Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що 8 серпня 2020 року сторони зареєстрували шлюб, під час якого у них народилась дитина, [PERSON] , [INFO] . Наразі вона подала заяву про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. На теперішній час син сторін постійно проживає разом із матір`ю й знаходиться на її повному матеріальному утриманні. На підставі викладеного просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина, [PERSON] , в розмірі 1/4 частки від доходів відповідача, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 26 травня 2023 року, оскільки раніше вона зверталась із заявами про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина про видачу судового наказу, що свідчить про вживання нею заходів для стягнення аліментів за минулий час. Позивачка, [PERSON] , у судовому засіданні на задоволенні позову наполягала, підтримуючи доводи, викладені нею у позовній заяві, яку просила суд задовольнити повністю, вказуючи, що за період з 26 травня 2023 року до моменту подачі позову вона не отримувала від відповідача аліментів, а лише 1000 грн. отримала від батьків останнього. Відповідач, [PERSON] , у судовому засіданні, визнаючи по суті заявлені до нього позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання спільного для сторін сина в розмірі 1/4 частки від доходу, однак не погоджувався із тим, що аліменти слід стягувати з 26 травня 2023 року, оскільки він протягом червня вересня 2023 року надавав допомогу синові речами та продуктами харчування, хоча чеків не зберіг, тому просив суд задовольнити вимоги [PERSON] частково. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд встановив, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 8 серпня 2020 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 69 від 8 серпня 2020 року, виданого Широківський районним відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Згідно із свідоцтвом про народження, виданим Центрально-Міським районним у м. Кривому Розі відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 88 від 23 січня 2021 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON] . Факт проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з 24 травня 2023 року в кв. [ADDRESS] разом із матір`ю, [PERSON] , підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб № 1210-5002780074 та № 1210-5002780072. При цьому факт реєстрації [PERSON] , [INFO] , з 2 лютого 2023 року в буд. [ADDRESS] разом із матір`ю, [PERSON] , підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи виконкому Широківської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області від 15.02.2021 року. Суд зазначає, що за змістом ст. 18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За таких фактичних обставин, виходячи з наведених норм права, суд встановив, що на утриманні позивачки перебуває малолітня дитина, яку відповідач відповідно зобов`язаний утримувати до досягнення сином повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно із ч. 2 ст. 181 СК за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. На підставі ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За п. 1-4 ч. 1 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі довідки від 13.10.2023 року Приватної агрофірми «Таврія-Союз» вбачається, що дохід [PERSON] на посаді тракториста-машиніста за період з 01.04.2023 року до 30.09.2023 року становив 131557,08 грн., а з урахуванням утримань сума до виплати складала 105903,44 грн. Таким чином,\~оскільки відповідач\~зобов`язаний\~сплачувати аліменти\~на утримання\~своєї малолітньої\~дитини,\~маючи працездатний\~вік,\~то з\~урахуванням конкретних\~обставин справи,

Outcome: approved