Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 08 лютого 1997 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Про що свідчить свідоцтво про шлюб, Серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у позивачки та відповідача є повнолітній син [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем, не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, та сімейні обов`язки. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, та більше п`яти років не проживають спільно . Отже, на даний момент спільне життя подружжя і збереження шлюбу є не можливим і втратило будь який сенс на його продовження. На підставі викладеного просить суд не вживаючи заходів для примирення розірвати шлюб, укладений 08 лютого 1997 року між [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] та її представник у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Від її представника адвоката Ковальчук О.В. надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Судове засідання у справі було призначене на 17.10.2023 року на 16 год. 00 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 08 лютого 1997 року Поліською сільською радою Коростенського району Житомирської області було зареєстрованого шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про одруження 08.02.1997 року зроблено запис №3, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] . Від даного шлюбу у позивачки та відповідача народилися повнолітній син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Як стверджує позивачка спільне життя з відповідачем, не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, та сімейні обов`язки. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, та більше п`яти років не проживають спільно. Відповідно до ч. 1 ст. 21\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~Сімейного Кодексу\~України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Питання щодо витрат зі сплати судового збору суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved