Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Другий відділ Державної виконавчої служби у м.Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів та про стягнення безпідставно сплачених аліментів. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 10 грудня 2009 року Красносільською сільською радою Володимирецького району Рівненської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] про що зроблено відповідну відмітку в паспорті позивача. [INFO] відповідачка народила сина [PERSON] , про що 24 червня 2010 року Красносільською сільською радою Володимирецького району Рівненської області зроблено відповідний актовий запис № 15. [INFO] відповідачка народила сина [PERSON] , про що 14 травня 2012 року Красносільською сільською радою Володимирецького району Рівненської області зроблено відповідний актовий запис № 14. Батьком народжених дітей було записано [PERSON] . 25.06.2013 року шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано. Після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою виникали конфлікти, під час яких остання повідомила позивача про те, що він не є біологічним батьком дитини. Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 25 червня 2013 року було встановлено стягувати з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , в розмірі 20 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 вересня 2022 року було збільшено розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , в розмірі 1 500,00 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і досягнення дітьми повноліття. 13 грудня 2023 року позивач звернувся до Володимирецького районного суду Рівненської області із позовною заявою до відповідачки про оспорювання батьківства та виключення з актового запису відомостей про батька дитини [PERSON] . Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 березня 2023 року у цивільній справі № 556/2687/22 задоволено позовні вимоги [PERSON] , в повному обсязі. Однак, станом на 01.06.2023 року з позивача стягуються аліменти на утримання [PERSON] , що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (АСВП № [NUMBER]). Володимирецьким районним судом Рівненської області при ухваленні рішення від 16 березня 2023 року про оспорювання батьківства та виключення з актового запису відомостей про батька дитини встановлено, що позивач [PERSON] не є біологічним батьком неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , тобто між ними відсутнє кровне споріднення. Отже, судом встановлені обставини, що впливають на припинення стягнення аліментів. Чинним законодавством не передбачено можливість внесення змін до виконавчого листа про стягнення аліментів чи його скасування. Тому, позивач вважає, що вимога про припинення стягнення з нього аліментів на користь Відповідачки на утримання дитини - [PERSON] [INFO] , що стягуються за виконавчим листом Володимирецького районного суду Рівненської області від 17.11.2022 року є правомірною. Тому просить звільнити [PERSON] , від сплати аліментів на утримання дитини - [PERSON] стягнутих за виконавчим листом Володимирецького районного суду Рівненської області від 17.11.2022 року, в подальшому та від стягнення нарахованої заборгованості по аліментах по даному виконавчому провадженню, оскільки виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, що припиняє стягнення аліментів, а отже звільняє останнього від їх сплати, як в подальшому, так і від нарахованої, але не сплаченої заборгованості по аліментам. Також позивач вважає, що стягнення аліментів з нього на користь відповідачки проводилось не добровільно, а на підставі судового рішення, а саме виконавчим листом Володимирецького районного суду Рівненської області від 17.11.2022 року, тобто в примусовому порядку, а тому вимога про стягнення з [PERSON] , сплачених аліментів у розмірі 9 400,00 є правомірною. Дана позовна заява [PERSON] , надійшла до суду 18.07.2023 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 25.07.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило та процесуальних дій не вчинялося. В судове засідання представник позивача адвокат Рудюк С.О., не з`явився, однак надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності та просив задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Крім того, зробив заяву про відшкодування судових витрат у справі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, пояснила, що обоє її синів народжені від позивача, і з рішенням про виключення [PERSON] з актового запису про батьківство їх сина [PERSON] вона не згідна. Аліменти, які сплачував позивач, вона витратила на утримання дітей, і немає змоги їх повернути. Також вважає неможливим припинення стягнення із [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , оскільки в разі задоволення позову дитина залишиться без будь-яких коштів для життя. Сама відповідач не працює, оскільки за місцем її проживання роботи немає, а виїжджати за межі села вона не може, бо не має з ким залишити дітей. [PERSON] відмовилась від можливості скористатись правовою допомогою у даній справі, в т.ч. шляхом звернення до Центру безоплатної правової допомоги, хоча таке право їй неодноразово роз"яснено судом. Просила відмовити в задоволенні позову повністю. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши надані учасниками процесу докази, перевіривши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 10 грудня 2009 року Красносільською сільською радою Володимирецького району Рівненської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . [INFO] в даному шлюбі народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] яке видане Красносільською сільською радою Володимирецького району Рівненської області про що зроблено відповідний актовий запис № 15, а [INFO] відповідачка народила сина [PERSON] , про що 14 травня 2012 року Красносільською сільською радою Володимирецького району Рівненської області зроблено відповідний актовий запис № 14. Батьком дітей було записано [PERSON] . 25.06.2013 року шлюб між [PERSON] , та [PERSON] , було розірвано. Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 25 червня 2013 року стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , в розмірі 20 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 вересня 2022 року було збільшено розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , в розмірі 1 500,00 гривень 00 копійок, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і досягнення дітьми повноліття. Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 березня 2023 року у цивільній справі № 556/2687/22 задоволено позовні вимоги [PERSON] , в повному обсязі та встановлено, що позивач [PERSON] не є біологічним батьком неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , тобто між ними відсутнє кровне споріднення. Також встановлено, що станом на 01.06.2023 року з позивача стягуються аліменти на утримання двох дітей, в т.ч. на утримання [PERSON] , що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів виданий відділом державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, виконавче провадження серія АСВП № [NUMBER]. Твердження відповідача про те, що позивач все ж таки є батьком її сина [PERSON] , не можуть спростувати обставини, встановлені рішенням суду, оскільки у відповідності з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, враховуючи що рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.03.2023 року, яким з актового запису про народження [PERSON] виключено відомості про батька дитини, ніким не оскаржувалось і набрало законної сили, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] втратив обов"язок по утриманню неповнолітньої дитини, батьком якої він не є. При цьому суд також приймає до уваги, що відповідач [PERSON] визнала позов [PERSON] про оспорюванння батьківства, про що заявила в суді. Виходячи із змісту ст.180 СК України, обов"язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття мають батьки. Крім того, такий обов"язок виключно у визначених законом випадках може бути покладений на діда, бабу, вітчима, мачуху, братів, сестер та інших осіб. В той же час, судом встановлено, що позивач [PERSON] не є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , і з часу набрання законної сили відповідним рішенням суду, тобто з 17.04.2023 року втратив обов"язок сплачувати аліменти на його утримання. Таким чином, стягнення на даний час аліментів із позивача свідчить про порушення його майнових прав та інтересів. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Крім того, відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року в справі № 477/1165/20, наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про позивача як батька дитини є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дитини, адже за змістом положень статті 180 СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки. Аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актових записів про народження дітей у зв`язку з ти, що позивач не є біологічним батьком дітей, підтверджує, що позивач не є ( і, відповідно ніколи не був) батьком дітей. Отже, виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення в розумінні 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком дітей. З огляду на викладене, враховуючи те, що [PERSON] , не є біологічним батьком неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , проте існує обов`язкове до виконання нескасоване рішення суду, яким із позивача на даний час стягуються аліменти на користь відповідачки на дитину, суд робить висновок про те, що позовні вимоги в частині припинення стягнення з позивача аліментів підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки [PERSON] , на користь позивача [PERSON] , суми безпідставно сплачених в якості аліментів грошових коштів, суд виходить з аналогічних мотивів та приходить до наступного висновку. Як вбачається із розрахунку, надано державним виконавцем, за період з 17.04.2023 року, тобто з часу припинення обов"язку із сплати аліментів, і до часу звернення до суду з вказаним позовом, із [PERSON] було стягнуто 18800 грн аліментів; таким чином, враховуючи, що аліменти на утримання двох дітей були стягнуті в рівних частках, частина аліментів на одну дитину становить 9400 грн, і ці кошти стягнуті з позивача в користь [PERSON] безпідставно Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ч.2 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно п.1) ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Разом з тим, виходячи з того, що аліменти були стягнуті з позивача примусово, в рамках виконавчого провадження, їх сплата не може вважатися такою, що відбувається в добровільному порядку. Отже, умов, які б перешкоджали стягненню із відповідачки безпідставно набутих коштів, не встановлено. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 № 753/15556/15. Таким чином, позовна вимога [PERSON] , про стягнення із [PERSON] , безпідставно сплачених в якості аліментів грошових коштів підлягає задоволенню у розмірі 9400,00 грн. Відповідно до ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, доказів на спростування заявлених позивачем вимог [PERSON] суду не надала, а її пояснення не спростовують наданих [PERSON] доказів та висновків суду. Таким чином, позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved