Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

05.06.2023 року до суду звернулася позивач, [PERSON] , з позовом про зняття заборони з нерухомого майна до відповідача Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, і [PERSON] 29.06.2023 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30.06.2023 року відкрите провадження по цивільній \~ \~ \~ \~ справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників розгляду справи на 26.09.2023 року. 26.09.2023 року розгляд справи відкладений на 17.10.2023 року за клопотанням позивача. 02.10.2023 року позивачем надана уточнена позовна заява, в якості спввідповідача залучений, [PERSON] . Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В судовому засіданні 17.10.2023 року оголошена вступна і резолютивна частина рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить скасувати обтяження та вилучити запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешт майна, під реєстраційним номером обтяження № 4868838, зареєстрованого 25.04.2007 реєстратором Верхньодніпровська державна нотаріальна контора на підставі ухвали б/н від 17.11.1995 Верхньодніпровська ДНК, Нарсуд Верхньодніпровського району, з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: вона є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 14.08.2000 року за реєстровим номером 1698 приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу, [PERSON] 07.04.2023 року вона звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно для реєстрації права власності на житловий будинок садибного типу, але при підготовці документів для вчинення реєстраційної дії під час перевірок, зроблених в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виявлено арешт нерухомого майна: об`єкт обтяження: за громадянином, який не зазначений в договорі купівлі-продажу на нерухоме майно за даною адресою. Підстава обтяження: заборона № 106/95 Верхньодніпровська державна нотаріальна контора. Реєстраційний номер обтяження: 3814545. Зазначена вище інформація підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Вона отримала рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій, що й стало підставою звернення до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що вказаний будинок вона купила у [PERSON] , який після продажу будинку кудись виїхав і після того вона його не бачила. Ні [PERSON] , ні будь-які інші особи до неї претензій з приводу незаконності володіння будинком не пред`являли. Відповідачі, в судове засідання не з`явилися, про дату час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. \~ \~ Судом\~встановлено такі\~факти та\~відповідні їм\~правовідносини Судом встановлено, що позивачка, [PERSON] , є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 14.08.2000 року за реєстровим номером 1698 приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу, [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу та копією свідоцтва про одруження, відповідно до якого 30.07.2002 року позивачка змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] », уклавши шлюб із [PERSON] 07.04.2023 року позивачка звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно для реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок садибного типу, але при підготовці документів для вчинення реєстраційної дії під час перевірок, зроблених в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виявлено арешт нерухомого майна: об`єкт обтяження: за громадянином, який не зазначений в договорі купівлі-продажу на нерухоме майно за даною адресою. Підстава обтяження: заборона № 106/95 Верхньодніпровська державна нотаріальна контора. Реєстраційний номер обтяження: 3814545. Зазначена вище інформація підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Вона отримала рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій, що підтверджується копією рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій. Позивачка просить скасувати арешт майна, оскільки його наявність перешкоджає їй в повній мірі здійснювати право власності відносно належного їй на праві власності житлового будинку. Відповідно до ст. 41 Конституції України - право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своє власністю. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997 року визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений \~ \~ \~ \~ своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. З наданих суду доказів встановлено, що право власності у позивача на вищевказаний житловий будинок виникло правомірно, на підставі укладення правочину. Відчужувачем житлового будинку за договором купівлі-продажу був [PERSON] . Також судом встановлено, що заборона (арешт) на відчуження житлового будинку була накладена Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали судді Верхньодніпровського районного суду від 17.11.1995 року у цивільній справі за позовом [PERSON] , до [PERSON] , про розірвання договору довічного утримання. \~ \~В подальшому\~за \~ухвалою \~Верхньодніпровського районного\~ суду\~ \~Дніпропетровської області\~ від\~ 19.01.1996\~року \~було затверджено\~мирову \~угоду \~між [PERSON] \~і \~ \~ [PERSON] ,\~згідно \~якого \~ [PERSON] ,\~ відмовився\~ від\~свого права\~власності на\~ житловий\~ будинок,\~ розташований за адресою: [ADDRESS] . Таким чином за [PERSON] ,. було поновлене право власності на вищевказаний житловий будинок, який 14.08.2000 року був проданий позивачці. На підставі вищевикладеного судом встановлено, що заборона на відчуження житлового будинку була застосована судом, як засіб забезпечення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України - У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки позивачка не була учасником розгляду справи за позовом [PERSON] , до [PERSON] , про розірвання договору довічного утримання, вона не має можливості звернутись до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову і способом захисту її порушеного права є саме звернення до суду із позовом про зняття заборони (арешту) із нерухомого майна. Враховуючи, що судом ухвалене рішення у цивільній справі, за яким на вищевказаний житловий будинок накладалась заборона (арешт) на його відчуження. Права попереднього власника були захищені шляхом відновлення його права власності на вказаний житловий будинок. Тому підстави для подальшої заборони на відчуження житлового будинку відпали. В подальшому власник спірного житлового будинку. [PERSON] ,. який був спадкоємцем попереднього власника, здійснив його відчуження позивачці та протягом тривалого періоду часу будь-яких претензій до позивачки з приводу незаконності даним будинком не мав і на даний час не має. Крім того, відповідно до інформації із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що внесення відомостей про арешт майна здійснений як архівний запис 25.04.2007 року . Тобто після укладення договору купівлі-продажу зазначеного будинку його попереднім власником позивачці. В самому договорі купівлі-продажу будинку вказується, що вказаний будинок під забороною не перебуває. Відповідно підстав для подальшого існування заборони на відчуження (арешту) вищевказаного будинку суд не вбачає та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі по 1\~073.60 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача.

Outcome: approved