моменту [PERSON] став власником цієї квартири, в якій до останнього дня проживала його мати. Останні роки перед смертю матері він проживав фактично з нею за адресою [ADDRESS] у зв`язку з тим, що вона важко хворіла, потребувала допомоги та піклування. Щодо вказаної земельної ділянки, то вона розміщена поруч із належною позивачу земельною ділянкою площею 0,0605 га кадастровий номер 6125286900:001:2874. Після смерті батька обробкою земельної ділянки кадастровий номер 6125286900:001:0502, господарською діяльністю і оплатою членських внесків СТ [INFO] на ній, займались спільно позивач та його матір [PERSON] . Після смерті матері обробкою даної ділянки землі, господарською діяльністю на ній і оплатою членських внесків до СТ [INFO] займався позивач особисто. З урахуванням викладеного, [PERSON] просив: встановити факт постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] як однієї родини, а також факт спільної господарської діяльності разом з нею на земельній ділянці кадастровий номер 6125286900:001:0502, спільних витрат направлених на господарську діяльність на цій землі і продовження членства в СТ [INFO], знову ж як однієї родини, а після смерті матері одноосібного заняття позивачем на цій землі господарської і фінансовою діяльністю по її утриманню на протязі більше 6-ти років, а отже - визнання права власності на спадкове майно, а саме 1/2 земельної ділянки кадастровий номер 6125286900:01:001:0502, яке знаходиться на території Підгороднянської об`єднаної територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 липня 2023 року відкрито провадження у справі № 607/13146/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 31 серпня 2023 року та 01 вересня 2023 року позивач звертався із заявами про приєднання до справи додаткових документів. Протокольною ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2023 року витребувано від ПершоїТернопільської державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 15 вересня 2023 року на адресу суду надійшла відповідь про те, що спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] станом на 20 вересня 2023 року у ПершійТернопільській державній нотаріальній конторі не заведена. 29 вересня 2023 року позивач звернувся із клопотанням про приєднання до справи додаткових документів. Також додатково пояснив, що до позову не були додані оплачені ним рахунки за житлово-комунальні послуги, надані за місцем проживання матері: [ADDRESS] . Їх оплата здійснювалася позивачем щомісяця після смерті батька і навіть після смерті матері, адже квартира на [ADDRESS] була власністю позивача. Проте через їх великий обсяг у місці зберігання решти документів, було вирішено їх не зберігати, тим більше, що останні 2 роки позивач для оплати рахунків користується можливостями Монобанку . Проте, 21 вересня 2023 року під час прибирання в хаті, був висунутий ящик з документами і під ним виявилися 6 парних документів, які випали з ящика до задньої стінки тумбочки, і таким чином врятувалися від знищення. Щомісяця позивач оплачував рахунки матері. На них вказано прізвище та ініціали батька [PERSON] та його іменний код [NUMBER] , які через не суттєвість мама вирішила не міняти. Одночасно позивач оплачував і власні рахунки за житлово-комунальні послуги. Таким чином видно, що рахунки позивача і матері сплачувалися ним в одному поштовому відділенні, в один час з інтервалом у декілька хвилин. Аналогічною була ситуація з щомісячною оплатою позивачем рахунків матері Укртелекому за телефон, зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Проте зберігся лише один касовий чек Укрпошти від 23 вересня 2016 року. Вказані документи можуть довести та підтвердити юридичний факт спільного сімейного бюджету [PERSON] і [PERSON] . Вказані документи є важливі для справи з огляду на підтвердження факту єдиної родини [PERSON] і [PERSON] які не лише постійно проживали разом, займалися не тільки спільною господарською діяльністю, але і мали спільний сімейний бюджет. Протокольною ухвалою суду від 29 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, який розпочато в тому ж складі суду та учасників. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Представник відповідача Підгороднянської об`єднаної територіальної громади в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, щодо вирішення позову покладався на думку суду. Представник третьої особи Першої Тернопільської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, щодо вирішення позову покладався на думку суду. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що живе за адресою: [ADDRESS] . Знає, що позивач фактично проживав із мамою після смерті батька, возив її на дачу, ринок, ходив у аптеки, допомагав готувати їсти. Близько шести років вони так проживали за адресою: [ADDRESS] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що живе за адресою: [ADDRESS] близько 20 років, є сусідкою [PERSON] та його матері. Знає, що позивач фактично проживав із мамою за адресою: [ADDRESS] , доглядав за нею, вона хворіла. Близько п`яти років вони проживали спільно до дня смерті матері. А до того часу він часто навідувався. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] проживав із [PERSON] до її смерті, доглядав її, разом обробляли дачу. Свідок возив продукти на вул. Л. Українки з 80-х років до 2017 року. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] постійно проживав із батьками за адресою: [ADDRESS] і разом обробляли дачу. Постійно працював на дачі і допомагав батькам. Свідок постійно бачив [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , бо він також доглядав свою маму, яка жила за адресою: [ADDRESS] . Заслухавши пояснення позивача, покази свідків, ознайомившись із листом представника відповідача, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне. 30 листопада 1993 року [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на мелю серії ТР № 08788 на земельну ділянку площею 0,0600 га на території Підгороднянської сільської ради народних депутатів для ведення садівництва. 18 травня 2007 року [PERSON] та [PERSON] (дарувальники) та [PERSON] (обдаровуваний) уклали договір дарування 2/3 частки квартири за адресою [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Магдич О. О. та зареєстровано у реєстрі за № 1948. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 20 липня 2017 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Як вбачається із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6102150832016 від 22 січня 2016 року, земельна ділянка площею 0,0587 га, кадастровий номер 6125286900:01:001:0502 належить на праві власності [PERSON] [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09 червня 2017 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. 22 березня 2023 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частку у праві власності на земельну ділянку,кадастровий номер 6125286900:01:001:0502, площею 0,0587 га для індивідуального садівництва на території Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Вказане також підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав № 326665557 від 22 березня 2023 року. 24 січня 2023 року Перша Тернопільська державна нотаріальна контора надала позивачу [PERSON] відповідь № 123/01-16, у якій роз`яснила подальші дії у випадку пропущення строку для прийняття спадщини. Згідно звіту з експертної грошової оцінки земельної ділянки, виконаного ФОП [PERSON] , вартість земельної ділянки площею 0,0587 га, кадастровий номер 6125286900:01:001:0502 0,0587 га для індивідуального садівництва на території Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області становить 115 700 грн, вартість частки - 57 850 грн. Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, вартість земельної ділянки площею 0,0587 га, кадастровий номер 6125286900:01:001:1050, площею 0,0587 га для сільськогосподарського призначення становить 29 919,20 грн. Згідно довідки, виданої головою садівничого товариства «[INFO]» Войтович Н. І. 24 липня 2023 року земельна ділянка, кадастровий номер 6125286900:001:0502, площею 0,0587 га, розташована на території садівничого товариства «[INFO]» Підгороднянської ОТГ Тернопільського району Тернопільської області, належала [PERSON] , прож. в [ADDRESS] . Після його смерті [INFO] , господарською обробкою даної земельної ділянки та її оплатою, займалися спільно його дружина [PERSON] , мешканка [ADDRESS] , та його син [PERSON] , прож. в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] [INFO] , обробкою землі, господарською діяльністю на даному участку, а також її оплатою до СТ «[INFO]» займається [PERSON] особисто. 01 серпня 2023 року [PERSON] звертався із заявою до голови Підгороднянської ОТГ, просив надати довідку про сусідство поруч двох ділянок землі у садовому товаристві «[INFO]», а саме належної [PERSON] , кадастровий номер 6125286900:01:001:2874 (0,0605 га) і земельної ділянки кадастровий номер 6125286900:01:001:0502(0.0587 га), половина якої дісталась у спадок [PERSON] , а половина рахується у власності [PERSON] , померлого [INFO] ; підтвердити, що дані земельні ділянки після смерті [PERSON] спільно оброблялися, і на них спільно господарювали дружина покійного - [PERSON] і син [PERSON] , а після смерті [PERSON] , [INFO] , цим особисто займається [PERSON] , як сплатою членських внесків с.т. [INFO]. Вказаний запит заступником сільського голови Підгороднянської сільської ради надіслано голові Садівницького товариства «[INFO]» для розгляду та надання відповіді по суті звернення. Позивачем також надано суду оригінали квитанцій про оплату послуг за газ, тепло, воду, електропостачання, Альтфатер, Колумбус Т , утримання будинку за адресою: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS] (за період лютого 2016 року, квітня 2016 року, грудня 2016 року, березня 2017 року, квітня 2017 року, травня 2017 року). 26 вересня 2023 року дочірнім підприємством «Наш дім 3» видано довідку [PERSON] , [INFO] , в тому, що за період з 2012 по 09 червня 2017 року, [PERSON] неодноразово звертався до підприємства з проханням провести ремонтні роботи каналізаційного обладнання і ці роботи були проведені по адресу [ADDRESS] , де мешкала його матір [PERSON] , [INFO] . 26 вересня 2023 року дочірнім підприємством «Наш дім 3» видано довідку № 816 [PERSON] , [INFO] , в тому, що він проживав без реєстрації постійно з 2012 року по 09 червня 2017 року за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним була зареєстрована [PERSON] . Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд доходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із статтями 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу (далі - ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статей 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України). У статтях 1268, 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Отже, статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України. Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Так, як вбачається із матеріалів справи 24 січня 2023 року Перша Тернопільська державна нотаріальна контора листом надала позивачу [PERSON] відповідь № 123/01-16, у якій роз`яснила подальші дії у випадку пропущення строку для прийняття спадщини. У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 23 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 цієї ж Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 Порядку, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. У відповідності до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відтак, викладені [PERSON] доводи знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, зокрема з показів свідків та наданих документів слідує, що позивач на час відкриття спадщини проживав з[PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . З врахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити у частині встановлення факту постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Щодо позовної вимоги про визнання права власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові № 227/3750/19 від 22 вересня 2021 року. Як вбачається з листа Першої тернопільської державної нотаріальної контори № 123/01-16 від 24 січня 2023 року позивачу не було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, а тільки роз`яснено процедуру поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини. Встановлення судом фактупостійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ., в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК Українипрезюмує прийняття позивачем спадщини після смерті матері [PERSON] яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позивач [PERSON] не обмежений у праві звернутися до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] . Із врахуванням позиції Верховного Суду, викладеної у постанові № 227/3750/19 від 22 вересня 2021 року, суд не вбачає перешкод у позивача для оформлення ним своїх спадкових прав після померлої [INFO] [PERSON] , шляхом звернення до нотаріуса із письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а тому у задоволенні позову у частині вимоги про визнання права власності на спадкове майно слід відмовити. Суд не може підміняти собою нотаріальний орган та порушувати встановлену законом процедуру оформлення спадкових прав, якщо право спадкоємця на прийняття спадщини не порушене. У позовній заяві позивач не просив суд стягнути судові витрати з відповідача, тому суд не здійснює розподіл судових витрати на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial