Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-19 00:00:00

У травні 2023 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] в особі представника - адвоката Лугового Бориса Владленовича до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сторони перебували у шлюбі, під час якого народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .. Позивач сплачує аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 13.09.2022 року та до досягнення дітьми повноліття на підставі судового наказу у справі №317/2016/22 від 28.09.2022 року. Позивач був призваний на військову службу з 13.03.2022 року. Військову службу проходить в [INFO] . Однак, з моменту видачі судом судового наказу про стягнення аліментів у позивача змінилося матеріальне становище та сімейний стан. Так, позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . На даний час [PERSON] тимчасово не працює та не має доходу, має неповнолітню дитину [PERSON] . [PERSON] , батько [PERSON] , є громадянином Російської Федерації, на даний час знаходиться на території Російської Федерації. Він не сплачує аліменти на користь своєї доньки, встановити з ним зв`язок щодо вирішення цього питання на даний час є неможливим. Окрім цього, [PERSON] ніколи не цікавився життям своєї доньки і не займався її вихованням. Також [PERSON] вагітна від позивача. Виключно дохід позивача є єдиним джерелом існування для його сім`ї. Окрім того, на утриманні позивача перебуває мати пенсійного віку, [PERSON] , [INFO] , яку позивач утримує за свої кошти. З урахуванням викладеного, за наявності поважних підстав, позивач просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу на утримання [PERSON] та [PERSON] , з 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на частину з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 31.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 26.06.2023 від відповідачки надійшов відзив, відповідно до якого вказує, що сторони перебували в шлюбі з 06 жовтня 2007 року. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 03.10.2022 року по справі №334/426/22 шлюб між сторонами було розірвано. Сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , які проживають і знаходяться на утриманні відповідачки. На утримання дітей із позивача стягуються аліменти за рішенням Запорізького районного суду Запорізької області (справа №317/2016/22). Відповідачка не заперечує проти зміни його сімейного стану позивача, але не погоджується із погіршенням його матеріального становища з часу стягнення з нього аліментів на утримання синів до теперішнього часу, та перебування інших осіб на його утриманні. Матеріальне становище позивача, з часу призову [PERSON] на військову службу лише покращилось , про що свідчить довідка про доходи позивача. Акт місця проживання дружини позивача та її доньки жодним чином не підтверджує факту їх проживання разом із позивачем за однією адресою та ведення ними спільного господарства, адже згідно із актом, наданим позивачем у даній справі за адресою: [ADDRESS] , мешкають [PERSON] , 1980 року народження, та [PERSON] , 2009 року народження. Також позивачем жодним чином не підтверджується матеріальне становище його дружини [PERSON] , не підтверджується факт відмови від утримання її доньки біологічним батьком (сплата аліментів за рішенням суду, надання матеріальної допомоги за домовленістю, тощо), також позивачем не надано жодного письмового доказу вагітності дружини (перебування її в декретній відпустці). Щодо нібито перебування на утриманні у позивача непрацездатної матері, позивачем не надано підтвердження, що він є сином зазначеної непрацездатної особи, відсутня інформації про проживання з нею за однією адресою, відсутні письмові докази надання матеріальної допомоги матері, акту постійного догляду за нею, або рішення суду про встановлення над нею піклування, або опіки, інформації про відсутність інших братів, сестер, які б могли здійснювати догляд та утримання непрацездатної особи, та також відсутня інформація про доходи матері позивача [PERSON] .. Жодним чином позивач не підтвердив наявність рішення суду про встановлення піклування над неповнолітньою [PERSON] , або рішення суду про всиновлення неповнолітньої доньки його дружини, або свідоцтво про народження останньої зі змінами в актовому запису, де позивач зазначений батьком. Відповідачка, в свою чергу, вимушена виїхати разом із синами за межі м. Запоріжжя внаслідок військової агресії, тимчасово втратила можливість працювати, а тому потребує матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх синів з боку позивача у стягненому рішенням суду розмірі. На підставі викладеного, просила суд у задоволені позову відмовити у повному обсязі. 18.07.2023 від представника позивача - адвоката Лугового Б.В. