Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 23 лютого 2021 року зареєструвала шлюб з відповідачем в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що 23 лютого 2021 року складено відповідний актовий запис № 111. У шлюбі [INFO] у них народився син [PERSON] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З відповідачем вони не проживають біля двох років та протягом усього цього часу він від надання матеріальної допомоги на утримання дитини ухиляється, хоча робив дитині подарунки на перший день народження та Новий рік, декілька разів надав грошові кошти на утримання дитини, проте згодом взагалі припинив допомагати та цікавитись сином. Вона своїми власними силами намагається гідно утримувати сина, але її фінансові можливості не дозволяють й надалі забезпечувати його всім необхідним. На даний час вона ніде не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, отримує відповідну щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини, а також навчається на денній формі навчання у ДВНЗ «УжНУ» на 4 курсі географічного факультету. За період навчання з лютого по червень 2023 року отримувала стипендію в розмірі 2 000 грн щомісячно. Інших доходів у неї немає. Їх син досить часто хворіє, у зв`язку з чим декілька разів лікувалися у стаціонарі, що підтверджується відповідними висновками лікарів та витягами з медичної картки стаціонарного хворого. Проведення діагностики та придбання відповідних лікарських засобів потребує значних коштів. На жаль, вона не в змозі самостійно оплачувати діагностику (аналізи), численні огляди лікарів та лікування дитини. Інформацією щодо місця працевлаштування, зайнятості та будь-яких джерел заробітку (доходу) чоловіка вона не володіє, наскільки їй відомо, то аліменти іншим особам він не сплачує, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина не має. Оскільки відповідач неналежно виконує свої обов`язки по утриманню їх сина, враховуючи, що його дохід є нерегулярним, мінливим, тому просить стягувати на її користь аліменти на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 11 500 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 липня 2023 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) у Перечинському районному суді Закарпатської області у судовій справі № 304/1316/23 визначено суддю Ганька І.І. Ухвалою судді Перечинського районного суду від 18 липня 2023 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. Двадцять дев`ятого серпня 2023 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву, у якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 11 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також просив у разі, якщо суд дійде висновку про необхідність присудження стягнення таких, присудити на рівні 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на сьогоднішній день це складає 2 272,00 грн) з дати проголошення судом рішення по справі. Свою позицію мотивував тим, що дійсно 23 лютого 2021 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що складено відповідний актовий запис № 111 від 23 лютого 2021 року. Дійсно, з позивачем вони не проживають, спільне господарство не ведуть, тому з приводу продовження шлюбних відносин він звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Не зважаючи на те, що шлюб фактично припинено, відносини з сином та його матеріальної підтримки він не припиняв в жодний спосіб. До сьогоднішнього дня він щомісячно перераховував на рахунок позивачки аліменти на утримання сина, грошові кошти на придбання цінних речей, а також витрат на лікування сина. Крім того, самостійно в періоди часу, коли мав можливість спілкуватись з сином, самостійно як батько придбавав необхідні речі та інше для потреб сина, підтвердженням чого є копія банківської виписки за 2022-2023 роки. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, а також у зв`язку з позасудовим врегулюванням спору щодо розміру аліментів просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 3 200 грн щомісячно. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Петрецький С.І. у судове засідання також не з`явилися, однак останній подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, при вирішенні спору просив присудити стягнення аліментів в розмірі, що не перевищує 3 200 грн, враховуючи узгодження позиції з позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що 23 лютого 2021 року в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 111 (а. с. 5). Від даного шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] (а. с. 6). Також суд встановив, що згідно довідки виконавчого комітету Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області № 260 від 13 липня 2023 року [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , має такий склад сім`ї: син [PERSON] , [INFO] (а. с. 7). Крім цього суд встановив, що відповідач у достатній мірі не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, враховуючи те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання малолітнього сина. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 цього Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні; працездатних осіб - 2684 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність, - 2093 гривні. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Таким чином, враховуючи наведене, вимоги ч. 1 ст. 182 СК України, а також те, що достовірних відомостей про заробіток (дохід) відповідача у суду немає, тому виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги визнання відповідачем зміненого позову, суд вважає за можливим визначити розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3 200 грн щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»). Відповідно до ч. 6 ст. 141 цього Кодексу якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Таким чином, оскільки позивач за позовною вимогою про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, тому з врахуванням ціни позову суд приходить до висновку, що судовий збір, який би мала понести позивач у сумі 1 073,60 грн, підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved