Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану заяву, в якій заявлено вимогу встановлення факту належності трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 5 квітня 1982 року на російській мові на « [PERSON] », з відповідною датою народження «1963г.» [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги обґрунтовано наступним. Заявниця [PERSON] , відповідно до паспорту громадянина України [NUMBER] , виданого Красноармійським МВ УМВС України в Донецькій області 17.03.1998 року, народилася [INFO] в місті Сураж, Брянської області, Росія. Проте, в трудовій книжці, виданої на ім`я [PERSON] , серії [NUMBER] , заповненої 05.04.1982 року, не зазначена повна дата її народження. У зв`язку з розбіжностями в написанні дати народження заявника в трудовій книжці серії [NUMBER] , заповненої 05.04.1982 року у заявниці виникли складнощі в оформлені та отриманні пенсії за віком оскільки вказані розбіжності були виявлені працівниками Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та по цій причині заявниці не був зарахований період її трудової діяльності в страховий стаж для призначення пенсії за віком. 17.08.2023 року заявниця [PERSON] звернулася до головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та отримала рішення про відмову у призначенні пенсії за віком №056650009217. За даними документами до трудового стажу не застраховано: період згідно трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 05.04.1982 року оскільки на титульній сторінці зазначено не повну дату народження власника що суперечить вимогам Інструкції ведення трудових книжок. Для нарахування відповідних періодів необхідно надати уточнюючі довідки визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року за №637. У разі відсутності починаючи з 01.01.2018 року. Страхового стажу передбаченого ч. 1 ст. 26 право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу з січня 2026 року на грудень 2026 року включно від 23 до 33 років та після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу не менше 15 років. Датою з якої особа матиме право на пенсійну виплату згідно підтверджених документів 08.08.2028 року. Після повторного звернення на призначення пенсії з додатковими документами, право на пенсійну виплату буде переглянуто. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені документі (трудовій книжці) не збігаються з прізвищем, ім`ям, по-батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, здійснюються в судовому порядку. З огляду таких обставин, заявниця звернулася до суду за захистом оспорюваних прав в спосіб встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності правовстановлюючого документа. Заявниця [PERSON] , її представник адвокат Молчанова Н.\~В. у судове засідання не з`явилися, в своїй заяві зазначили про розгляд справи в їх відсутність, заявлені вимоги підтримали, просили ухвалити рішення по справі на підставі поданих доказів. Заінтересованою особою Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявлено клопотання про проведення судового розгляду у відсутності свого представника з урахуванням письмових пояснень (відзиву) на заяву. Представником заінтересованої особи заступником начальника Юридичного управлінн- начальнику відділу організації правової роботи Боднар Тетяною, підтверджено факт звернення заявника [PERSON] до установи та викладені в заяві обставини, що стали причиною для звернення до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки заявниці [PERSON] . Однак, представником зацікавленої особи, висловлена позиція, що в заяві [PERSON] вбачається спір про право, а тому суд, за переконанням зацікавленої особи, має залишити її без розгляду за вказаних обставин. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Заявниця [PERSON] , відповідно до паспорту громадянина України [NUMBER] , виданого Красноармійським МВ УМВС України в Донецькій області 17.03.1998 року, народилася [INFO] в місті Сураж, Брянської області, Росія (копія паспорта а.с. 5-7). Згідно трудової книжки, виданої на ім`я [PERSON] , серії [NUMBER] , заповненої 05.04.1982 року, дата народження зазначена 1963 року. Наявне виправлення прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] »(копія трудової книжки а.с. 12-14). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] 17.09.1985 року уклала шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу їй присвоєне прізвище « [PERSON] » (а.с. 10) З огляду на вказане, виникла необхідність встановлення юридичного факту, що має юридичне значення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в заяві та про задоволення заявлених вимог. Відповідно до Листа Верхового суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, які мають юридичне значення» від 01.01.2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки громадяни мають право звертатися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. З досліджених доказів дійсно вбачається розбіжність в написанні дати народження в трудовій книжці заявниці, заповненої 05.04.1982 року та в її паспорті, виданому 17.03.1998 року. Можливість усунення допущених помилок в адміністративному (не судовому) порядку на час розгляду справи відсутня. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, пов`язані з реалізацією права заявниці на отримання пенсії за віком. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих заявницею на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved