Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

04.07.2023 позивачка звернулася до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача на період її навчання, тобто до 30.06.2026; покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову позивач зазначила, що [PERSON] , [INFO] , є донькою сторін у справі. Шлюб між сторонами розірваний 13 січня 2009 року. На даний час їх донька [PERSON] досягла повноліття, є студенткою Навчально-наукового інституту педагогіки і психології Сумського державного педагогічного університету імені А.С. Макаренка ІІІ-ІV рівня акредитації, денної форми навчання, період навчання з 01.09.2022 по 30.06.2026 на бюджетній основі. Як повідомила позивачка, донька зареєстрована за місцем її проживання, є членом її сім`ї та знаходиться на утриманні позивачки. Донька потребує матеріальної допомоги на період навчання, денна форма навчання не надає доньці можливості влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Позивачка отримує заробітну плату, якої не вистачає для забезпечення нормальних умов для навчання доньки. Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 14.07.2023 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 10.08.2023 та у зв`язку з відпусткою судді перепризначено на 14.09.2023. 07.08.2023 на електронну адресу суду надійшла заява від відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з підготовкою відзиву на позовну заяву. 18.08.2023 [PERSON] надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнав частково, а саме відповідач погоджується із сплатою аліментів у розмірі 1/8 частини від усіх видів його доходів, оскільки має на утриманні двох неповнолітніх дітей, крім того він має на утриманні непрацездатних батьків, його теперішня дружина також потребує догляду, оскільки вона, а також її мати, перебувають на диспансерному обліку. Крім того відповідач зазначає, що позивачка працює лише 2 години на день, а у інший час вона неофіційно підробляє та отримує дохід, а сама донька також може підробляти у вільний від навчання час і частково забезпечувати себе. Ухвалою від 14.09.2023 суд постановив подальший розгляд справи № 578/1096/23 здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі; призначив підготовче засідання у даній справі на 04.10.2023. Ухвалою суду\~від 04.10.2023\~закрито підготовче\~провадження та\~призначено справу\~до розгляду по суті, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 23.10.2023. У судове засідання позивач прибула, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зазначила, що донька на даний час проживає разом з нею за місцем реєстрації, навчається дистанційно, однак з другого семестру навчального року планується відновлення навчання у приміщенні університету, а відтак виникне потреба у пошуку житла та оплаті за нього. Також позивачка наголосила, що донька отримує стипендію, однак її виплата та розмір періодично переглядаються. Крім того позивачка зазначила, що обставини, викладені відповідачем у відзиві на позов, не відповідають дійсності, оскільки вона не має іншої оплачуваної роботи, а знайти додатковий підробіток за місцем їх проживання та у період воєнного стану неможливо. Третя особа позовні вимоги підтримала, зазначила, що не має можливості працевлаштуватись, оскільки кожного дня після завершення лекційних та семінарських занять вона має займатись самопідготовкою та виконанням домашніх завдань, однак у неї існує потреба у регулярному забезпеченні канцелярськими виробами, підручниками, додатковим приладдям, крім того вона потребує матеріальної допомоги від батька для забезпечення загальних життєвих потреб, оскільки мати самостійно не в змозі забезпечити доньку. Відповідач в судове засідання не прибув, відповідно заяви від 28.09.2023, поданої до суду, просив розглядати справу за його відсутності, підтримав свою позицію, викладену у відзиві на позовну заяву. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). Донька сторін [PERSON] , яка досягла 18 років, навчається у Навчально-науковому інституті педагогіки і психології Сумського державного педагогічного університету імені А.С. Макаренка ІІІ-ІV рівня акредитації, денної форми навчання, що підтверджується довідкою № 2228 від 15.06.2023 (а.с. 13) та за січень-травень 2023 року отримувала стипендію у розмірі 2000 грн на місяць, що підтверджується довідкою про доходи [PERSON] № 116 від 14.06.2023 (а.с. 15). На даний час донька сторін навчається дистанційно, проживає разом з матір`ю за місцем їхньої реєстрації та перебуває на повному утриманні матері. Позивачка працює на посаді молодшої медичної сестри у КНП «Краснопільський центр первинної медико-санітарної допомоги» Краснопільської селищної ради, ФП с. Хмелівка, отримує щомісячну заробітну плату у сумі 1750,00 грн (а.с. 16), що унеможливлює у повній мірі самостійно фінансово допомагати у період навчання доньці [PERSON] . За змістом статті 141\~Сімейного Кодексу\~Українибатьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно із ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом враховано, що за місцем роботи позивачка отримує заробітну плату, розмір якої не дозволяє у повній мірі забезпечувати потреби повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та не має у зв`язку з цим можливості працевлаштуватись, щоб забезпечувати себе самостійно. Відповідач не заперечує свого обов`язку утримувати доньку на період навчання, однак вважає достатнім розмір аліментів у виді 1/8 частки від усіх видів його доходів, оскільки на його утриманні також перебувають двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, непрацездатні батьки, а також на диспансерному обліку перебувають його теперішня дружина та її мати та потребують у зв`язку з цим догляду. Враховуючи, що відповідач визнає свій обов`язок утримувати дитину, при визначенні розміру аліментів, які належить стягувати з відповідача на період навчання повнолітньої доньки, суд враховує його можливість надавати матеріальну допомогу, а також наявність у відповідача двох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні та вважає достатнім стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів доходів відповідача, оскільки такий розмір, на думку суду, забезпечуватиме базові потреби дитини, яка продовжує навчання, не може працевлаштуватись та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Твердження відповідача про те, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, а також його теперішня дружина та її мати перебувають на диспансерному обліку і потребують лікування, суд оцінює критично, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що дружина відповідача через захворювання не може працевлаштуватись та через це перебуває на утриманні відповідача, а додані до відзиву копії фіскальних чеків не доводять, що саме відповідач за цими чеками придбавав медикаменти для батьків, дружини та її матері та що такі витрати регулярно несе виключно відповідач. За змістом частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Викладені позивачкою обставини та положення сімейного законодавства свідчать про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини та порядку сплати аліментів в позасудовому порядку не досягнуто. Таким чином, оскільки утримання дитини віком до 23 років на період навчання є обов`язком батьків і законодавством не передбачено повне звільнення одного із батьків від участі у витратах на дитину, яка продовжує навчання, беручи до уваги матеріальне становище відповідача, суд уважає що [PERSON] спроможний нести витрати на утримання повнолітньої дитини на період навчання у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку, останній не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він через свій майновий стан не має можливості нести такі витрати. Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, підлягає частковому задоволенню. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з урахуванням часткового задоволення позову.

Outcome: partial