Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

20 вересня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2023 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2023 року вирішено питання про розгляд справи в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що 30 грудня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2760042, відповідно до умов якого відповідачеві було надано кредит у розмірі 5 000 грн. строком на 360 днів та сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 1,99 % на день, що становить 29\~653,85 % річних. 01 лютого 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 923397855, за умовами якого відповідач отримав позику у розмірі 2 300 грн. строком на 30 днів і сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 2,98 % за кожен день користування. 09 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» і відповідачем було укладено кредитний договір № 8735873583, відповідно до умов якого позичальникові було надано у кредит 6 250 грн. строком на 12 місяців зі сплатою відсотків у розмірі 25 % річних та 8 % щомісячно. 27 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 2023127, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 8735873583 від 09 лютого 2022 року. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 923397855 від 01 лютого 2022 року, яке ТОВ «Таліон Плюс» набуло на підставі договору факторингу № 28/1118-01, укладеного з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 17 травня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» і позивачем було укладено договір факторингу № 17052023, у відповідності до якого до ТОВ «ФК ЄАПБ» перейшло право вимоги за кредитним договором № 2760042 від 30 грудня 2021 року. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами не виконав, грошові кошти не повернув, чим порушив умови договорів. Таким чином, сума заборгованості за кредитним договором № 2760042 від 30 грудня 2021 року становить 21 129 грн. 97 коп., яка складається із основної заборгованості у розмірі 4 999 грн. 99 коп., відсотків за користування позикою у розмірі 16 129 грн. 98 коп.; розмір заборгованості за кредитним договором № 923397855 від 01 лютого 2022 року складає 3 391 грн. 81 коп., яка складається із заборгованості за основним боргом у розмірі 2 300 грн. і відсотків за користування позикою у розмірі 1 091 грн. 81 коп.; заборгованість за кредитним договором № 8735873583 від 09 лютого 2022 року становить 11\~921 грн. 43 коп., з яких 6\~250 грн. сума основного боргу, 0 грн. 61 коп. заборгованість за річними відсотками, 5\~670 грн. 82 коп. заборгованість за щомісячними відсотками. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість: за кредитним договором № 2760042 від 30 грудня 2021 року у розмірі 21 129 грн. 97 коп.; за кредитним договором № 923397855 від 01 лютого 2022 року заборгованість у розмірі 3 391 грн. 81 коп.; заборгованість за кредитним договором № 8735873583 від 09 лютого 2022 року у розмірі 11\~921 грн. 43 коп., всього 36 443 грн. 21 коп., а також судовий збір у розмірі 2\~684 грн. У своїй заяві представник позивача справу просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки судові не повідомив, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 30 грудня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2760042, відповідно до умов якого відповідачеві було надано кредит у розмірі 5 000 грн. строком на 360 днів та сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 1,99 % на день, що становить 29\~653,85 % річних (а.с. 39-46). 01 лютого 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 923397855, за умовами якого відповідач отримав позику у розмірі 2 300 грн. строком на 30 днів і сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 2,98 % за кожен день користування (а.с. 27 оберт-30). 09 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» і відповідачем було укладено кредитний договір № 8735873583, відповідно до умов якого позичальникові було надано у кредит 6 250 грн. строком на 12 місяців зі сплатою відсотків у розмірі 25 % річних та 8 % щомісячно (а.с. 8-11). 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 923397855 від 01 лютого 2022 року, яке ТОВ «Таліон Плюс» набуло на підставі договору факторингу № 28/1118-01, укладеного з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 31-33). 27 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 20230127, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 8735873583 від 09 лютого 2022 року (а.с. 18-21). 17 травня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» і позивачем було укладено договір факторингу № 17052023, у відповідності до якого до ТОВ «ФК ЄАПБ» перейшло право вимоги за кредитним договором № 2760042 від 30 грудня 2021 року (а.с. 49-53). Відповідач умови договорів не виконав, кредитні кошти не повернув. Правовідносини, що виникли між сторонами урегульовано ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про електронну комерцію», ЦК України. Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором щодо укладення кредитного договору № 2760042 від 30 грудня 2021 року є СМС повідомлення з кодом Р446 (а.с. 48 оберт), який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін». Ідентифікатором щодо укладення кредитного договору № 923397855 від 01 лютого 2022 року є СМС повідомлення з кодом MNV42TU3 (а.с. 30 оберт), який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін». Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитів та сплати відсотків, внаслідок чого станом на 27 січня 2023 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість за кредитним договором № 8735873583 від 09 лютого 2022 року, укладеним між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» і [PERSON] , у розмірі 11 921 грн. 43 коп. (а.с. 17). Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість [PERSON] за кредитним договором\~№ 2760042\~від 30\~грудня 2021\~року,\~який було\~укладено між\~ТОВ «Лінеура\~Україна» та\~ [PERSON] ,\~станом на\~31\~липня 2023\~року склала 21 129 грн.\~97\~коп. (а.с. 54). Згідно з наданим позивачем розрахунком, розмір заборгованості за кредитним договором № 923397855 від 01 лютого 2022 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і відповідачем, станом на 31 липня 2023 року складає 3\~391 грн. 81 коп. (а.с. 34). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У зв`язку з тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитних договорах, відповідач свої зобов`язання не виконує, то з відповідача підлягає стягненню: за кредитним договором за кредитним договором № 2760042 від 30 грудня 2021 року у розмірі 21 129 грн. 97 коп.; за кредитним договором № 923397855 від 01 лютого 2022 року заборгованість у розмірі 3 391 грн. 81 коп.; заборгованість за кредитним договором № 8735873583 від 09 лютого 2022 року у розмірі 11\~921 грн. 43 коп., всього 36 443 грн. 21 коп. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 684 грн. (а.с. 1), який з урахуванням позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути зі [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» складає 39 127 грн. 21 коп. (36 443 грн. 21 коп. + 2\~684 грн. = 39\~127 грн. 21 коп.) На підставі викладеного,

Outcome: approved