Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

в липні 2023 року представник позивача ТОВ «Теплопостачсервіс» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за централізоване опалення у розмірі 44961,23 грн., заборгованість за постачання гарячої води в розмірі 247,38 грн., 3% річних - 4175,87 грн., інфляційні витрати - 9538,00 грн., а також понесені судові витрати у розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є власником квартири [ADDRESS] в зазначеному будинку, та є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які постачає позивач. 24.05.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 56/61 про надання послуг із централізованого опалення, постачання гарячої води. Позивач вказує, що відповідач в повному обсязі не оплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка складається із: заборгованості за постачання гарячої води за період із березня 2022 р. по квітень 2023 р. в сумі 247,38 грн., та заборгованості за централізоване опалення за період із січня 2017 р. по травень 2023 р. в розмірі 44961,23 грн., на які позивачем нараховано 3 % річних та інфляційні втрати. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд стягнути вказану заборгованість із відповідача на користь позивача в примусовому порядку, а також судовий збір. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.07.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В серпні 2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що позивачем належним чином виконуються зобов`язання по сплаті коштів за надані послуги відповідно до показань лічильника теплової енергії, який було встановлено в квартирі. Крім того, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05.10.2022 року у справі № 752/8777/19, товариство було зобов`язано здійснити перерахунок вартості теплової енергії по особовому рахунку № [NUMBER] , спожитої із жовтня 2018 року у відповідності до показників індивідуального теплолічильника. Зазначене рішення суду товариство не виконало та продовжує безпідставно нараховувати відповідачу кошти за послуги без врахування показників засобу обліку, який наявний в квартирі, та неправомірно обліковує за відповідачем заборгованість, яка фактично не існує, а відтак відсутні підстави для стягнення пред`явленої суми боргу в примусовому порядку. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності, що також є підставою для відмови в задоволенні позову. У вересні 2023 року до суду від представника позивача надійшла заява про уточнення (зменшення) розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач, з огляду на перерахунок, здійснений на виконання рішення суду, просив суд стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за централізоване опалення у розмірі 30911,33 грн., заборгованість за постачання гарячої води в розмірі 316,82 грн., 3% річних - 2904,18 грн., інфляційні витрати - 6786,71 грн., а також понесені судові витрати у розмірі 2684,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.09.2023 року, було вирішено прийняти до розгляду заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог до відповідача [PERSON] , подану в межах розгляду даної цивільної справи. Розгляд даної справи було відкладено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Після уточнення позовних вимог та відкладення розгляду справи, представник позивача з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач відзив на уточнені позовні вимоги до суду не подала, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири № 61 в будинку [ADDRESS] . ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01.07.2014 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який надає ці послуги та нараховує плану за них, згідно затверджених тарифів. 24.05.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 56/61 про надання послуг із централізованого опалення, постачання гарячої води. Позивач вказує, що відповідач неналежним чином здійснює оплату за надані послуги, в зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за централізоване опалення за період із січня 2017 р. по травень 2023 р. у розмірі 44961,23 грн. та заборгованість за постачання гарячої води за період із березня 2022 р. по квітень 2023 р. в сумі 247,38 грн. Заперечуючи проти позовних вимог сторона відповідача вказувала, що позивачем безпідставно здійснюється нарахування коштів за послуги без врахування даних лічильника, який встановлено в квартирі. Так, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05.10.2022 року у справі № 752/8777/19, позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостасервіс» про зобов`язання вчинити дії було задоволено частково. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостасервіс» провести перерахунок вартості теплової енергії по особовому рахунку № [NUMBER] , спожитої з жовтня 2018 року у відповідності до показників індивідуального теплолічильника Ultrahear-№66036561. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостасервіс» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2800 грн. З мотивувальної частини зазначеного рішення суду вбачається, що оскільки, теплолічильник Ultraheat 2WR6 №66036561 04.10.2018 року був повірений, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №24-1-2Т/559, а вказане свідоцтво чинне до 04.10.2022, вимоги позивача про зобов`язання відповідача провести перерахунок вартості теплової енергії по особовому рахунку № [NUMBER] спожитої з жовтня 2018 року ( з моменту проведення повірки та звернення про прийняття лічильника на абонентський облік) у відповідності до показників індивідуального теплолічильника Ultrahear-№66036561 є такими, що підлягають задоволенню. Після отримання зазначеного рішення суду, позивачем було здійснено перерахунок наявної заборгованості, та зменшено розмір позовних вимог. На підтвердження розміру боргу позивачем було подано до суду розрахунок боргу, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем за централізоване опалення за період із січня 2017 р. по серпень 2023 р. складає суму в розмірі 30911,33 грн., а заборгованість за постачання гарячої води за період із березня 2022 р. по серпень 2023 р. - суму в розмірі 316,82 грн. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що згідно з ч. 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. За змістом ч.1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: 1) послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача; 2) послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом; 3) послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; 4) послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води; 5) послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; 6) послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення; 7) послуг з поводження з побутовими відходами - суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку. Відносини між учасниками правовідносин в сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема, в частині надання послуг з центрального опалення врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положеннями Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630. Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила) У разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.. Відповідно до п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.. Згідно з п. 30 Правил споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; Зміст положення ч. 4 ст. 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Крім того, згідно з ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Із наявних у справі доказів вбачається, що у вказаній квартирі встановлено квартирний лічильник обліку теплової енергії, доказів його зняття позивачем із абонентського обліку, матеріали справи не містять, більше того, судом було зобов`язано товариство здійснити перерахунок вартості теплової енергії по особовому рахунку відповідача у відповідності до показань цього лічильника. Згідно з п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач після здійснення перерахунку та зменшення позовних вимог стверджує, що за відповідачем рахується заборгованість зі сплати наданих комунальних послуг, а саме: за централізоване опалення у розмірі 30911,33 грн., та заборгованість за постачання гарячої води - 316,82 грн. На підтвердження вказаних обставин стороною позивача надано суду довідку про нарахування та сплату коштів від 31.08.2023 року. Водночас суд зазначає, що вказана довідка не є первинним бухгалтерським документом, який б міг підтверджувати наявність заборгованості зі сплати комунальних послуг. Крім того варто вказати на те, що зазначена довідка містить тільки загальну інформацію про вартість послуги, що надається ТОВ «Теплопостачсервіс» відповідачу, без розмежування боргу по оплаті опалення місць загального користування загальною площею розподілу та безпосередньо житлового приміщення, а тому суд позбавлений можливості прийти до обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру заборгованості були враховані показники теплового лічильника, який наявний в квартирі. Із наданих позивачем документів неможливо встановити факт наявності заборгованості та її дійсний розмір, оскільки, в розрахунку не зазначено, в т.ч. показники квартирного лічильника, не містить розрахунок і відомостей про обсяги постачання, які, на думку позивача, лишились не оплаченими, не надано також виписки із банківського рахунку, в якому б відображалось суми всіх оплат здійснених відповідачем. Окремо варто відзначити, що після отримання відзиву відповідача із додатками, та зменшення позивачем розміру позовних вимог, стороною позивача було надано суду уточнений розрахунок, однак, останній, також не місить, зокрема, показники квартирного лічильника, не містить відомості про обсяги постачання, які, на думку позивача, залишились не оплаченими. Інших належних та достатніх доказів на підтвердження наявності заборгованості відповідача в пред`явленому до стягненні розмірі, стороною позивача суду надано не було. На підставі наведеного, суд приходить висновку, що позивачем не доведено достатніми доказами наявність у відповідача заборгованості за комунальні послуги, зокрема, у визначеному позивачем розмірі. Відповідно до частин 1-4 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи викладене, суд вважає, що в ході розгляду справи стороною позивача не доведені підстави для стягнення пред`явлених сум боргу за централізоване опалення та постачання гарячої води в примусовому порядку із відповідача, а відтак в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити. В частині вимог про стягнення 3% річних та інфляційний втрат суд зазначає наступне. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд зазначає, що позивачем не доведено наявності основної заборгованості у відповідача за послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, а відтак відсутні підстави для нарахування та, відповідно, стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на таку заборгованість, в зв`язку з чим в задоволенні цих позовних вимог слід також відмовити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог по суті їх пред`явлення, а відтак клопотання сторони відповідача про застосування до позовних вимог строків позовної давності судом не вирішувалось. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід залишити за позивачем по фактично понесеним. Крім того, з огляду на те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, із позивача на користь відповідача слід стягнути витрати на правову допомогу в сумі 3000,00 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed