Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання на території України, якою просила встановити, що вона постійно проживала на території України станом на 24.08.1991. В обґрунтування заяви зазначила, що за відсутності необхідних знань та освіти не отримувала паспорт громадянина України. Павлоградський РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області відмовив у оформленні паспорта заявнику, оскільки неможливо встановити належність її до громадянства України. Заявник, посилаючись на те, що встановлення даного факту необхідно їй для отримання паспорта громадянина України, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи просила відмовити у задоволенні заяви. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд доходить такого. Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як передбачено п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В силу положень Закону України "Про громадянство України", Указу Президента України від 27 березня 2001 року "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", рішенням суду може підтверджуватись факт проживання особи на території України на певний час. Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України", громадянами України є особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (24 серпня 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] мовою оригіналу у зв`язку із досягненням віку на підставі свідоцтва про народження 16.06.1976 документована Павлоградським РВВС в Дніпропетровській області паспортом зразка колишнього СРСР зразка 1974 року серії [NUMBER] . Заявник має сина [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 7,8) копією паспорта [PERSON] (а.с. 4) Судом було допитано свідка [PERSON] , яка є сесторю заявниці та яка підтвердила, що [PERSON] проживала в м.Горлівка Донецької області з 1979 року по 1999 рік, після чого повернулась в м.Павлоград. Листом Верховного суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Згідно з п.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України. Особи, є громадянами України з 24 серпня 1991 року. Відповідно до п. 7 Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. У пункті 44 вказаного порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведені вище положення законодавства свідчать про те, що за відсутності у заявника передбаченого законодавством документального підтвердження факту його постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» - паспорту громадянина колишнього СРСР з відмітками про постійну прописку на території України, для отримання заявником паспорта громадянина України їй попередньо необхідно встановити наявність підстав для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням шляхом встановлення вищевказаного факту у судовому порядку. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України. Судом було вичерпано всі можливі заходи, спрямовані на здобуття інформації щодо факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року [PERSON] . І хоча, документально підтверджених відомостей щодо цього суду фактично не було надано, в зв`язку з тим, що м.Горлівка Донецької області наразі є тимчасово окупованою територією Україні, на якій офіційні органи влади України не здійснюють свої повноваження, разом з тим, судом не було отримано відомостей, які б спростовували цей факт. А тому, виходячи із засад розумності і справедливості судового рішення, яке має першочерговим завданням захисти або поновити інтереси особи, яка звернулась до суду, суд приходить до переконання, що сукупність обставин встановлених під час розгляду заяви свідчить про те, що [PERSON] проживала на території України, не була громадянкою іншої держави, а тому суд вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факт постійного проживання [PERSON] станом на 24.08.1991 на території України. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved