Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

У січні 2022 року позивач звернулася до суду з позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», в якому просив6 -визнати незаконним рішення ПАТ АБ «Укргазбанк» від 07.07.2021 № 124/25817/2021, згідно якого за результатами розгляду заяви позивача про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором № 65/08/978 від 11.07.2008 та договором про внесення змін № 1 від 04.08.2008 до кредитного договору № 65/08/978 від 11.07.2008, що одержана ПАТ АБ «Укргазбанк» 07.07.2021 за вхідним № Ч-1703, ПАТ АБ «Укргазбанк» повідомило позивачу про відмову у проведенні реструктуризації; -визнати незаконним рішення ПАТ АБ «Укргазбанк» від 10.09.2021 № 124/5820/2021, згідно якого за результатами розгляду заяви позивача про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором № 65/08/978 від 11.07.2008 та договором про внесення змін № 1 від 04.08.2008 до кредитного договору № 65/08/978 від 11.07.2008, що одержана ПАТ АБ «Укргазбанк» 07.07.2021 за вхідним № Ч-1703, ПАТ АБ «Укргазбанк» повідомило позивачу про відмову у проведенні реструктуризації; -зобов`язати ПАТ АБ «Укргазбанк» провести реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором № 65/08/978 від 11.07.2008 та договором про внесення змін № 1 від 04.08.2008 до кредитного договору № 65/08/978 від 11.07.2008, укладеним між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] , згідно пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» № 1734VIII від 15.11.2016 (на умовах та у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13.04.2021 № 1381-IX). Свої вимоги мотивує тим, що 11.07.2008 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 65/08/978 на суму 30 000,00 Євро на строк з 11.07.2008 по 10.07.2018 зі сплатою відсотків за користування кредитом виходячи із 13,8 % річних на задоволення споживчих потреб. Вказує, що 11.07.2008, задля забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору, між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та ПАТ АБ «Укргазбанк» було укладено договір іпотеки без оформлення заставної, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Андрієвською С.В., за реєстровим № 1901, за яким було передано у іпотеку нерухоме майно - двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Зазначає, що 04.08.2008 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 65/08/978 від 11.07.2008, відповідно до якого було викладено у новій редакції, зокрема, п. 1.1. Кредитного договору, а саме: сума кредиту збільшилася до 41 000,00 Євро, строк надання кредиту збільшено до 10.07.2028 та збільшено відсотки за користування кредитом до 14,8 % річних. Посилається, що 04.08.2008 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін до Договору іпотеки без оформлення заставної, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Андрієвською С.В., 11.07.2008 за реєстровим № 1901, за яким було змінено п.1.1. Розділу 1 Іпотечного Договору у зв`язку із укладенням договору про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 65/08/978 від 11.07.2008. Стверджує, що 01.07.2021 він звернувся до відповідача із заявою у порядку пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» № 1734VIII від 15.11.2016 (на умовах та у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13.04.2021 № 1381-IX) про реструктуризацію наявної у позивача заборгованості перед відповідачем за Кредитним договором. Вказує, що 07.07.2021 відповідач повідомив позивача про розгляд даної заяви та зазначив, що предмет іпотеки не є місцем постійного проживання майнових поручителів. Зазначає, що 17.08.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо роз`яснення підстав відмови у проведенні реструктуризації кредиту. 10.09.2021 відповідачем було надано позивачу відповідь відповідно до якої відмовлено у проведенні реструктуризації заборгованості та вказано, що у зв`язку із не проживанням майнових поручителів у квартирі, яка є предметом іпотеки, а також наявністю у власності майнових поручителів іншого житлового нерухомого майна, яке не є предметом іпотеки, у відповідача відсутні підстави для проведення обов`язкової реструктуризації зобов`язань по Кредитному договору. Позивач вважає, що відповідач протиправно йому відмовив у здійсненні реструктуризації наявної заборгованості, оскільки п. 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» № 1734VIII від 15.11.2016 визначено умову для проведення реструктуризації, а саме: предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі). Позивач стверджує, що у предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника, тобто позивача, а також у нього відсутнє у власності інше житлове нерухоме майно. Вказує, що вищезгадана норма не містить умови про обов`язкову необхідність того, щоб предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника та майнового поручителя, а також відсутності як у позивача так і у майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна. Зазначає, що місце постійного проживання майнових поручителів не у житловому нерухомому майні, яке є предметом іпотеки, а також наявність у майнових поручителів на праві власності іншого нерухомого майна, яке не є предметом іпотеки, не є підставою для відмови відповідача у здійсненні реструктуризації заборгованості. Також позивач вказував, що у власності майнового поручителя-1 є садовий будинок [ADDRESS] , який призначений для сезонного проживання та не є у розумінні вимог чинного законодавства житловим нерухомим майном. З урахування викладеного вище просив суд позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02.02.2022 у справі було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. 01.08.2022 представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву у якому останній проти позовних вимог заперечував. 17.08.2022 позивачем було подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву. Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, то сторони у судове засідання не викликалися. Судом встановлено, що 11.07.2008 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 65/08/978 на суму 30 000,00 Євро на строк з 11.07.2008 по 10.07.2018 зі сплатою відсотків за користування кредитом виходячи із 13,8 % річних на задоволення споживчих потреб (а.с. 16-22). Тобто, у даному випадку позивач є позичальником, а відповідач є кредитором. 11.07.2008 для забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору, між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та ПАТ АБ «Укргазбанк» було укладено договір іпотеки без оформлення заставної, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Андрієвською С.В., за реєстровим № 1901, за яким було передано у іпотеку нерухоме майно - двокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 26-33). Таким чином, позивач у даній справі, а також [PERSON] та [PERSON] є майновими поручителями за зобов`язаннями позивача перед відповідачем. 04.08.2008 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 65/08/978 від 11.07.2008, відповідно до якого було викладено у новій редакції, зокрема, п. 1.1. Кредитного договору, а саме: сума кредиту збільшилася до 41 000,00 Євро, строк надання кредиту збільшено до 10.07.2028 та збільшено відсотки за користування кредитом до 14,8 % річних (34-35). 04.08.2008 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін до Договору іпотеки без оформлення заставної, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Андрієвською С.В., 11.07.2008 за реєстровим № 1901, за яким було змінено п.1.1. Розділу 1 Іпотечного Договору у зв`язку із укладенням договору про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 65/08/978 від 11.07.2008 (40-41). Відповідно до статті 2 Закону України «Про споживче кредитування», передбачено, що метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами. Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті. Згідно із статтею 17 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію зобов`язань за договором про споживчий кредит. Реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту. 23 квітня 2021 року набув чинності Закон України від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» і розділ ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 7, яким передбачено, що зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом. 01.07.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою у порядку пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» № 1734VIII від 15.11.2016 (на умовах та у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13.04.2021 № 1381-IX) про реструктуризацію наявної у позивача заборгованості перед відповідачем за Кредитним договором (а.с. 42-45). Листом № 124/25817/2021 від 07.07.2021 відповідач повідомив позивача про розгляд даної заяви та зазначив про відмову у здійсненні реструктуризації оскільки предмет іпотеки не є місцем постійного проживання майнових поручителів (а.с. 56-57). 17.08.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо роз`яснення підстав відмови у проведенні реструктуризації кредиту 9а.с. 58). 10.09.2021 відповідачем було надано позивачу відповідь на заяву від 17.08.2021 відповідно до якої відмовлено у проведенні реструктуризації заборгованості з підстав не проживання майнових поручителів [PERSON] та [PERSON] у квартирі, яка є предметом іпотеки, а також наявністю у власності майнового поручителя [PERSON] іншого житлового нерухомого майна, яке не є предметом іпотеки. У даній справі спір між позивачем та відповідачем виник із того, чи є можливим здійснення реструктуризації заборгованості у порядку пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» № 1734VIII від 15.11.2016 за умови наявності у майнового поручителя (який є відмінним від позичальника, тобто іншою особою) іншого житлового нерухомого майна, окрім предмета іпотеки з приводу чого суд зазначає наступне. Згідно із пунктом 2 розділу ІV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом, крім пункту 6 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, та пункту 7 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, які відповідають викладеним у зазначеному пункті критеріям. Так, відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України. Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов: - предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); - у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); - предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); - предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); - предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі). Відповідно до підпункту 3 пункту 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків: - у разі смерті позичальника (або особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) протягом строку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, спадкоємець, до якого перейшли права та обов`язки позичальника, може подати заяву про проведення реструктуризації протягом двох місяців з дня одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину; - у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі; - у разі залучення позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) у встановленому законодавством порядку до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях у період, що припадає на тримісячний строк з дня набрання чинності цим пунктом, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня завершення такого залучення. У разі пропуску позичальником строків, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом. Відповідно до підпункту 4 пункту 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» у заяві про проведення реструктуризації зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника; найменування кредитодавця (повне або скорочене); інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя). Отже, відповідно до пункту 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, у разі відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно із договором про споживчий кредит позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку із простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації. Згідно із підпунктом 10 пункту 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» якщо станом на день проведення реструктуризації наявні одночасно такі умови: у договорі, зобов`язання за яким підлягають реструктуризації відповідно до цього пункту, здійснено заміну кредитора внаслідок відступлення права вимоги; поточний кредитор з причини ненадання йому кредитодавцем, наступними кредиторами, до яких переходили права кредитодавця, всієї інформації про історію здійснення платежів, у тому числі інформації про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформації про призначення кожного здійсненого платежу, суму наявної простроченої заборгованості станом на 01 січня 2014 року за кожним видом наявного грошового зобов`язання, не здійснив протягом 60 днів з дня проведення реструктуризації передбачені підпунктом 9 цього пункту обчислення та/або обчислення наявної станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості (окремо за кожним видом грошового зобов`язання та окремо за простроченими платежами, строк сплати яких відповідно до договору спливає після 01 січня 2014 року, але які кредитор вимагав повернути достроково у зв`язку з простроченням позичальником платежів); сукупна сума усіх передбачених договором грошових зобов`язань (а саме: непогашених на момент відступлення грошових зобов`язань із сплати кредиту та зобов`язань із сплати процентів за користування кредитом), право вимоги за яким відступлено, перевищує розмір плати, сплаченої поточним кредитором за відступлення такого права вимоги, то передбачені підпунктом 9 цього пункту обчислення не здійснюються. При цьому грошові зобов`язання позичальника перед таким поточним кредитором зменшуються на суму такого перевищення у зазначеній черговості за наведеною формулою. Відмовляючи у здійсненні реструктуризації зобов`язання, відповідач не посилався на пропуск позивачем строку на звернення із заявою або невідповідність такої заяви вимогам встановленим у підпункту 4 пункту 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», а тому судом такі обставини не перевіряються. Відповідно до підпункту 12 пункту 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя або заставодавця у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації. Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити всі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів). Також відповідна інформація у письмовому вигляді безоплатно надається зазначеним особам особисто на їхню вимогу. Отже, цим Законом на кредитора покладено обов`язок провести реструктуризацію заборгованості за договором про споживче кредитування у випадку подання позичальником заяви та наявністю у позичальника права на звернення із такою заявою. Отримавши споживчий кредит у іноземній валюті, позивач скористалася змінами, внесеними до Закону України «Про споживче кредитування» і подав до банку у строк визначений законом заяву про реструктуризацію заборгованості за його зобов`язанням. У заяві про реструктуризацію позивач вказав усі обов`язкові реквізити, визначені підпунктом 4 пункту 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» та долучила до заяви усі визначені частиною 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» документи, а також ті, що вимагались відповідачем. Звертаючись із заявою про проведення реструктуризації зобов`язань, позивач посилався на наявність у нього умови передбаченої пункту 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», а саме: предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі). Як було зазначено судом вище, позичальником у даних правовідносинах є позивач, майновими поручителями є позивач, [PERSON] та [PERSON] . Предметом іпотеки у даному випадку є двокімнатна квартира [ADDRESS] . Відповідно до копії витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 253934993 від 01.07.2021, на праві власності позивачу належить 1/3 частина двокімнатна квартира [ADDRESS] (а.с. 51-52). Відповідно до копії витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 263953241 від 01.07.2021, на праві власності [PERSON] належить 1/3 частина двокімнатна квартира [ADDRESS] (а.с. 49-50). Відповідно до копії витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 263956762 від 01.07.2021, на праві власності [PERSON] належить 1/3 частина двокімнатна квартира [ADDRESS] , а також садовий будинок [ADDRESS] (а.с. 53-55). Тобто, позивачу, який є позичальником та майновим поручителем, та майновому поручителю [PERSON] на праві власності належить виключно по 1/3 частині квартири, яка є предметом іпотеки. При цьому, майновому поручителю [PERSON] окрім 1/3 частини квартири, яка є предметом іпотеки, також належить на праві власності будинок [ADDRESS] . Місце проживання позивача та майнових поручителів зареєстроване у квартирі [ADDRESS] , що сторонами у справі не заперечується. При цьому, майнові поручителі фактично проживають не у квартирі, яка є предметом іпотеки, а у будинку [ADDRESS] , що визнано позивачем у справі. Тобто, у даному випадку предмет іпотеки не є місцем постійного проживання двох майнових поручителів, а також у одного із майнових поручителів наявне інше житлового нерухомого майна. Умова передбачена пунктом 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», на яку посилався позивач при звернені із заявою до відповідача та із позовом до суду, свідчить про те, що предмет іпотеки, тобто квартира [ADDRESS] , має використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі). Дана норма права містить необхідну умову - відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі). Надаючи оцінку твердженням позивача та представника відповідача, суд звертає увагу на ту обставину, що зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника. Тому позичальник наділений правом на звернення із заявою про проведення реструктуризації зобов`язання та останній має довести під час звернення із такою заявою наявність певних умов, зокрема, відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі). Тобто, дана норма свідчить про необхідність доведення саме позичальником факту відсутності у його володінні або володінні майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна, а не покладає на позичальника обов`язок доведення факту відсутності лише у його володінні іншого житлового нерухомого майна. Наведений аналіз даної норми вказує у даному випадку на необхідну умову обов`язкової відсутності іншого житлового нерухомого майна як у позичальника, так і у майнового поручителя. Як свідчать матеріали справи та не спростовано позивачем, що дані вимоги закону у цій справі позивачем дотримані не були, а тому суд погоджується із твердженням і рішенням відповідача про відсутність правових підстав для здійснення реструктуризації зобов`язання за заявою позивача. Щодо посилання позивача на ту обставину, що садовий будинок, який перебуває у власності майнового поручителя не є житловим нерухомим майном, а тому не може бути врахований відповідачем при відмові у задоволенні поданої заяви позивача, суд оцінює критично, виходячи з наступних підстав. У силу вимог частини першої статті 380 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК) житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Статтями 4, 6 ЖК передбачено, що жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає: жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд), а також квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення). Жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян. Між іншим садовий будинок не зазначений у переліку об`єктів, які не входять до житлового фонду. Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що місцем проживання фізичної особи може бути житловий будинок, що придатний для постійного або тимчасового проживання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 10.10.2019 у справі №2340/4673/18. Згідно частини 1 статті 379 ЦК Укаїни житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Як вказує сам позивач у позовній заяві, даний садовий будинок використовується майновими поручителями як місце постійного проживання та останні у ньому постійно проживають протягом тривалого часу, а тому посилання позивача на можливість лише сезонного проживання у садовому будинку є необґрунтованим та спростовується самим же позивачем у поданій заяві до відповідача про реструктуризацію боргу. Так, Закон України «Про споживче кредитування» визначає вичерпний перелік обставин при яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» критеріям (незалежно від дати укладення договору), та підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника: у разі пропуску позичальником строків, на подачу заяви, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим законом (абзац 7 підпункту 3 пункту 7 Розділу ІV«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»); у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом (абзац 9 підпункту 4 пункту 7 Розділу ІV«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»). При цьому, у даному випадку було встановлено саме невідповідність позивача умовам встановленим пункту 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування». Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, як необґрунтованих.

Outcome: dismissed