Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

До Житомирського районного суду Житомирської області надійшла вище вказана позовна заява, у якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором від 13.10.2006 року у сумі 7505,28 доларів США, яка складається з такого: 3432,41 доларів США -\~заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 4072,87 доларів США\~ пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, оскільки боржник у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 36). \~ \~ \~ \~У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач щомісячно проводив оплати у визначених графіках сумах; жодної поточної заборгованості немає та належним чином виконує умови кредитного договору, відтак підстав для дострокового стягнення боргу в банку немає. Окрім того, просить застосувати позовну давність до вимог про стягнення пені. (а.с. 43-44). Представником позивача подано відповідь на відзив (а.с. 89-91), де просить задовольнити позовні вимоги АТ «Приватбанк» в повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, зазначив, що з відповідачем було укладено ряд додаткових угод зі сприятливими умовами для відповідача; ряд сум заборгованості було списано банком, однак згодом умови договору відповідач перестав належним чином виконувати. Щодо застосування строку позовної давності до вимоги про стягнення пені зазначив, що додатковою угодою № 3 сторони погодили про продовження строку позовної давності до 5 років. Представник відповідача пояснив, що сума чергового платежу не була погашена відповідачем через війну це загальновідома обставина. Вважає, що ця причина не залежала від волі клієнта з об`єктивних обставин. Зазначив, що нарахована пеня не спів мірна з сумою основного боргу, окрім того, має бути нарахована у гривні; підтримав своє клопотання про застосування строків позовної давності до вимоги про стягнення пені. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 13.10.2006 року сторони уклали кредитний договір № ZRZ0GK00003460 (а.с. 10-11), згідно з яким банк зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 42480,00 доларів США у строк до 12.10.2026 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору при порушення позичальником будь-якого зобов`язання, передбаченого п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку якщо кредит видається в іноземній валюті, - пеня сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. 19.04.2012 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до кредитного договору № ZRZ0GK00003460 від 13.10.2006 року (а.с. 13), де узгодили зменшити суму заборгованості; дата остаточного погашення кредиту: 12.10.2026 рік. 03.06.2014 року між сторонами була укладена додаткова угода № 2 до кредитного договору № ZRZ0GK00003460 від 13.10.2006 року про зменшення суми заборгованості; дата остаточного погашення кредиту: 12.10.2026 рік (а.с. 74) 13.10.2020 року було укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору № ZRZ0GK00003460 від 13.10.2006 року (а.с. 19), де сторони узгодили зменшити заборгованість в частині заборгованості по сплаті відсотків, комісії та пені; дата остаточного погашення кредиту: 13.10.2026 рік. Позивачем надано виписку за договором за період з 01.01.2022 року по 03.05.2023 р.р. (а.с. 79), з якої вбачається факт погашення [PERSON] заборгованості та сплата відсотків за користування кредитом. Разом з тим, із зазначеної виписки вбачається, що [PERSON] було зроблено перерву в погашенні заборгованості, а саме: між 20.03.2022 року та 10.06.2022 року. Відповідачем також надано ряд квитанцій на підтвердження належного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором (а.с. 59-67). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 4-8), станом на 03.05.2023 року відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 7505,28 доларів США, яка складається з такого: 3432,41 доларів США -\~заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 4072,87 доларів США \~пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша і друга статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Матеріалами справи встановлено та доведено, що банк надав відповідачу кредит у розмірі 42480,00 доларів США, однак відповідач порушив свої зобов`язання за кредитним договором. Будь-яких належних, у розумінні статей 58, 179 ЦПК України доказів відсутності боргу перед АТ КБ «Приватбанк», відповідач суду не надав, про існування таких доказів не зазначив. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № ZRZ0GK00003460 від 13.10.2006 року, яка складається з: 3432,41 доларів США заборгованість за кредитом (тілом кредиту). Щодо позовних вимог позивача про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 4072,87 доларів США суд зазначає наступне. З приводу застосування строків позовної давності. Відповідно до\~ст.\~256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність,\~встановлена законом,\~може бути\~збільшена за\~домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 259 ЦК України). Так, відповідно до п. 5.1 кредитного договору, вказаний договір діє до повного виконання сторонами свої зобов`язань. Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п.1.6 угоди № 3 до кредитного договору № ZRZ0GK00003460 від 13.10.2006 року термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за договором встановлюється сторонами тривалістю 5 (п`ять) років. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Дослідженими матеріалами справи встановлено, що кредитний договір чинний та продовжує свою дію; обставини на які посилається відповідач не знайшли свого підтвердження, враховуючи, що сторони погодили строк позовної давності по вимогах про стягнення пені тривалістю 5 років, у задоволенні клопотання сторони відповідача про застосування строків позовної давності у цій частині слід відмовити. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. (ч. 1\~ст. 549 ЦК України). Статтею 611 ЦК України\~визначено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. ст. 546, 549, 550, 551 ЦК України неустойка за своєю правовою природою є додатковим (акцесорним) способом забезпечення виконання зобов`язань і, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов`язання, а відтак може нараховуватися лише в межах погодженого сторонами строку дії договору. У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15 (провадження № 61-18379св21) зазначено, що «у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18)». Частиною 3\~ст. 551 ЦК України\~визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Виходячи із загальних положень цивільного законодавства про відповідальність та про забезпечення виконання зобов`язання, санкція у вигляді пені спрямовується на забезпечення виконання боржником своїх зобов`язань по поверненню позики. Розмір санкції в грошовому виразі має бути не більшим, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Враховуючи зазначенні обставини, вочевидь не співмірність між передбаченою санкцією і порушенням зобов`язання, значний розмір пені,

Outcome: partial