Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

У липні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що 02.11.2021 між [PERSON] та Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» було укладено кредитний договір №1002008243901 на суму 70000 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку із чим станом на 18.06.2023 утворилася заборгованість на суму 106\~274,60 грн., яка складається з - заборгованості за кредитом в розмірі 60596,18 грн., заборгованості за процентами 6,19 грн., заборгованість за комісією 45672,23 грн. Оскільки на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на користь\~Акціонерного товариства «ПУМБ»\~заборгованість за кредитним договором №1002008243901 від 02.11.2021 в розмірі 106\~274,60 грн., а також судові витрати. Ухвалою суду від 03 серпня 2023 року справу прийнято до свого провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] повідомлявся судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої він є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19\~сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17\~, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 травня 2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 02.11.2021 між [PERSON] та Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» було укладено кредитний договір №1002008243901 на суму 70000 грн. Умови кредитного договору відповідач належним чином не виконав у зв`язку з чим, згідно розрахунку позивача, станом на 18 червня 2023 року він має заборгованість перед позивачем у розмірі 106274,60 грн., яка складається з - заборгованості за кредитом в розмірі 60596,18 грн., заборгованості за процентами 6,19 грн., заборгованість за комісією 45672,23 грн. Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. За вимогами статей 527,530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч.1\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2\~ст. 1050 Цивільного кодексу України\~передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідач суму заборгованості належними та допустимими доказами не спростував. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за наданим кредитним договором у розмірі 106274,60 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з урахуванням результату розгляду справи з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved