Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, яким просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей із [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що сторонами 14 листопада 2008 року було укладено шлюб. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , На момент подачі позову про стягнення аліментів позивачем подано позовну заяву про розірвання шлюбу з Відповідачем. Крім того позивач зазначила, що після припинення фактичних шлюбних відносин з відповідачем, сторони не дійшли згоди щодо порядку та розміру участі відповідача у матеріальному забезпеченні дитини, не було досягнуто домовленості щодо способу та розміру утримання неповнолітніх дітей. В зв*язку з чим, позивач звернулася до суду для розв`язання цього питання. Дитина потребує матеріального забезпечення, оскільки [PERSON] має витрати, які здійснюються в зв`язку з забезпеченням малолітньої дитини всім необхідним для її проживання та розвитку, а саме - витрати на харчування, одяг, канцелярію, необхідне профілактично-оздоровче лікування тощо. Обов`язки обох батьків по відношенню до їх дітей є рівними. Тому, позивач вважає, що сума, яка покриє половину необхідних витрат по утриманню дітей становить 1/3 частину від заробітку (доходу) відповідача. Ця сума є обґрунтованою, так як відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання спільної дитини у такому розмірі. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.05.2023 року провадження по справі відкрито та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник Крушинська А.А. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. В позовній заяві зазначилиґ, що просять проводити судове засідання без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. В матеріалах справи є заява про ознайомлення з матеріалами справи, з позовними вимогами ознакомлений, про розгляд справи у суді повідомлений. Заперечень, відзиву та інших клопотань не подавав. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за її відсутності та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 листопада 2008 року зареєстрованого Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №481. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданий Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області 19.06.2019, актовий запис № 2736) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданий Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 10.04.2009, актовий запис № 269). В свідоцтві про народження дітей батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . Діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] мешкає разом з матір`ю [PERSON] та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 22.06.2023. Враховуючи викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання спільних дітей, у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно зі статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до частини 1 - 3 статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень статей 76 - 81 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідачем, з моменту відкриття провадження по справі відзиву на позов не подано. Інших доказів на підтвердження тих обставин, що [PERSON] надає матеріальну допомогу на утримання дітей (аліменти) суду не надано. З урахуванням положень частини 2 статті 183 Сімейного кодексу України, при ухваленні судового рішення належить визначити єдину частку від заробітку (доходу) платника аліментів в розмірі 1/3 частки. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та необхідність стягнення аліментів з відповідача [PERSON] в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позовну заяву відправлено через «Укрпошту» 25 квітня 2023 року представником позивача - адвокатом Крушинською Антоніною Андріївною, яка діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1383910 від 24.04.2023 року. 1 травня 2023 року до вищезазначена заява надійшла до Фрунзенського районного суду м.Харкова. Відтак, з урахуванням статті 191 Сімейного кодексу України, їх стягнення належить здійснювати саме з дати звернення до суду. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Задовольняючи позовні вимоги, суд одночасно стягує з відповідача судовий збір в сумі 1073,60 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати цих сум. На підставі викладеного і

Outcome: approved