Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

15.05.2023 до суду надійшла позовна заява [PERSON] (далі [PERSON] , позивач, батько) до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач, мати) про визначення місця проживання дитини, у якій позивач просить визначити місце проживання доньки - [PERSON] (далі також [PERSON] , [PERSON] , донька) разом з батьком. Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Служба). Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. У зареєстрованому шлюбі у сторін [INFO] народилася донька - [PERSON] . Після народження дитини сім`я постійно проживала в квартирі батьків позивача за адресою [ADDRESS] . Вихованням доньки займались позивач та його батьки, відповідач в свою чергу займалась власним життя та вела аморальний спосіб життя. Позивач намагався вплинути на відповідача, через що вона забрала дитину та переїхала проживати за адресою свого зареєстрованого місця проживання, наразі не надає можливості батьку спілкуватись із дитиною, приймати участь у її вихованні, донька часто не відвідує дитячий садочок та додаткові заняття. При цьому позивач стверджує, що квартира батьків повністю облаштована, для дитини будуть створені всі умови для повноцінного життя, розвитку та навчання, позивач має власне житло, стабільний дохід. Ухвалою від 25.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Відповідач подала до суду відзив, у якому просила відмовити у задоволенні позову, посилаючи на наступні обставини. Так, відповідач стверджує, що в квартирі батьків позивача вони сім`єю не проживали, спочатку жити у квартирі бабусі відповідача за адресою [ADDRESS] , а потім переїхали у квартиру за адресою [ADDRESS] . Відповідач стверджує, що саме позивач веде аморальний спосіб життя, що і стало причиною того, що в червні 2022 року відповідач разом з дитиною повернулась жити до бабусі, де дитина оточена любов`ю та увагою, для неї створені всі умови для гармонійного розвитку. Відповідач стверджує, що ніколи не перешкоджала спілкуванню батька та дитини, донька часто та по декілька днів проводить з позивачем та його батьками. Протокольною ухвалою суду від 27.06.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. 05.07.2023 позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій посилався на вказані у позові обставини. 10.08.2023 від позивача надійшло клопотання про доручення доказів, у задоволенні якого протокольною ухвалою суду відмовлено. 14.09.2023 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про доручення доказів, яке протокольною ухвалою суду задоволено. 03.10.2023 зі Служба надійшов Висновок про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] (далі - Висновок). 19.10.2023 від позивача надійшла заява про залишення позову без розгляду. Протокольною ухвалою суду у задоволені заяви позивача відмовлено. У судовому засіданні відповідач та її представник заперечували проти задоволення позову, просили відмовити позиву у задоволенні позовних вимог. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2020 року по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності належно сповіщених позивача та його представника. Вислухавши доводи позивача та його представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені наступні обставини. 29.07.2017 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у місті Києві, актовий запис № 1492 /а.с.7/. У шлюбі у сторін [INFO] народилась донька [PERSON] /а.с.8/. 23.05.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу /а.с.20,21/. Відповідач працює в ТОВ «ЕКО.ПАЛ» на посаді укладальник-пакувальник з 29.08.2023, наркологічних протипоказань, згідно Сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду від 08.08.2023, у неї не виявлено /а.с.40,43/. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики Вероніки з дошкільного навчального закладу (ясел-садка) № 706, Вероніка відвідує садок з 31.08.2022, адаптація в групі відбувалась тривало у зв`язку із несистематичним відвідуванням; поведінка адекватна ситуації, інтерес до взаємодії з дорослими стійкий, предметно-практичні дії на достатньому рівні, інтелект розвинений згідно віковим нормам, звуковимова неповна, самообслуговування та дрібна моторика розвинені; посидюча, любить малювати; концентрація уваги розсіяна, зосереджується добре; часто хворіє. Згідно Актів обстеження умов проживання від 20.06.2023 та 12.09.2023, помешкання батька за адресою [ADDRESS] та помешкання матері за адресою [ADDRESS] мають всі комунальні зручності, повноцінно обладнані меблями та побутовою технікою, санітарно-гігієнічний стан задовільний, чисто, охайно, прибрано. Вероніка періодично проживає то з мамою, то з батьком /а.с.55,56/. З Висновку судом встановлено, що спеціалістами Дарницького районного в місті Києві Центру соціальних служб проведено оцінку потреб сім`ї/особи матері та надано до Служби висновок, згідно з яким [PERSON] свої батьківські обов`язки виконує в повному обсязі, дитина забезпечена необхідними речами для повноцінного проживання, виховання та розвитку, повноцінно харчується, санітарно-гігієнічні норми помешкання задовільні. Служба вважає за недоцільне визначити місце проживання [PERSON] з батьком /а.с.51-54/. Вказаний Висновок Служби суд вбачає таким, що ґрунтується на вимогах закону та відповідає встановленим обставинам у справі, а тому покладає його в основу рішення. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України). Як батько дитини, так і мати у своїх заявах по суті посилались на те, що другий з батьків веде аморальний спосіб життя, однак наведені посилання не підтверджуються жодними письмовими доказами. До того ж, зважаючи, що матір`ю дитини на спростування посилання позивача надано Сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду від 08.08.2023, суд приходить до висновку, обґрунтування позовних вимог аморальною поведінкою відповідача є безпідставним. При цьому, батьком дитини не доведено, що визначення місця проживання доньки з ним буде відповідати якнайкращим інтересам дитини. Так, позивачем не надано суду доказів можливості матеріального забезпечення доньки, посилання на неофіційне працевлаштування та стабільних дохід не доводить суду можливість фінансового забезпечення батьком дитини, в той час як відповідач має постійне офіційне місце працевлаштування. Також в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження того, що батько виконує такі обов`язки щодо дитини, як медичне обстеження, створення умов для розвитку та виховання дитини, її відпочинку, дозвілля, будь-якого рівня забезпечення товарами першої необхідності, іграшками, книжками, спільного корисного як для розвитку, так і для відпочинку дитини дозвілля. Також, позивачем не доведено, що матір дитини неналежно виконує свої батьківські обов`язки, не здатна на створення усіх необхідних умов життя, розвитку, виховання та відпочинку своєї доньки. В цілому, жодного доказу, який би свідчив про те, що визначення місця проживання [PERSON] разом з батьком буде відповідати її інтересам дитини позивачем до позову та протягом розгляду справи суду не надано. На підставі встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що визначення місця проживання дитини разом з батьком не буде відповідати її інтересам дитини. Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про призначення місця проживання дитини разом з ним задоволенню не підлягають. У відповідності до статті 141 ЦПК України, судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed