Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Адвокатом Пащуком А.І. подано до суду позов [PERSON] до [PERSON] , в якому він просив стягнути з відповідачки борг за розпискою у розмірі 39000,00 грн, 663,53 грн 3% річних та 1786,36 грн інфляційних витрат, а також судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] було отримано у борг 41550,00 грн від [PERSON] , про що відповідачкою 05.01.2021 року було написано розписку. Станом на час звернення до суду, борг повернуто частково, заборгованість становить 39000,00 грн. Відповідачка категорично відмовляється повертати борг, телефонні дзвінки ігнорує, зустрічей уникає, тому позивачка змушена була звернутися до суду з відповідним позовом В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, проте останній подав до суду заяву, згідно з якою позовні підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за відсутності сторони позивачки, та стягнути з відповідачки витрати на правничу допомогу (а.п.25). Відповідачка на розгляд справи не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання. Про причини неявки в судове засідання відповідачка суду не повідомила, клопотань про проведення судового розгляду справи без її участі, відкладення судового засідання чи відзиву на позов до суду не подавала. За таких обставин, за наявної згоди позивачки, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до розписки від 05.01.2021 року, [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 41550,00 грн та зобов`язалася повернути борг до 05.01.2023 року (а.п.13, 30). Відповідно до ст.202 ЦК України \~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно зі ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Вищенаведене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній 16 травня 2018 року в справі № 686/21962/15-ц. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові №6-2168цс-15 від 30 березня 2016 року, за змістом ч.2 ст.625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Ч.2 ст.625 ЦК України визначає, що 3% річних (чи інший розмір, визначений договором) визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3% річних за основу має братися саме прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. Такий правовий висновок, викладений, зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1ст.89 ЦПК України). При цьому, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1ст.82 ЦПК України). Встановивши наявність складеної [PERSON] розписки про отримання коштів від [PERSON] , факт неповернення цих коштів, зважаючи на те, що відповідачка не подала своїх заперечень, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивачки грошових коштів в розмірі 39000,00 гривень. За таких обставин, враховуючи невиконання грошового зобов`язання, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивачки 3% річних та інфляційних витрат. За період з 05.01.2023 року по 30.07.2023 року на заборгованість в розмірі 39000,00 грн, нараховуються 3% річних в розмірі 663,53 грн та інфляційні нарахування в розмірі 1786,36 грн. Вказана сума встановлена судом і ніким не оспорюється. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає, що оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, то з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір, сплачений при подачі позову в розмірі 1073,60 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved