Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

У листопаді 2021 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, у якому, згідно уточненої редакції позовних вимог, просила скасувати усиновлення її дитини [PERSON] , [INFO] усиновлювачем [PERSON] ; внести зміни в актовий запис про народження №486 від 14 квітня 2005 року шляхом зміни відомостей графи «батько» з « [PERSON] » на відомості про біологічного батька дитини « [PERSON] », відомості щодо прізвища, ім`я та по-батькові дитини залишити без змін. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 13.07.2007 по 05.05.2018 вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. За рішенням суду від 05.09.2012 [PERSON] визнаний усиновлювачем доньки позивачки від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . З січня 2017 року шлюбні відносини з відповідачем припинилися, проживають окремо. З цього часу відповідач втратив інтерес до дитини, вихованням дитини не займається, матеріально не забезпечує, перестав виконувати свої батьківські обов`язки. Посилаючись на ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків просить задовольнити її позов. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 01 грудня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у вищезазначеній справі. Ухвалою суду від 28 грудня 2021 року закрито підготовче засідання, праву призначено до судового розгляду по суті. Розпорядженням Верховного Суду від 18.03.2022 № 11/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Балаклійського районного суду Харківської області на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.05.2023 справу прийнято до провадження суддею Оладенко О.С., позовну заяву залишено без руху. Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 07.06.2023 призначено судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Будь - яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Представник органу опіки та піклування надіслав суду письмові пояснення у яких просить про розгляд справи без його участі. Додатково у поясненнях зазначив, що спеціалістами у зв`язку з розглядом справи судом проведено відповідну роботу, з`ясовано що донька сторін навчається за кордоном; за допомогою засобів телефонного зв`язку поспілкувалися з усиновлювачем [PERSON] , який повідомив, що проходить службу у лавах ЗСУ, заперечує проти скасування усиновлення, виховував дитину 11 років та не вважає доцільним розривати відносини з донькою. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. На підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 05.09.2012 [PERSON] оголошено усиновлювачем [PERSON] , [INFO] , змінено по-батькові дитини з « [PERSON] » на « [INFO] », внесено зміни до актового запису про народження дитини в частині відомостей про батька (а.с.9-13). З копії рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 05.05.2018 вбачається, що судом розірвано шлюб між сторонами, який зареєстровано 13.07.2007; визначено місце проживання дітей, у тому числі [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] ; стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дітей. На підставі рішення суду про стягнення аліментів відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] (а.с.21), у постанові про передачу виконавчого провадження від 11.03.2021 зазначено, що заборгованість [PERSON] станом на 01.03.2021 складає 105600 грн. Відомостей про наявність заборгованості станом на момент звернення до суду з позовом позивачкою не надано. Органом опіки та піклування надано суду письмові пояснення [PERSON] , які надіслано до служби у справах дітей, у яких вказано на ухилення відповідача від належного виконання батьківських обов`язків. Вказані пояснення надіслано засобами електронного зв`язку без доказів засвідчення кваліфікованим електронним підписом, відтак автора цих пояснень ідентифікувати неможливо. Інші докази, які б підтверджували викладені позивачкою обставини, щодо ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків в матеріалах справи відсутні. Відповідно до вимог ст.. 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення. Статтею 5 Сімейного кодексу України визначено, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Статтею 207 Сімейного кодексу України передбачено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з ч.1 ст.238 Сімейного кодексу України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Стаття 240 Сімейного кодексу України визначає, що право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення чи визнання його недійсним мають батьки, усиновлювач, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, прокурор, а також усиновлена дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до статті 242 Сімейного кодексу України якщо усиновлювач був записаний матір`ю, батьком усиновленої ним дитини, він може бути позбавлений батьківських прав за наявності підстав, встановлених у статті 164 цього Кодексу. У разі позбавлення усиновлювача батьківських прав настають наслідки, встановлені статтею 166 цього Кодексу. У разі смерті усиновлювача, позбавленого батьківських прав, дитина одержує право на спадкування на загальних підставах. Батьківські права усиновлювача можуть бути поновлені відповідно до положень статті 169 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 238 СК України, скасування усиновлення не допускається після досягнення дитиною повноліття. Усиновлення може бути скасоване після досягнення дитиною повноліття, якщо протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача загрожує життю, здоров`ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім`ї. Таким чином, системний аналіз норми статті 238 СК України свідчить, що виключною підставою для скасування усиновлення після досягнення дитиною повноліття може бути лише протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача, яка загрожує життю чи здоров`ю усиновленого, усиновлювача чи іншого члена сім`ї. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 01 серпня 2019 року у справі №758/3123/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі №445/1559/18. При цьому, положеннями ч.3 ст.238 СК України визначено, що усиновлення повнолітньої особи може бути скасовано судом за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися. В даному випадку, слід зазначити, що скасування усиновлення щодо повнолітньої особи визначається у залежності від моменту здійснення усиновлення (до чи після досягнення повноліття). Якщо усиновлення мало місце до досягнення особою повноліття, то його скасувати за загальним правилом неможливо, за винятком встановлених у передбаченому законом порядку фактів протиправної поведінки усиновлювача чи усиновленого, що загрожувала життю, здоров`ю усиновленого, усиновлювача або інших членів сім`ї. У разі здійснення усиновлення вже повнолітньої особи, то воно може бути скасоване відповідно до ч.3 ст.238 СК України у двох випадках: за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , була усиновлена малолітньою дитиною (у віці 5 років) та на даний час досягла повноліття. Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З аналізу вищенаведених норм вбачається, що усиновлення дитини після досягнення нею повноліття може бути скасоване лише у випадку якщо протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача загрожує життю, здоров`ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім`ї, однак на таку підставу для звернення до суду із позовом позивач не посилається. Доказів наявності протиправної поведінки усиновленого, усиновлювача що загрожує життю, здоров`ю усиновлювача або інших членів сім`ї, позивачем суду не представлено. Крім того, неналежне виконання батьківських обов`язків відповідачем, на яке посилається позивачка, є підставою для позбавлення батьківських прав, а не для скасування усиновлення. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не співвідноситься із заявленими підставами позову, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у наданих суду доказах, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed