Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

06.03.2023 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за надану теплову енергію. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачі мешкають в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та отримували послуги центрального опалення від позивача. Відповідач неналежно виконував обов`язки по сплаті послуг з теплопостачання, у зв`язку з чим за особовим рахунком № [NUMBER] за період з 01.06.2018 року по 31.01.2023 року утворилась заборгованість за теплову енергію, котра складає 41105,91 грн. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість за теплову енергію у вказаному розмірі, плату за абонентське обслуговування за період з 01.04.2019 року по 01.11.2021 року в розмірі 569,96 грн., інфляційні втрати за період з 01.02.2020 року по 23.02.2022 року в розмірі 2439,64 грн. та 3% річних за період з 01.02.2020 року по 23.02.2023 року в розмірі 711,61 грн., а також судові витрати у розмірі 2147,20 грн. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2023 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено цивільну справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився. На електронну адресу суду надіслав заяву, в котрій просив провести розгляд справи без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання двічі поспіль не з`явився. Про розгляд справи повідомлений належним чином. Відзиву на позов суду не надав. За таких обставин, суд вважає можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , та є абонентами Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» та має особовий рахунок\~№ [NUMBER] . Між позивачем і відповідачами [PERSON] та [PERSON] встановились фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з опалення, оскільки позивач фактично надавав відповідачу послуги з опалення, а відповідачі, у свою чергу, користувались даними послугами для задоволення власних потреб та не відмовлялись від них. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно п. 35 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» № 830 від 21 серпня 2019 року розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, але відповідач несвоєчасно оплачує спожиті комунальні послуги. Згідно ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Приписами ст. 509 ЦК України\~встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 13 ЦК України, а саме цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, відповідачі ними користуються. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до вимог ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи». Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази, які заявник повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення заяви чи відмови у її задоволенні,- повинні бути виключно належними та допустимими. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання відповідачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Тобто, докази, які відповідач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу невизнання позовних вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими. У порушення ст. ст. 67, 68 ЖК України відповідач не здійснює оплату за надану йому позивачем теплову енергію та мають заборгованість у розмірі 41105,91 грн. яка утворилась за період з 01.06.2018 року по 31.01.2023 року. Отже, з урахуванням наведеного вище, а також приймаючи до уваги, що відповідач ані відзиву стосовно заявлених позовних вимог, ані доказів стосовно спростування вимог позивача до суду не надав, а тому суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надану йому позивачем теплову енергію в розмірі\~41105,91 грн. яка утворилась за період з 01.06.2018 року по 31.01.2023 року. Статтею 625 ЦК України передбачена цивільна-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Рахунок розміру інфляційних нарахувань здійснюється наступним чином: (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць) х індекс інфляції / 100 - (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць). Якщо індекс інфляції за місяць менше 100%, показник інфляційних витрат за даний місяць не нараховується. 3 % річних нараховуються наступним чином: (сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць) х 3 х (кількість прострочених днів) 365 днів/100. Розрахунки 3% річних та інфляційних втрат проведені на заборгованість, яка виникла виключно до 24.02.2022 року. Відповідачу надавались послуги з опалення, але він не в повному об`ємі вносили плату за користування зазначеними послугами, тобто прострочили виконання грошового зобов`язання, внаслідок чого за особовим рахунком № [NUMBER] утворилася заборгованість за постачання теплової енергії, яка підлягає стягненню з відповідачів з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми за період з 01.02.2020 року по 23.02.2022 року. Отже,\~у зв`язку\~з не\~виконанням обов`язків\~щодо сплати\~спожитих послуг,\~боржнику нараховано\~за період з 01.02.2020 року по 23.02.2022 року, інфляційні втрати в сумі 2439,64 грн. та 3% річних у сумі\~711,61\~грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно з\~п.11\~ч.1\~Закону\~України «Про\~житлово-комунальні\~послуги»\~плата за\~абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхнє приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги. Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до вимог Постанови КМУ від 21 серпня 2019 року №808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». Розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для послуг з постачання теплової енергії, що надаються ОКП «ДТКЕ» споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами з 01 жовтня 2020 року складає 26,42 грн. з ПДВ; з 01 жовтня 2021 року складає 33,74 грн. для споживачів, які мешкають у будинках, обладнаних вузлами обліку теплової енергії, та 23,04 грн. для споживачів, будинки яких не обладнано лічильниками обліку теплової енергії. Нарахування здійснюється щомісяця протягом року у фіксованому розмірі. Заборгованість за абонентське обслуговування за період 01.10.2020 року по 01.11.2021 року по особовому рахунку № [NUMBER] складає 569,96 грн., яка також підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Виходячи із вищевикладеного, та враховуючи, що відповідач належним чином не здійснював платежі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за теплову енергію за період з 01.06.2018 року по 31.01.2023 року утворилась заборгованість за теплову енергію, котра складає 41105,91 грн. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість за теплову енергію у вказаному розмірі, плату за абонентське обслуговування за період з 01.04.2019 року по 01.11.2021 року в розмірі 569,96 грн., інфляційні втрати за період з 01.02.2020 року по 23.02.2022 року в розмірі 2439,64 грн. та 3% річних за період з 01.02.2020 року по 23.02.2023 року в розмірі 711,61 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2023 року складає 2684,00 грн. Дана позовна заява сформована в системі «Електронний суд», тому розмір судового збору за подання позовної заяви становить 2147,20 грн. (2684 х 0,8), який сплачений позивачем. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом третім частини другої статті 141 цього Закону у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони покладається пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір підлягає солідарному стягненню з відповідачів у сумі 2147 грн. 20 коп. Відповідно до п.4 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачем по справі понесені витрати, пов`язані з поштовим відправленням відповідачу документів у справі на суму 38,00 грн., тому ці витрати слід стягнути з відповідача на його користь.

Outcome: approved