Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11.10.2018 року по справі №295/11816/18 про стягнення з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] до 1/20 частини щомісячно, а також зменшити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11.03.2020 року по справі №295/18708/19 про стягнення з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] до 1/20 частини щомісячно. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що зі слів тестя позивачу стало відомо, що відповідач разом зі своїм співмешканцем ніде не працюють, зловживають алкогольними напоями та живуть на аліменти, що сплачує позивач на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] . 25.04.2020 року між позивачем та [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого [INFO] народилась дитина - [PERSON] . Крім цього, у дружини позивача від попередніх шлюбів є ще двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на утриманні позивача та вважають його батьком. Після смерті батька позивача [PERSON] , мати [PERSON] , потребує фізичної та матеріальної допомоги позивача, оскільки є особою пенсійного віку та залишилась без сторонньої допомоги та опори. Із зміною сімейного становища значно погіршився матеріальний стан позивача, оскільки загальний розмір стягуваних з нього аліментів становить вагому частину його доходу, що суттєво погіршує його матеріальне становище та обмежує дітей від другого шлюбу. Позивач зазначив, що на момент розірвання шлюбу з відповідачем був військовослужбовцем та систематично сплачував на користь відповідача аліменти на утримання дітей, розмір яких в середньому становив близько 12000, 00 грн, наразі позивач перебуває на передовій, тому розмір аліментів буде становити більше 30000, 00 грн, що позбавить відповідача та її співмешканця стимулу до працевлаштування, а також створить відсутність пропорційності витрат обох батьків щодо утримання дітей. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28.06.2023 року у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (а.с. 26). 21.07.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким остання просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначила, що обставини, якими обґрунтована позовна заява, є недостовірними, спроба зменшити аліменти до такого мізерного розміру, що просить позивач, є аморальною і свідчить про безвідповідальне відношення позивача до виконання батьківських обов`язків з наміром перекласти всю відповідальність і турботу по утриманню і вихованню дітей на відповідача. Крім цього, [PERSON] зазначила, що позивач приховав той факт, що через свого представника звертався до служби (управління) у справах дітей при Житомирській міській раді із заявою про цільове використання аліментів та утримання доньок [PERSON] та [PERSON] . За результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів службою складено позитивний висновок від 12.04.2023 року, згідно якого одержувач аліментів забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дітей платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку. Відповідач вказала, що безпідставними є посилання позивача на потребу у його матеріальному забезпеченні матері, оскільки остання отримує пенсію, проживає у селі, де обробляє город, має господарство, вирощує сільськогосподарську продукцію, має крім позивача ще двох дітей, один з яких є військовослужбовцем, як і позивач, а також має дочку, яка проживає поруч з матір`ю та допомагає їй. [PERSON] зазначила, що матеріальний стан позивача після присудження аліментів на двох дітей не погіршився, а істотно покращився, оскільки він отримує грошове забезпечення, премії, бойові виплати, які витрачає на власні потреби і потреби своєї нової сім`ї. Позивач не скористався своїм правом на подачу відповіді на відзив. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11.12.2018 року шлюб, зареєстрований між сторонами 14.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області - розірвано (а.с. 7). Сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 19.10.2018 року Богунським районним судом м. Житомира було видано виконавчий лист №295/11816/18 про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 вересня 2018 року і до повноліття дитини (а.с. 9). 10.04.2020 року Богунським районним судом м. Житомира було видано виконавчий лист №295/18708/19 про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/12 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.12.2019 року і до повноліття дитини (а.с. 8). Позивач є військовослужбовцем, згідно довідок про грошове забезпечення за період з серпня 2018 року по вересень 2018 року його дохід становив 17759, 80 грн, в період з вересня 2021 року по вересень 2022 року - 445429, 46 грн (а.с. 10-11). 25.04.2020 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) між позивачем та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис №424 (а.с. 12). Від такого шлюбу народилась дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). [PERSON] є матір`ю ще двох дітей від попередніх шлюбів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] (а.с. 14-15). [INFO] помер батько позивача - [PERSON] (а.с. 16). Факт рідства позивача і [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а.с. 18). Мати позивача, [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком (а.с. 17). Остання змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » після реєстрації шлюбу 19.11.1992 року (а.с. 19). Судом встановлено, що 24.02.2023 року позивач звертався із заявою до служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, в якій просив виїхати за місцем проживання дітей [PERSON] та [PERSON] з метою перевірки цільового використання аліментів, що сплачуються позивачем на утримання таких дітей. За результатами інспекційного відвідування службою (управлінням) складено два висновки від 12.04.2023 року, щодо кожної з доньок сторін, згідно яких одержувач аліментів забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дітей платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткових мінімуми для дітей відповідного віку. Копію заяви позивача та висновків служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради долучено відповідачем до відзиву на позовну заяву. Статтею 27 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано Постановою ВР№ 789ХІІ від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно вимог ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ст. 180 СК України). За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Статтею 192\~СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~15.05.2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У відповідності до ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2017, № 25, ст. 291), який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 16.09.2020 року у справі №565/2071/19, зміна сімейного стану позивача, а саме народження другої дитини в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі№ 715/2073/20 зменшення розміру\~раніше стягнутих\~аліментів у\~зв`язку\~з тим,\~що позивач\~має на\~утриманні інших\~дітей,\~без доведення\~погіршення його\~майнового становища,\~не буде\~спрямовано на\~належне забезпечення\~дитини та\~суперечитиме її\~інтересам. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Оцінивши обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено та не обґрунтовано наявність правових підстав для зменшення розміру аліментів, присуджених рішеннями Богунського районного суду м. Житомира від 11.10.2018 року №295/11816/18 на користь доньки [PERSON] та від 10.03.2020 року №295/18708/19 на користь доньки [PERSON] . Жоден з аргументів, на які посилався [PERSON] у позовній заяві, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Так, зміна сімейного стану позивача, як зазначалося вище, народження дитини у новому шлюбі, наявність неповнолітніх дітей у дружини позивача від попередніх шлюбів не є безумовними підставами для зміни розміру аліментів. Не заслуговують на увагу посилання позивача, як на підставу для задоволення позову, погіршення матеріального становища останнього з моменту стягнення аліментів, оскільки з долучених до позову довідок про грошове забезпечення встановлено, що матеріальне становище позивача у період з вересня 2021 року по вересень 2022 року навпаки значно покращилося у порівнянні з періодом з серпня 2018 по вересень 2018 року, заробітна плата зросла у рази. Більше того, позивачем не долучено до матеріалів позовної заяви жодних належних та допустимих доказів, що свідчили б про факт матеріальної допомоги матері чи потреби [PERSON] у такій допомозі. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. Таким чином, належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, а тому суд відмовляє у задоволенні позовної заяви.

Outcome: dismissed