Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

30.03.2023 позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом, який був уточнений 12.06.2023, до [PERSON] , в якому просить: - визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Чернігів, громадянина України, батьком дитини - [PERSON] , [INFO] ; - внести зміни до актового запису № 1661011/00/AU/2021/640901 від 21.06.2021 про народження дитини [PERSON] , вчиненого Управлінням громадянського стану міста Ополе Республіки Польща, зазначивши батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Чернігів, громадянина України, вказавши прізвище дитини - « [INFO] ». Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від фактичних шлюбних відносин відповідач народила дитину - [PERSON] , народження якого було зареєстровано Управлінням громадянського стану міста Ополе Республіки Польща (актовий запис № 1661011/00/AU/2021/640901 від 21.06.2021). Позивач зазначив, що є батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] у Республіці Польща, тому [PERSON] позбавлений можливості провести ДНК-тест, що унеможливлює встановлення того, що він є батьком дитини, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для отримання ним оновленого актового запису про народження дитини. Ухвалою судді від 11.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.05.2023. 05.05.2023 підготовче засідання відкладено на 30.05.2023 у зв`язку з клопотанням представника відповідача. 30.05.2023 представник позивача подав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 30.05.2023 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 13.06.2023 у зв`язку з клопотанням представника позивача. 12.06.2023 позивач подав відповідь на відзив. 13.06.2023 у підготовчому засіданні продовжено перерву до 20.06.2023 у зв`язку з клопотанням представника відповідача. 20.06.2023 у підготовчому засіданні продовжено перерву до 23.06.2023 у зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.06.2023 провадження у справі зупинено на час проведення судової молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою судді від 20.09.2023 провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання на 11.10.2023. У підготовче засідання 11.10.2023 учасники справи не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені належним чином; позивач через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав; відповідач у заяві від 09.10.2023 просила розглянути справу без її участі, позов визнала у повному обсязі; треті особи про причини неявки не повідомили. У відповідності до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до частини шостої статті 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що з грудня 2016 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . У другій половині 2020 року [PERSON] виїхала до Республіки Польща з метою влаштування сина на навчання. [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується актовим записом про народження № 1661011/00/AU/2021/640901, виданим Управлінням громадянського стану міста Ополе Республіки Польща 21.06.2021, батьками дитини вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Із пункту 8 актового запису убачається, що державна реєстрація народження [PERSON] , [INFO] , була проведена відповідно до частини другої статті 61 Закону Республіки Польща «Про акти цивільного стану», тобто відомості про батька зазначені за вказівкою матері (а.с. 27-30). Позивач стверджує, що 29.12.2021 після повернення [PERSON] в Україну вони продовжили проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, провели обряд хрещення сина - [PERSON] й мали намір подати спільну заяву про визнання батьківства, зазначивши [PERSON] батьком дитини. Проте, у зв`язку із повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України [PERSON] з сином виїхали до Республіки Польща, де і зараз проживають, а тому подати спільну заяву сторін про визнання батьківства, зазначивши [PERSON] батьком дитини, не є можливим. Частиною першою статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідач у заяві від 09.10.2023 позов визнала в повному обсязі, відтак вищевказані обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до пункту 1 та 3 частини другої статті 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно статті 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011за № 55/18793), підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. За приписом пункту 2.16.7 даних Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Ураховуючи вимоги закону, визнання відповідачем позову, суд вважає вимоги позову такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Із квитанції № 25 від 29.03.2023 вбачається, що позивач при зверненні до суду з позовом сплатив судовий збір у розмірі 2 147 грн 20 коп. Оскільки відповідач позов визнала до початку розгляду справи по суті, враховуючи положення частини першої статті 142 ЦПК України, суд вважає за можливе повернути [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, а саме 1073,60 грн, а також відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягнути з відповідача на його користь 1073,60 грн у відшкодування сплаченого судового збору. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved