Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

Позивач\~ свої вимоги мотивує тим, що з 4 серпня 2022 року його прийнято на посаду заступника директора КП «ЧИСТЕ МІСТО», з 1 березня 2023 року по 31 серпня 2023 року йому не виплачена заробітна плата в сумі 34 509 грн. 15 коп. 28.01.2023 року позивачем був укладений контракт добровольця територіальної оборони. П. 3 форми контракту, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 07.03.2022 року №84, передбачено, що на добровольця територіальної оборони, який уклав цей контракт, поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачено Законом України «про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та ст. 119 КЗпП. Згідно до ч. 1 ст. 119 КЗпП, на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки здійснювалися у робочий час, працівникам гарантується збереження робочого місця і середнього заробітку. Згідно коментаря Мінекономіки з приводу прийнятих Законом України від 01.07.2022 року №2352-ІХ змін, у зв`язку з цим, та враховуючи, що норми Закону №2352 та Форми контракту не містять змін у правовому регулюванні соціального та правового становища членів добровольчих формувань територіальних громад, зокрема і в частині збереження за ними середнього заробітку, законодавчих підстав для припинення виплати збереженого середнього заробітку зазначеним категоріям працівників не вбачається. Зазначає, що ним було надано відповідачу копію контракту добровольця та щомісячно подавалися довідки про проходження ним військової служби у Добровольчому формуванні №8 Сумської територіальної громади. Вказує на те, що з березня 2023 року по 31 серпня 2023 року йому не виплачено заробітну плату в розмірі 34\~509,15 грн. у зв`язку з невірним застосуванням відповідачем положень ст. 119 КЗпП України, враховуючи факт постійного проходження військової служби. Вважає, такі дії незаконними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 119 КЗпП України, заробітна плата виплачується регулярно в робочі дні, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше 7 днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Тому, остаточно уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача заборгованість по невиплаченій заробітній платі в розмірі 34\~509,15 грн. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали. 31 липня 2023 року представник відповідача подав письмовий відзив, в якому проти позову заперечив, пояснив, що в березні 2023 року позивачем відпрацьовано 20 робочих днів та 3 дні позивач був відсутній на роботі, у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків у добровольчому формуванні №8 «Лісовик». За позивачем місце роботи і середній заробіток на час виконання ним громадянського обв`язку. Позивачу за березень 2023 року було нараховано заробітну плату в розмірі 19155,43 грн., з яких утримано податки, збори та відрахування на виконання постанови державного виконавця. У квітня 2023 року позивачем було відпрацьовано 12 робочих днів, 8 робочих днів позивач був відсутній на робочому місці. За квітень 2023 року було виплачено [PERSON] заробітну плату в розмірі 7574,11 грн. За травень 2023 року позивачем було відпрацьовано 0 днів, позивач був відсутній на робочому місці за нез`ясованих обставин протягом всього календарного місяця. Вважають, що умовою збереження працівником права на середній заробіток є виконання ним громадських обов`язків саме у робочий час. Відповідно до наданих командиром ДФТГ довідок про залучення позивача до виконання громадських обов`язків у робочий час вказані у довідках дні позивачу були оплачені. Вважають, що заборгованість відсутня, оскільки вся нарахована заробітна плата позивачу сплачена. Тому в задоволенні позову просять відмовити. В судовому засіданні письмово висловлену позицію підтримав представник відповідача. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми 6 липня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 21 серпня 2023 року. Протокольною ухвалою головуючого від 21 серпня 2023 року відкладено розгляд справи до 14 вересня 2023 року за клопотанням представника позивача для уточнення позовних вимог. Протокольною ухвалою головуючого від 14 вересня 2023 року відкладено розгляд справи до 6 жовтня 2023 року у зв`язку з неявкою представника відповідача. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Як вбачається з копії трудової книжки, [PERSON] 4 серпня 2022 року прийнятий на посаду заступника директора Комунального підприємства «ЧИСТЕ МІСТО, наказ №43-к від 03.08.2022 року (а.с.7). Згідно довідки, дохід [PERSON] з 1 грудня 2022 року по 31 травня 2023 року склав 95\~316,02 грн. (а.с.6). Постановою головного державного виконавця Зарічного відділу ДВС у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лешанової І.М. звернуто стягнення на заробітну плату/дохід [PERSON] у виконавчому провадження про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утриманні доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с.27-28). 28 січня 2023 року [PERSON] був укладений контракт добровольця територіальної оборони (а.с.30-31). Згідно довідки Добровольчого формування №8 «Лісовик» від 1 квітня 2023 року, [PERSON] проходив службу у добровольчому формуванні №8 Сумської міської територіальної громади з 1 березня 2023 року по 31 березня 2023 року. Заподіяний постійно у денний час згідно службових обов`язків, а також додатково був залучений на завдання: 3 березня 2023 року з 08.00 год. до 04 березня 2023 року 08.00 год., 15 березня 2023 року з 08.00 год. до 16 березня 2023 року 08.00 год., 31 березня 2023 року з 08.00 год. до 1 квітня 2023 року 08.00год. (а.с.33). Наказом КП «Чисте місто» №14/1-К від 4 квітня 2023 року, визнано поважними причинами відсутності на робочому місці [PERSON] 3 березня 2023 року, 15 березня 2023 року. 31 березня 2023 року у зв`язку з виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони зі збереженням місця роботи і середнього заробітку на період виконання таких обов`язків (а.с.34). Визначення засад оборони України та підготовки держави до оборони, порядок та підстави призову на військову службу, умови її проходження, правове регулювання соціального і правового статусу військовослужбовців визначаються Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Указами Президента України та іншими підзаконними актами. Згідно з частиною другою статті 39 Закону громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими, зокрема частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 53 і частиною другою статті 57 Закону України «Про освіту», частиною другою статті 44, частиною першою статті 54 і частиною третьою статті 63 Закону України «Про фахову передвищу освіту», частиною другою статті 46 Закону України «Про вищу освіту». У частині третій статті 119 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до 19 липня 2022 року) передбачено, що за працівниками, призваними на строкову військову служб; військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, у яких вони працювали на час призову. Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі - Закон № 2352-IX), який набрав чинності з 19 липня 2022 року, внесено зміни та у частині третій статті 119 КЗпП слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада». Таким чином, із набранням чинності Закону № 2352-IX відбулись зміни у регулюванні трудових відносин за участі працівників призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом тобто з 19 липня 2022 року роботодавець звільнений від обов`язку збереження середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу, зі збереженням за цими працівниками лише місця роботи і посади. Відтак, обов`язок роботодавця щодо збереження за такими категоріями працівників середнього заробітку передбачався включно до дня, що передує дню набранням чинності цим Законом (18 липня 2022 року). З 19 липня 2022 року правові підстави для збереження середнього заробітку за таким працівником відсутні. Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Аналогічне положення закріплені в статті 21 КЗпП, відповідно до якої роботодавець зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату на виконану ним роботу, визначену трудовою угодою. Як вбачається з довідок щодо розрахунку заробітної плати, звітів про здійснення відрахувань та виплат за березень 2023 року позивачу нараховано заробітну плату в сумі 19\~155,43 грн. за 20 робочих днів, з них утримано податків та зборів на суму 3735,31 грн., та на виконання постанови державного виконавця 7710,06 грн. Згідно платіжних інструкцій позивачу виплачена вказана заробітна плата двома частинами: 22.03.2023 року 3005,58 грн., 07.04.2023 року 4704,48 грн. Як вбачається з довідок щодо розрахунку заробітної плати, звітів про здійснення відрахувань та виплат за квітень 2023 року позивачу нараховано заробітну плату в сумі 14\~898,20 грн. за 12 робочих днів, з них утримано податків та зборів на суму 2905,15 грн., та на виконання постанови державного виконавця 4418,94 грн. Згідно платіжних інструкцій позивачу виплачена вказана заробітна плата двома частинами: 21.04.2023 року 3456,41 грн., 05.05.2023 року 4117,70 грн. Як вбачається з довідок щодо розрахунку заробітної плати, звітів про здійснення відрахувань та виплат за травень 2023 року позивачу нараховано заробітну плату в сумі 6875,84 грн. за 0 робочих днів (оплачено середній заробіток за час відсутності на роботі з поважних підстав), з них утримано податків та зборів на суму 1340,79 грн., та на виконання постанови державного виконавця 1416,50 грн. Згідно платіжних інструкцій позивачу виплачена вказана заробітна плата 07.06.2023 року у сумі 4118,55 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки нарахована позивачу заробітна плата за фактично відпрацьований час виплачена в повному обсязі. Правові підстави для збереження середнього заробітку за працівником в період його відсутності на роботі відсутні, у зв`язку з внесенням змін до ст. 119 Кодексу законів про працю України. Тому в задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed