Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Позивач акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу 58078.43 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 12.11.2013 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредиту. Відповідач не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, в зв`язку з чим станом на 04.01.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 58078.43 грн., яка складається з: -47657,22 грн.\~заборгованість за тілом кредиту; -10421.21 грн.\~заборгованість за нарахованими відсотками; - 0.0\~нарахована пеня. Тому просили стягнути заборгованість в розмірі 58078.43 грн. та судові витрати в розмірі 2684,00 грн. Представник відповідача адвокат Овчаренко О.М. надано відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач [PERSON] позов не визнає та просить суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі з наступних підстав. До позову представником позивача подано витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та витяг з «Тарифів», які відповідачкою не підписані, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими документами відповідачка ознайомилась 12.11.2013 року та з ними погодилась, а також те, що вказані документи станом на 12.11.2013 року взагалі містили в собі умови в тій редакції, як вони зазначені в поданому разом з позовом документі. Анкета-заява від 12.11.2013 року не містить інформації щодо наміру отримання відповідачем будь-якої кредитної картки та укладення кредитного договору із встановленням певного кредитного ліміту. Роздруківка із сайту позивача не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. \~ \~ \~ \~ Відповідач вважала, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що між сторонами був укладений 12.11.2013 року Договір про надання банківських послуг. Більше того, за відсутності документів, які підтверджують отримання відповідачкою кредитної картки, Договір про надання банківських послуг не можна вважати укладеним, що виключає виникнення для сторін прав та обов`язків, передбачених таким договором. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про надання кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, нені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за відсутністю представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Овчаренко О.М. в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 19 квітня 2023 року відкрито провадження по справі. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 12.11.2013 року, що вбачається з наданої копії представником позивача. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору, боржник зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором. Відповідач не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, в зв`язку з чим станом на 27.02.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 58078.43 грн., яка складається з: -47657,22 грн.\~заборгованість за тілом кредиту; -10421.21 грн.\~заборгованість за нарахованими відсотками; - 0.0\~нарахована пеня. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст.\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання маються виконуватися належним чином відповідно до умов договору та в встановлені строки. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Так, ст.536\~ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідач [PERSON] порушує строки повернення заборгованості за кредитом, та строки сплати нарахованих відсотків, таким чином порушення строків повернення кредиту за договором та відсотків за його користування є істотним порушенням договору. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, окрім наданого розрахунку заборгованості, посилався на Довідку про умови кредитування, копію Довідки про умови кредитування, копію Паспорта споживчого кредиту, копію примірника Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємної частини спірного договору. При цьому, згідно з вимогами ч.6\~ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, слід зазначити, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша\~статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів»\~(далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої\~статті 1 Закону № 1023-XII\~споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд вважає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому є підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Що стосується з незгодою відповідача з тим, що кредитний договір нею не укладався та позивачем не надано доказів її згоди на укладення договору, суд не може погодитися з цим, так як відповідач вказала у відзиві на позов, що нею все таки отримана картка, як вбачається з роздруківки руху коштів по картковому рахунку відповідачки (розрахунку заборгованості) вона користувалася коштами та вказаною кредитною карткою, тому повинна повернути позивачу отримані нею кошти. Отже, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача у частині стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст.\~549,\~551 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Відповідно до статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). Судом встановлено істотне порушення договору з боку відповідача, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Згідно за ст.141 ЦПК України\~судовий збір необхідно стягнути з відповідача, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2684,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved