Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що 23.04.2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем. За час перебування у шлюбі спільних дітей у них не було. Позивачка вказує, що у них з відповідачем різні характери та погляди на життя, що спричинило між ними повне непорозуміння та часті конфлікти. За весь час перебування у шлюбі вони з чоловіком періодично разом не проживали. На сьогоднішній день спільних інтересів у них немає, шлюб носить виключно формальний характер. Вони проживають окремо один від одного, подружні відносини остаточно припинилися у жовтні 2022 року. З цього часу спільне господарство не ведуть. Подальше перебування в шлюбі суперечить її правам та інтересам.\~ Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім`ї є неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити без його участі, не заперечує щодо позовних вимог. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 23.04.2009 року, сторони зареєстрували шлюб 23.04.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 13 (а.с. 6). \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved