Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

До Баришівського районного суду Київської області 06.10.2023 року звернувся заявник [PERSON] із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] . В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що [INFO] в сім`ї [PERSON] та [PERSON] в селищі Дробишево Краснолиманського району Донецької області народилась [PERSON] . 14 липня 1987 року вона уклала шлюб з [PERSON] і взяла його прізвище [PERSON] . 18 квітня 1994 року цей шлюб було розірвано, однак вона залишила собі прізвище колишнього чоловіка. 01 вересня 1999 року вона уклала шлюб з [PERSON] і взяла його прізвище [PERSON] . Після смерті батька її мати [PERSON] повторно вийшла заміж, уклавши шлюб з [PERSON] [INFO] . Шлюб було зареєстровано 06 грудня 1999 року виконавчим комітетом Дробишевської селищної ради Краснолиманського району Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів того ж дня було зроблено актовий запис № 27. До 2014 року мати разом з своїм чоловіком [PERSON] [INFO] проживала в селищі Дробишево Краснолиманського району Донецької області. У зв`язку з проведенням на території Донецької області антитерористичної операції вона з чоловіком змушені були забрати матір [PERSON] до себе в смт Баришівку. ЇЇ чоловік [PERSON] відмовився переїздити до них і залишився проживати в селищі Дробишево Краснолиманського району Донецької області. 07.08.2022 року вже після повномасштабного вторгнення військ рф на територію України, перебуваючи за місцем свого постійного проживання в селищі Дробишево, [PERSON] помер. Про його смерть відділом РАГС Єнакієвського міського управління юстиції Міністерства юстиції так званої Донецької Народної Республіки 28.09.2022 року було видано свідоцтво серії [NUMBER] . \~\~ [INFO] мати заявника [PERSON] померла про що 17 лютого 2023 року Баришівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті в селищі Дробишево Краснолиманського району Донецької області залишилась спадщина право на яку заявник почала оформлювати. З метою реєстрації смерті чоловіка матері [PERSON] за законами України вона звернулась до Баришівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), надавши копію вищезгаданого свідоцтва про його смерть. Однак вказаним органом в державній реєстрації смерті [PERSON] було відмовлено, оскільки в підтвердження факту його смерті заявником було надано копію документу, виданого на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Зявник [PERSON] просить подану заяву задовольнити, оскільки встановлення факту смерті [PERSON] за законами України необхідно для припинення його правоздатності як фізичної особи. Смерть [PERSON] є і тим юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну і виконання багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації нею своїх прав. Заявник в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 317 ЦПК України щодо невідкланого розгляду даної категорії справ, суд приходить до висновку про необхідність розгляду справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України і такі справи розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»- підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Отже, вказаний закон не містить спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на тимчасово не підконтрольній Україні території, що при таких обставинах унеможливлює державну реєстрацію смерті певної особи в позасудовому порядку. За зверненням заявника до Баришівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки подане нею для підтвердження факту смерті [PERSON] свідоцтва про смерть, не відповідає формі та опису свідоцтва українського зразка. Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ), практика якого відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, дійшов висновку у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. На підставі вищевикладеного, суд вважає факт смерті [PERSON] встановленим.

Outcome: approved