Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

Представником позивача, 26.01.2023 року, подано до суду вказаний позов. Просять стягнути з [PERSON] на користь АТ "Юнекс Банк" заборгованість за кредитним договором № 30.4.1221.1 від 13.12.2021 року в загальній сумі 145268,11 гривень, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 127000,00 грн., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 18268,11 грн., а також суму судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що АТ "Юнекс Банк" з відповідачкою 13.12.2021 року був укладений договір №30.4.1221.1, за яким відповідачка отримала кредит у вигляді споживчого кредиту. Однак, відповідачкою зобов`язання за договором порушувались, внаслідок чого станом на 01.06.2022 року виникла заборгованість за договором в загальному розмірі 145268,11 грн., яку позивач вимагає від відповідачки повернути в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, але його представник [PERSON] подав суду заяву про підтримання позовних вимог і про розгляд справи за його відсутності, в разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Будь-яких заяв з приводу поданого відповідачкою клопотання про надання розстрочки виконання рішення суду не подавалось. Відповідачка в судовому засіданні, 22.09.2023 року, проти позову не заперечувала, пояснила, що вона дійсно оформила кредит, у зв`язку з початком війни втратила доходи, потрапила у форс мажорні обставини, жодним чином вплинути на ці обставини не має можливості, отримує лише дохід пенсію, просила врахувати часткове добровільне погашення заборгованості в розмірі 10000 грн, яке не враховано в наданому розрахунку позивача. Подала суду клопотання про розстрочення виконання майбутнього судового рішення про стягнення заборгованості відповідно до п.1 ст.435 ЦПК України на строк 48 місяців, встановивши місячні оплати у розмірі 2645,85 гривень, врахувати наявність істотних обставин, що ускладнюють виконання стягнення заборгованості в повному обсязі, у зв`язку із незадовільним матеріальним станом, що підтверджується довідкою про доходи. В подальшому, подала суду заяву про закінчення розгляду справи за її відсутності, додала відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про доходи, просила врахувати при вирішені питання про розстрочку рішення суду. Вислухавши доводи відповідачки, в судовому засіданні 22.09.2023 року, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 13.12.2021 року [PERSON] було укладено кредитний договір № 30.41221.1 про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис на договорі. Відповідачкою було відкрито рахунок на який було нараховане кредитні кошти, що підтверджується Випискою по рахунку. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за вказаним договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач, взяті на себе зобов`язання по зазначеному договору виконав своєчасно та у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідачка в своїй заяві, поданій до суду, не заперечувала обставини отримання кредиту, посилалась на те, що визнає наявність у неї заборгованості, яка виникла внаслідок форс мажорних обставин, внаслідок військової агресії та втрати нею доходу. Відповідачкою, вже під час перебування справи в провадженні суду, було внесено на рахунок банку, з посиланням на рішення суду, 31.05.2023 року 2000 гривень, 28.06.2023 року 2000 гривень, 26.07.2023 року 2000 гривень та 28.08.2023 року 2000 гривень, 25.09.2023 року 2000 гривень. Розрахунок наданий позивачем, який не оспорювався відповідачкою, сформований станом на 01.06.2022 року. Кошти були внесені відповідачкою на погашення заборгованості після подачі позову до суду та внесені суми не враховані в розрахунку заборгованості, оновленого розрахунку стороною позивача не подавалось. Відповідно до п.п. і-іі п.3.15. Правил (договірних умов) надання споживчого кредиту АТ «ЮНЕКС БАНК», Банк та Позичальник погодили наступну черговість погашення Позичальником своїх грошових зобов`язань за Договором: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума Кредиту та прострочені проценти, за користування Кредитом у відповідності до внутрішніх процедур, визначеним у Банку, у другу чергу сплачуються сума Кредиту та проценти за користування Кредитом у відповідності до внутрішніх процедур, визначених Банком. Позивачем заявлено вимогу про стягнення суми заборгованості за кредитом в розмірі 127000,00 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями в розмірі 18268,11 грн. Враховуючи, що згідно до черговості погашення заборгованості у другу чергу сплачується заборгованість за кредитом та заборгованість за процентами за користування кредитом, тому суд вважає, що з урахуванням черговості, внесені суми до сплати відповідачкою на погашення заборгованості в сумі 10000 гривень підлягають віднесенню на погашення суми Кредиту в розмірі 127000,00 грн. Тобто, стягненню підлягає сума заборгованості за кредитом пропорційно до погашеної загальної суми заборгованості в розмірі 117000,00 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями в розмірі 18268,11 грн. підлягає стягненню в повному обсязі. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідачкою частково погашена заборгованість, позивачем заяв про зменшення розміру позовних вимог до суду не надходило, вимоги позову були підтримані, тому стягненню з відповідачки підлягає сума заборгованості з урахуванням часткового погашення заборгованості, за кредитом в розмірі 117000,00 грн., заборгованості за процентами та комісіями в розмірі 18268,11 гривень, а всього 135268,11 гривень. Відповідачкою було подано до суду заяву про надання розстрочки сплати заборгованості за рішенням на строк 48 місяців. Оцінюючи доводи відповідачки щодо встановлення їй розстрочки у виконанні майбутнього рішення, суд зазначає наступне. Виходячи із вимог ст.435 ЦПК України та ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Як вбачається з поданої відповідачкою заяви, вона не заперечує проти наявності суми заборгованості, не оспорює її розмір, готова погасити суму, але її доходу, згідно до наданих відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, довідки про доходи, недостатньо для одноразової сплати всієї суми та одночасне утримання даної суми поставить відповідачку у скрутне матеріальне становище, що завдасть шкоду як їй, так і членам її сім`ї. Відповідачка просить розстрочити виконання рішення суду на строк 48 місяців. Також судом досліджено відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу 2022 року по 2 квартал 2023 року, відповідно до яких [PERSON] отримувала дохід від Управління соціального захисту населення Богодухівської РДА, у вигляді соціальної допомоги, по 2000 грн щомісячно протягом 2022 року, одноразово в січня 2023 року отримала від АТ "ПУМБ" виплату як додаткове благо в сумі 37110,77 грн. Також судом досліджено довідки про доходи відповідно до яких [PERSON] отримує пенсію за віком та за період з липня 2022 року по червень 2023 року отримала 26880.00 грн. пенсії, одночасно з тим її чоловік [PERSON] отримав пенсію по інвалідності за період з липня 2022 року по червень 2023 року в сумі 24786,00 грн. Враховуючи положення ч.5 ст. 435 ЦПК України, те, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови, дані про доходи відповідачки, суд вважає не доцільним встановлювати розстрочку виконання рішення суду, оскільки сума до сплати в межах одного місяця на один рік буде майже в п`ять разів перевищувати дохід відповідачки, що фактично нівелює мету надання розстрочки. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача суму сплаченого судового збору пропорційно згідно до задоволених вимог, а саме, при подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2684,00 гривні, за заявлені позовні вимоги на загальну суму 145268,11 гривень, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог на загальну суму 135268,11 гривень, тобто з урахуванням наведеного, з відповідачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 2499,24 грн, пропорційно задоволеним вимогам (135268,11 х2684/145268,11) На підставі викладеного,

Outcome: partial