Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

До Дарницького районного суду міста Києва звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобалія Інна Василівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач Вадим Вікторович, про скасування рішень про державну реєстрацію прав та визнання недійсним правочину. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 2011 року разом із чоловіком [PERSON] обробляє земельну ділянку [ADDRESS] на якій у 2016 році побудувала садовий будинок, право власності на який не зареєстровано. З 2018 року позивачка є членом ОК СДК «Ентузіаст», якому на праві оренди належать земельні ділянки у мікрорайоні Осокорки Дарницького району м. Києва, в тому числі і зайнята нею ділянка [ADDRESS] . Чоловік позивачки є членом ОК «МАГНОЛІЯ» як користувач тієї самої ділянки. 18.09.2020 року позивачці стало відомо, що за адресою: [ADDRESS] , за адресою розміщення її земельної ділянки та садового будинку в якому вона проживає, 30.09.2019 року зареєстровано право власності на садовий будинок за [PERSON] , який згодом, 26.12.2019 року, за договором купівлі-продажу відчужив його [PERSON] . Позивачка вважає, що реєстрація права власності на садовий будинок за [PERSON] відбулась із порушенням закону, в тому числі оскільки [PERSON] ніколи не був членом ОК «МАГНОЛІЯ», а у зв`язку із тим, що первинне право власності набуто всупереч установленому законодавством порядку, договір купівлі-продажу садового будинку між [PERSON] та [PERSON] вважає таким, що підлягає визнанню недійсним. Порушене право обґрунтовує тим, що незаконне набуття права власності на садовий будинок відповідачами порушує її право на мирне користування земельною ділянкою, а також право у майбутньому набути у власність земельну ділянку та збудований нею садовий будинок. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 липня 2022 року залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобалію Інну Василівну та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача Вадима Вікторовича до участі в даній справі. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року накладено арешт на садовий будинок загальною площею 191,9 кв.м., за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1925779880000. 23 лютого 2023 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Замінивши судове засідання призначене на 23 лютого 2023 року - підготовчим судовим засіданням. 19 квітня 2023 року, третьою особою - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобалією Інною Василівною подано пояснення на позов, які прийняті судом та долучені до матеріалів справи. Відповідно до вказаних пояснень, приватний нотаріус заперечує проти позову, оскільки вважає, що реєстрація об`єкта нерухомого майна була проведена нею у порядку, встановленому чинним законодавством України, а позивачка не довела свої вимоги, зокрема не підтвердила належне їй право на земельну ділянку під спірним садовим будинком. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 квітня 2023 року призначено справу до розгляду по суті, закривши підготовче засідання. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, з підстав викладених у позові. Відповідачі та треті особи в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслали. Про причину неявки суд не повідомили, відзив та інші заяви з процесуальних питань від відповідачів до суду не надходили. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України, оскільки позивачка та її представник не заперечували проти вирішення справи саме таким чином. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 24 вересня 2013 року між позивачкою та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.09.2013 року. Відповідно до довідок Обслуговуючого кооперативу «МАГНОЛІЯ» №27 від 07.08.2011 року та №5 від 07.02.2018 року [PERSON] є членом ОК «МАГНОЛІЯ» та користується земельною ділянкою площею 0,06 га, за адресою [ADDRESS] . Довідкою №27 від 07.02.2018 року також підтверджується, що [PERSON] має побудований будинок. З абонентської книжки по розрахунках за електроенергію ОК «МАГНОЛІЯ», що видана [PERSON] , вбачається, що позивачка з 2017 року сплачує за електроенергію до ОК «МАГНОЛІЯ» по адресі [ADDRESS] . Рішенням Київської міської ради від 06 липня 2017 року №759/2921 «Про передачу обслуговуючому кооперативу «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» земельних ділянок у мікрорайоні Осокорки, Дарницького району м. Києва для ведення колективного садівництва», ОК СДК «ЕНТУЗІАСТ» передано в оренду на 10 років земельні ділянки у мікрорайоні Осокорки, Дарницького району м. Києва для ведення колективного садівництва, зокрема і ділянку з кадастровим номером 8000000000:96:474:0101, яка проходить через вул. 10-та Ентузіастів м. Києва , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру від 02.11.2020 року. Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.10.2021 року підтверджується, що будь-які відомості про зареєстровані речові права за юридичною особою із кодом ЄДРПОУ 33343942 - ОК «МАГНОЛІЯ», відсутні. Листом Департаменту земельних ресурсів КМДА №0570202/3-12881 від 25.10.2022 представника позивачки адвоката Кузьміна Дениса Леонідовича повідомлено, що за наявною в Департаменті інформацією розроблені у 2004, 2005 роках проекти землеустрою про передачу обслуговуючому кооперативу садово - дачному кооперативу «Ентузіаст» (справа № А-7971) та про передачу обслуговуючому кооперативу «Магнолія» (справа № А-10657) земельних ділянок в мікрорайоні Осокорки Дарницького району м. Києва стосувались однієї і тієї ж території. Судом також досліджено рішення Дарницького районного суду м.Києва від 31 січня 2023 року по справі №761/31809/18, яким повністю відмовлено у позові [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Київської міської ради, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Обслуговуючий кооператив «Магнолія», Обслуговуючий кооператив «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним та скасування рішення Київської міської ради від 06 липня 2017 року №759/2921. Із рішення суду, а також з позовної заяви у справі №761/31809/18, слідує, що позивачі, члени ОК «МАГНОЛІЯ», пояснюють своє порушене право тим, що до наданих ОК «СДК «Ентузіаст» в оренду одинадцяти земельних ділянок загальною площею 14,8108 га, що розташовані по першій - десятій вулицях Ентузіастів у м. Києві, входять земельні ділянки, на яких розміщені належні їм та іншим членам ОК «МАГНОЛІЯ» на праві приватної власності садові будинки, а також земельні ділянки, що перебувають у їх користуванні. Зазначають, що це саме ті земельні ділянки проект землеустрою щодо відведення яких було виконано ПП «Смерічка» ще в 2008 році на замовлення ОК «МАГНОЛІЯ» та його членів. У вказаній справі суд прийшов до висновку, що позивачами обрано неефективний спосіб захисту, а також серед іншого встановив, що Кооператив ОК «СДК «Ентузіаст» станом на час заснування у 2004 році нараховував 215 громадян - членів кооперативу, при чому членами даного кооперативу були позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Станом на день постановлення рішення, здійснений поділ кварталів на орендованих ОК СДК «ЕНТУЗІАСТ» земельних ділянках та йде процес оформлення права власності на земельні ділянки членам кооперативу «Ентузіаст». Членським квитком № [NUMBER] ОК СДК «ЕНТУЗІАСТ», а також довідкою ОК СДК «ЕНТУЗІАСТ» №63 від 25.10.2020 року підтверджується, що позивачка з 30.03.2018 року є членом ОК СДК «ЕНТУЗІАСТ» як користувач земельної ділянки площею 0,06 га за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 8000000000:96:474:0101). Технічним паспортом, виготовленим ТОВ «КИЇВСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» 26.10.2020 року на замовлення позивачки, підтверджується, що за адресою [ADDRESS] на території ОК СДК «ЕНТУЗІАСТ» у 2016 році побудовано садовий будинок. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.09.2020 року вбачається, що 25 вересня 2019 року приватним нотаріусом Кобалією Інною Василівною на підставі довідки про членство в кооперативі та побудову господарським способом садового будинку №13 від 30.05.2019 року ОК «МАГНОЛІЯ», здійснено реєстрацію права власності на садовий будинок за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . В подальшому, а саме 26 грудня 2019 року на підставі договору купівлі-продажу №2375, укладеного 26.12.2019 року між [PERSON] та [PERSON] , приватним нотаріусом Рогачем Вадимом Вікторовичем зареєстровано право власності на вказаний садовий будинок за [PERSON] . Частиною 1 статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України та обтяжень таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV. Так, відповідно до пункту першого частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 04.02.2019 року, що діяла на момент оспорюваної реєстраційної дії) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (пункт другий частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). За частиною 4 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 24 вказаного Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим законом. Згідно з ч. 2 ст. 18 вказаного Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (надалі - Порядок). Пунктом 42 вказаного Порядку (в редакції від 23.07.2019 року, чинній на момент державної реєстрації прав на спірний садовий будинок), визначено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Пунктом 81 Порядку передбачено, що для державної реєстрації права власності на окремо розташоване індивідуально визначене нерухоме майно (дача, гараж тощо), будівництво яких здійснювалося у результаті діяльності дачного, гаражного чи іншого кооперативу, крім документів, передбачених пунктами 41 і 42 цього Порядку, також подається довідка відповідного кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі. Положенням про реєстр адрес у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.05.2013 №337/9394 визначено, що присвоєння поштових адрес об`єктам нерухомого майна здійснюється шляхом видання розпорядчих документів Департаментом містобудування та архітектури або районними в місті Києві державними адміністраціями з подальшим їх внесенням до Реєстру адрес (п. 4.1.). Присвоєння поштових адрес багатоквартирним житловим будинкам, домоволодінням, житловим будинкам садибного типу, індивідуальним дачним та садовим будинкам здійснюється розпорядженням відповідної районної в місті Києві державної адміністрації. Заявники подають заяву про присвоєння поштової адреси до дозвільного центру відповідної районної в місті Києві державної адміністрації (п. 4.16.). Постановою Кабінету Міністрів України № 367 від 27.03.2019 року затверджено Тимчасовий порядок реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна, за п.2 якої присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна з 01.07.2019 р. здійснюється виключно відповідно до Тимчасового порядку реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна (надалі також - Тимчасовий порядок), затвердженого цією постановою. Відповідно до п.6 Тимчасового порядку, що діяв на момент оспорюваної реєстраційної дії, уповноваженим органом з присвоєння адреси об`єкта розташованого у межах території, на яку поширюються повноваження районної у м. Києві державної адміністрації є районна в м. Києві державна адміністрація. При цьому, Тимчасовий порядок не містив будь-яких виключень або спеціального порядку присвоєння адреси садовим будинкам. Департаментом реєстрації Київської міської державної адміністрації на запит суду надано реєстраційну справу №1925779880000 на садовий будинок [ADDRESS] , що відповідає документам, наданими приватним нотаріусом Кобалією І.В. стосовно здійснення нею оспорюваної реєстраційної дії. Так, відповідно до картки прийому заяви №182367496 від 25 вересня 2019 року для реєстрації права власності на садовий будинок, [PERSON] подано приватному нотаріусу Кобалії Інні Василівні: довідку ОК «МАГНОЛІЯ» про членство в кооперативі та побудову господарським способом садового будинку [NUMBER] , запит до БТІ №38/01-39, Інформаційна довідка СБ-2019 №310 та технічний паспорт на садовий будинок, виготовлений ТОВ «ЗЕМЮРКОНСАЛТИНГ». Будь-яких документів, що свідчать про присвоєння садовому будинку адреси у встановленому законодавством порядку, а саме розпорядження Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, або документів із зазначенням відомостей про кадастровий номер земельної ділянки під садовим будинком, як того вимагає Порядок, реєстраційна справа не містить. Крім того, варто зазначити, що технічний паспорт - це документ, який має довідкову інформацію про фактичний стан нерухомості, а саме: про площі, поверховості, дату побудови, капремонту, товщину стін, технічні характеристики покрівлі та фундаменту, а тому останній не може бути правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна та єдиною підставою для реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права (постанови від 23.06.2020 у справі №680/214/16 (п. 55), від 29.09.2021 у справі №910/15989/16, від 07.04.2020 у справі №916/2791/13). Тобто, реєстрація права власності на садовий будинок за [PERSON] була проведена з порушенням вимог Порядку, затвердженого відповідною Постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 року, вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01.07.2004 року, оскільки довідка кооперативу та технічний паспорт не є достатніми та вичерпними документами, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності у даному випадку. Пояснення приватного нотаріуса Кобалії І.В. з приводу того, що внесення кооперативу ОК «МАГНОЛІЯ» за певною адресою до словників Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є достатньою обставиною для визначення адреси садового будинку та здійснення оспорюваної реєстраційної дії, не ґрунтується на вимогах чинного на момент вчинення реєстраційної дії законодавства. Крім того, суд надає оцінку довідці ОК «МАГНОЛІЯ» про членство в кооперативі та побудову господарським способом садового будинку [NUMBER] від 30.05.2019 року, що стала підставою для оспорюваної реєстраційної дії, з якої вбачається, що [PERSON] є членом кооперативу відповідно до Протоколу №1 від 30.10.2004, тобто з часу його заснування, а також є користувачем земельної ділянки [ADDRESS] на території Обслуговуючого кооперативу «МАГНОЛІЯ», на якій він господарським способом побудував в 1991 році садовий будинок. На запит суду Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація надала копії документів з реєстраційної справи Обслуговуючого кооперативу «МАГНОЛІЯ» (код ЄДРПОУ 33343942), які стали підставою для реєстрації юридичної особи, серед яких в тому числі і Протокол №1 загальних зборів членів кооперативу ОК «МАГНОЛІЯ» від 30.10.2004 року, посилання на який міститься у згаданій вище довідці кооперативу, та Статут новоствореного кооперативу з додатком №1 (список засновників-членів кооперативу «МАГНОЛІЯ» в кількості 145 чол.). Жоден із наданих документів не містить інформації про членство в ОК «МАГНОЛІЯ» [PERSON] . Натомість, згідно наданих позивачкою документів, довідок ОК «МАГНОЛІЯ» №27 від 07.08.2011 року та №5 від 07.02.2018 року саме [PERSON] , чоловік [PERSON] , у 2011 та 2018 роках значився користувачем земельної ділянки [ADDRESS] як член ОК «МАГНОЛІЯ». В матеріалах справи також наявний лист Дарницької районної у м.Києві державної адміністрації від 14.03.2016 року №101-2221/02 до ДП «Національні інформаційні системи» щодо внесення інформації про ОК «МАГНОЛІЯ» до словника іменованих об`єктів та словника вулиць в межах іменованого об`єкту, з додатком - клопотання ОК «МАГНОЛІЯ» №1 від 26.02.2016 року. Відповідно до тексту вказаного клопотання №1 від 26.02.2016 року, ОК «МАГНОЛІЯ» зазначає, що кооператив (іменований об`єкт) знаходиться на вул. Ентузіастів 1-11 у мікрорайоні Осокорки в Дарницькому районі міста Києва , та додає витяг з проєкту землеустрою від 2008 року (справа №А-10657), відповідно до якого, а саме у «Переліку громадян, членів ОК «Магнолія», яким передаються у приватну власність земельні ділянки…», членом та користувачем ділянки [ADDRESS] значиться не відповідач [PERSON] , а саме чоловік позивачки, [PERSON] . Інформація про [PERSON] у вказаних документах також відсутня. З витягу з бази даних Державного земельного кадастру від 01.02.2012 року вбачається, що ділянка з кодом 96:474:001п за адресою [ADDRESS] знаходилась на стадії розробки оформлення права власності на землекористувача [PERSON] . До того ж, відповідно до тексту рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року по справі №761/31809/18 за колективним позовом членів ОК «МАГНОЛІЯ» до КМР про визнання незаконним та скасування рішення КМР про виділення в оренду земельних ділянок ОК СДК «ЕНТУЗІАСТ», одним із позивачів був саме чоловік позивачки, [PERSON] . В матеріалах справи міститься заява [PERSON] у справі №761/31809/18 про виключення його із складу позивачів у зв`язку із тим, що йому стало відомо про оспорювану реєстраційну дію з реєстрації права власності на садовий будинок за [PERSON] . Названі вище факти в сукупності свідчать, що чоловік позивачки, [PERSON] , а не відповідач [PERSON] , був членом кооперативу ОК «МАГНОЛІЯ» та користувачем ділянки [ADDRESS] . Отже, проведена державна реєстрація прав за [PERSON] на садовий будинок здійснена на підставі документів, які не лише не надають змогу встановити законну підставу виникнення права власності, а і мають ознаки ймовірного підроблення та містять недостовірні дані. Статтями 215, 216 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього кодексу. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правих наслідків, що обумовлені ним. За змістом статей 215, 216ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином. З матеріалів справи вбачається, що 26 грудня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №2375, що посвідчений приватним нотаріусом Рогачем Вадимом Вікторовичем, відповідно до п.1 якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила садовий будинок [ADDRESS] . Набуття права власності за договором купівлі-продажу є похідним (вторинним) способом набуття права власності. При похідних способах набуття права власності право набувача ґрунтується на праві відчужувача. За таких умов фактично діє правило: «ніхто не може передати іншому більше прав на річ, ніж має сам» (Nemo plus iures transferre potest quam ipse habet»). Вказане відповідає узагальненням Верховного Суду України в листі «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ». Оцінюючи докази, зібрані під час розгляду справи, у їхній сукупності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що відповідач [PERSON] , не набувши право власності на спірний садовий будинок в порядку, передбаченому законом, вчинив правочин у виді договору купівлі-продажу з відповідачкою [PERSON] .. Вказаний договір став підставою для проведення державної реєстрації права власності на садовий будинок за [PERSON] , тому вчинений відповідачами двосторонній правочин у вигляді договору купівлі-продажу підлягає визнанню недійсними, як такий, що вчинений без дотримання вимог ч.1 ст.203 ЦК України та суперечить вимогам ст.41 Конституції України та ст. 328 ЦК України, оскільки відповідач [PERSON] , продавець садового будинку, не набув право власності на нього у встановлений законом спосіб та відповідно не мав право розпорядження вказаним нерухомим майном. За таких обставин, суд вважає, що спосіб захисту права шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав за [PERSON] та визнання недійсним оспорюваного договору таким, що дає об`єктивні підстави позивачці відновити становище, яке існувало до порушення її прав. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №154/883/19-ц зазначено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, оскільки суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог про скасування рішень державних реєстраторів, приватних нотаріусів, та визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного садового будинку, та відповідно, задоволення таких вимог, то зазначений спосіб захисту вимагає ухвалення рішення про одночасне припинення речових прав, що були зареєстровані на підставі оскаржуваних рішень та правочину за [PERSON] та [PERSON] . Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи з положень ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України та принципу слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована, у випадку набуття права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право на земельну ділянку у набувача нерухомості виникне одночасно із виникненням права власності на розташовані на земельній ділянці об`єкти, оскільки право власності на будівлі, з усіма притаманними для власності складовими-володіння, користування, розпорядження ними, неможливе без перебування у власника будівель земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомості, у власності або користуванні. За принципом «superficies solo cedit» (збудоване на землі слідує за нею), перехід права власності на земельну ділянку відбувається одночасно з переходом права на об`єкт нерухомості (постанови Верховного Суду від 15.01.2020, справа №204/9373/14-ц; від 20.11.2019, справа №307/3902/14-ц; від 27.11.2019, справа №461/2328/16-ц). Частиною 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. У статті 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднані всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, характерного для України, як і в цілому для держав континентальної системи права, ЄСПЛ тлумачить поняття «майно» (possessions) набагато ширше й у контексті статті 1 Першого протоколу під «майном» розуміє не тільки «наявне майно» (existing possessions), а й цілу низку інтересів економічного характеру (активи (assets)). Розумними очікуваннями особи вважаються легітимні (або законні) і виправдані очікування набути майно або майнове право, які в практиці ЄСПЛ дістають правову охорону як майно. Поняття «законні очікування» (legitimate expectations) слід розглядати як елементи верховенства права та «юридичної визначеності» (legal certainty). Практика Суду ЄС і ЄСПЛ розглядає законні очікування як елемент правової визначеності в умовах відсутності єдиної теорії легітимних (законних) очікувань, придатних для всіх національних правопорядків. Під час розгляду справи судом встановлено, що подружжя позивачки [PERSON] та [PERSON] є користувачами земельної ділянки [ADDRESS] як члени різних кооперативів, позивачка [PERSON] є членом ОК СДК «ЕНТУЗІАСТ», а її чоловік [PERSON] - член ОК «МАГНОЛІЯ». В той же час, лише ОК «СДК «ЕНТУЗІАСТ» на підставі рішення Київської міської ради від 06 липня 2017 року №759/2921 є законним користувачем земельних ділянок у мікрорайоні Осокорки, Дарницького району м. Києва, в тому числі і ділянки, що знаходиться у користуванні позивачки як члена ОК СДК «ЕНТУЗІАСТ». Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОК «МАГНОЛІЯ» не має будь-яких зареєстрованих прав на нерухоме майно. Протиправна реєстрація нерухомого майна встановлює правовий зв`язок між майном, державна реєстрація якого є предметом спору у справі та землею комунальної власності, яка перебуває в оренді ОК СДК «ЕНТУЗІАСТ» та користуванні його члена - [PERSON] , на якій це майно розміщено, відтак безпосередньо впливає на обсяг прав та обов`язків останньої та зачіпає її інтереси, як користувача земельної ділянки, на якій це майно розташоване. Таким чином, суд вважає, що позивач [PERSON] є особою, яка як користувач земельної ділянки та член ОК СДК «ЕНТУЗІАСТ», має право на безперешкодне користування зайнятою нею земельною ділянкою, а також розумні очікування в майбутньому у встановленому законом порядку набути право власності на садовий будинок, що на ній розташований, а отже і на захист свого права обраним нею способом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами 1, 2 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Верховний Суд у постановах від 07 червня 2023 року у справі № 375/306/21, від 07 липня 2021 року у справі № 420/370/19, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17, від 11 лютого 2022 року у справі №947/22756/19, від 22 червня 2022 року у справі № 757/15585/20 неодноразово наголошував на необхідності застосування категорії стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) Верховний Суд у постанові від 22.03.2023 року по справі №472/5/22 зробив висновок, що стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Отже, на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були. Зазначений підхід також узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість,у цивільних справах законне вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Тому суд, визнаючи подані заявницею [PERSON] вищезазначені письмові докази достатніми та достовірними доказами, надаючи їм оцінку в їх сукупності, які в своєму взаємозв`язку згідно з практикою ЄСПЛ та Верховного Суду щодо урахуванням принципу «балансу вірогідностей» підтверджують правдивість обставин, на які посилається [PERSON] на обґрунтування своєї заяви, доходить висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved