Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Дослідний експериментально-механічний завод» (далі - ДП «ДЕМЗ») про визнання наказу про звільнення незаконним, зобов`язання вчинити дії та стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що наказом ДП «ДЕМЗ» № 4 від 09.02.2023 року він призначений на посаду виконуючого обов`язків головного бухгалтера з посадовим окладом у 24 000 грн. 00 коп. на місяць. Однак заробітна плата йому нараховувалась не в повному обсязі, в зв`язку з чим 14 та 15.04.2023 року він направив роботодавцю заяви про звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України однак у відповідь отримав наказ про звільнення з 17.04.2023 року за п. 11 ст. 40 КЗпП України, а саме встановлення його невідповідністю займаній посаді протягом строку випробування. Оскільки звільнення з роботи відбулося з порушенням вимог закону, а саме: його не було попереджено про майбутнє вивільнення за три дні, у роботодавця були відсутні об`єктивні підстави для висновку про його професійну невідповідність займаній посаді, оскільки на підприємстві відсутній розподіл обов`язків та посадова інструкція, а також роботодавцем не у повному обсязі нараховувалась заробітна плата, [PERSON] , збільшивши розмір позовних вимог, просить суд визнати незаконним наказ ДП «ДЕМЗ» про звільнення за п. 11 ст. 40 КЗпП України; зобов`язати ДП «ДЕМЗ» звільнити його з 17.04.2023 року за ч. 3 ст. 38 КЗпП України; зобов`язати ДП «ДЕМЗ» виплатити йому 232 313 грн. 00 коп. заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку. У відзиві на позовну заяву представник ДП «ДЕМЗ» заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Зазначає, що [PERSON] з 10.02.2023 року прийнято на посаду виконуючого обов`язки головного бухгалтера з посадовим окладом 24 000 грн. 00 коп. на місяць з випробувальним терміном три місяці. Його під підпис ознайомлено з умовами праці та наявністю небезпечних та шкідливих факторів на робочому місці, зокрема, з умовами праці в режимі неповного робочого тижня (робочі дні вівторок, середа, четвер). Крім того вказує, що наказом № 10-К від 10.04.2023 року [PERSON] з 11.04.2023 року звільнено у зв`язку із встановленою невідповідністю займаній посаді протягом строку випробування, а саме неналежне ведення бухгалтерського обліку підприємства та відсутністю у нього економічної освіти. Разом з цим враховуючи перебування [PERSON] на лікарняному в період із 11.04.2023 по 14.04.2023 року, який йому був врахований та оплачений, наказом № 11-К від 14.04.2023 року внесено зміни в попередній наказ щодо дати звільнення на 17.04.2023 року. [PERSON] подав відповідь на відзив, в якому заперечує відносно доводів, зазначених у відзиві посилаючись на порушення оплати праці та розрахунків, порушення порядку звільнення та відсутності підстав для звільнення. У запереченнях на відповідь на відзив представниця ДП «ДЕМЗ» зазначає, що позивачем не наведено належних та допустимих аргументів та доказів на підтвердження своїх вимог, водночас є достатньо доказів, що підтверджують правомірність звільнення [PERSON] та остаточного розрахунку з ним. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, позовні вимоги просив задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві та відповіді на відзив обставини. Представники ДП «ДЕМЗ» у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відзив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що відповідно до диплому спеціаліста [PERSON] закінчив у 1999 році Київський національний економічний університет і отримав спеціальність «Правознавство» та здобув кваліфікацію юриста-економіста (а.с. 75). Наказом ДП «ДЕМЗ» № 4 від 19.03.2020 року на підприємстві з 20.03.2020 року переведено всіх працівників на неповний робочий тиждень (3 дні). Робочі дні: вівторок, середа, четвер (а.с. 53). 09.02.2023 [PERSON] звернувся до директора ДП «ДЕМЗ» із заявою про прийняття його на роботу на посаду головного бухгалтера. З умовами праці та наявністю небезпечних і шкідливих факторів на робочому місці в режимі неповного робочого тижня (робочі дні: вівторок, середа, четвер) ознайомлений, про що свідчить підпис [PERSON] у відведеній графі (а.с. 60). Наказом ДП «ДЕМЗ» № 4-К від 09.02.2023 року [PERSON] прийнято на посаду виконуючого обов`язки головного бухгалтера з 10.02.2023 року з посадовим окладом 24 000 грн. на місяць з випробувальним терміном три місяці (а.с. 54). Як вбачається зі змісту посадової інструкції головного бухгалтера ДП «ДЕМЗ», затвердженої 24.01.2023 року директором [PERSON] , кваліфікаційною вимогою є повна вища економічна освіта (а.с. 66-68). Разом з цим указана посадова інструкція не містить підпису [PERSON] про ознайомлення. У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що з цією інструкцією при прийнятті на роботу його не ознайомили. Як вбачається зі змісту розрахунково-платіжних відомостей ДП «ДЕМЗ» за лютий-квітень 2023 року [PERSON] нараховано та виплачено заробітну плату виходячи з розміру його посадового окладу пропорційно до відпрацьованого часу згідно табелів обліку робочого часу в цей період (а.с. 74, 81-88). Наказом ДП «ДЕМЗ» № 10-К від 10.04.2023 року [PERSON] 11.04.2023 року звільнено з заводу у зв`язку з встановленою невідповідністю займаній посаді протягом строку випробування, згідно п. 11 ч. 1 ст. 40 та ст. 28 КЗпП України. Бухгалтерії заводу доручено провести повний розрахунок з [PERSON] відповідно до чинного законодавства та колективного договору за п`ять календарних днів невикористаної щорічної відпустки. З наказом [PERSON] ознайомлений, про що свідчить його підпис (а.с. 62). Згідно відомостей з електронного листка непрацездатності № 7535706-2014214152-1, [PERSON] з 11.04.2023 року по 14.04.2023 року перебував на лікарняному (а.с. 63). Наказом ДП «ДЕМЗ» № 11-К від 14.04.2023 року внесено зміни в наказ від 10.04.2023 року № 10-К шляхом зміни дати звільнення [PERSON] на 17.04.2023 року (а.с. 64). Як вбачається зі скріншоту з месенджера «Viber», 20.04.2023 року [PERSON] направлено і ним прочитано повідомлення із вкладенням копії наказу ДП «ДЕМЗ» № 11-К від 14.04.2023 року про зміну дати звільнення (а.с. 69). Як вбачається із розрахунку лікарняних ДП «ДЕМЗ» нараховано [PERSON] 942 грн. 52 коп. допомоги за період тимчасової непрацездатності (а.с. 65). За змістом довідки ДП «ДЕМЗ» про доходи [PERSON] його середньомісячна заробітна плата становить 14 842 грн. 99 коп., а середньоденна заробітна плата - 1 236 грн. 92 коп. Відповідно до ч. 1, 2 та 6 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Частиною 1 ст. 21 КЗпП України установлено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Згідно ч. 1 ст. 26 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 29 КЗпП України до початку роботи роботодавець зобов`язаний в узгоджений із працівником спосіб поінформувати працівника, зокрема, про трудову функцію, яку зобов`язаний виконувати працівник (посада та перелік посадових обов`язків), дату початку виконання роботи. Роботодавець не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором (стаття 31 КЗпП України). Зміст указаних норм свідчить про те, що роботодавець не має право вимагати від працівника виконання обов`язків не попередивши його у належній формі про їх обсяг та порядок виконання. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 452/970/17 (провадження № 14-157 цс 19). У разі встановлення роботодавцем невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі він має право протягом строку випробування звільнити такого працівника, письмово попередивши його про це за три дні (ч. 1 ст. 28 КЗпП України). Згідно п. 11 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадку встановлення невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі протягом строку випробування. Враховуючи, що під час судового розгляду установлено те, що при прийнятті на роботу адміністрацією ДП «ДЕМЗ» належним чином не було ознайомлено [PERSON] з посадовою інструкцією займаної посади, за три дні перед його звільненням його не було попереджено про попереднє вивільнення, а також те, що при прийнятті на роботу роботодавець був обізнаний про вищу освіту [PERSON] з кваліфікацією юрист-економіст і це не було перешкодою для укладення з ним трудового договору, суд дійшов висновку про порушення вимог ч. 1 ст. 28 КЗпП України та передчасність висновку роботодавця про невідповідності позивача займаній посаді. При цьому суд відхиляє доводи ДП «ДЕМЗ» щодо неналежного виконання посадових обов`язків з мотивів не ознайомлення позивача під розписку з посадовою інструкцією. За таких обставин, позов [PERSON] в частині визнання наказу про його звільнення незаконним підлягає задоволенню з поновленням його на займаній посаді. Разом з цим, суд не вбачає підстав для зобов`язання ДП «ДЕМЗ» звільнити позивача за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, оскільки таку заяву він подав вже після свого звільнення, окрім того суд не вбачає грубих порушень роботодавцем вимог трудового законодавства, що давали б підстави для такого звільнення. Окрім цього, у судовому засіданні не встановлено порушення ДП «ДЕМЗ» виплати [PERSON] заробітної плати, яка нараховувалась та виплачувалась йому пропорційно до відпрацьованого часу згідно встановленого на підприємстві графіку роботи про що [PERSON] був повідомлений під підпис. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Враховуючи неповний робочий тиждень, встановлений на підприємстві, вимушений прогул [PERSON] по дату постановлення рішення становить 5 місяців та 11 днів (5 днів у квітні, травень, червень, липень, серпень, вересень та 6 днів жовтня). Відтак сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 87 821 грн. 84 коп. (5*14842, 99 + 11*1236, 92). Стягнення судових витрат у вигляді судового збору здійснюється у відповідності до ст. 141 ЦПК України. Крім того, рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць відповідно до п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України підлягає допущенню до негайного виконання.

Outcome: partial