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач вважає доводи відповідачки непереконливий з наступних підстав. За наявною інформацією, на даний час відповідачка перебуває на території Королівства Бельгія, де отримує соціальну допомогу на себе та дітей, а тому не зрозуміло як вона підписала на надіслала відзив на позовну заяву. Щодо твердження відповідачки про те, що акт з місця проживання [PERSON] та неповнолітньої доньки [PERSON] не підтверджує факту проживання останніх однією сім`єю з [PERSON] та ведення ними спільного господарства, представник відповідачки в іншому судовому процесі (справа №317/3175/22) стверджувала, що позивач уклав шлюб, мешкає разом з новою сім`єю. Під час судового розгляду судом зазначену обставину визнано встановленою та використано, які підставу для задоволення позову про визнання позивача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Зазначає, що зараз позивач фізично не може постійно проживати з [PERSON] та [PERSON] , бо проходить військову службу і знаходиться за місцем дислокації військової частини. Але проходження позивачем військової служби і тимчасове не проживання зі своєю дружиною і прийомною донькою ніяк не спростовує того факту, що вони є сім`єю. Крім того, [PERSON] вагітна від позивача, що підтверджується результатами УЗД. Таким чином, що жодних підстав вважати, що позивач, [PERSON] та [PERSON] не є сім`єю немає. Щодо не підтвердження родинних зв`язків між позивачем та неповнолітньою [PERSON] позивач зазначає, що на даний час, біологічний батько [PERSON] є громадянином Російської Федерації і проживає на території цієї країни, встановити з ним зв?язок, щоб отримати згоду на усиновлення є неможливим. Окрім цього, позивач офіційно одружений з матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. 3 огляду на викладене, те юридичне «оформлення» прийомної доньки позивача, на необхідність якого вказує відповідачка з одного боку не є необхідним для підтвердження факту утримання, а з іншого боку є або неможливим або надзвичайно ускладненим. Щодо не підтвердження того, що позивач є сином [PERSON] , позивач зазначає, що відповідачка прожила з позивачем 15 років у шлюбі і неодноразово бачилася з матір`ю позивача, спільно відзначала з нею різні свята, знає, що остання має проблеми із здоров`ям і потребує матеріального забезпечення. Щодо матеріального становища позивача, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року позивач отримує додаткову винагороду, яка виплачується у період перебування особи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій. Тобто, додаткова винагорода має тимчасовий характер. Після звільнення з військової служби, виплати припиняться. Також, слід додати, що позивачем додаткова винагорода витрачається, окрім забезпечення [PERSON] та [PERSON] та забезпечення своєї непрацездатної мами [PERSON] , на купівлю різного військового спорядження та військової амуніції. Відтак, представник позивача зазначив, що матеріальне становище позивача покращилось, але також, у позивача збільшився розмір обов`язкових витрати, у зв`язку з чим, позивач не має змоги сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі зареєстрованому 06.10.2007 Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, що підтверджується фотокопією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.10.2007. (а.с.16) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.02.2010 батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.18) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.09.2015 батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.17) Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 03.10.2022, яке набрало законної сили 03.11.2022, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.29-30) Відповідно до судового наказу, виданого Запорізьким районним судом Запорізької області 28.08.2022 року, з позивача стягнуто щомісячно аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , починаючи з 13.09.2022 року та до досягнення дітьми повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 28.09.2022. (а.с.74) Постановою заступника начальника Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 09.11.2022 звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] на підставі судового наказу №317/2016/22 від 28.09.2022. (а.с.34) Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 20.06.2023, усунуто [PERSON] перешкоди у здійсненні права користування житловим будинком [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: буд. [ADDRESS] . (а.с.76-80) 30.12.2022 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Овруцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . (а.с.21) Згідно із довідкою ультразвукового дослідження від 01.04.2023 [PERSON] , [INFO] , перебуває на 4 тижні вагітності. (а.с.75) Згідно із актом обстеження житлово-побутових умов [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , установлено, що квартира належить [PERSON] , умови проживання задовільні. На вказаній житловій площі проживає [PERSON] з донькою [PERSON] (а.с. 24-25) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.02.2009, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.22) Відповідно до довідки №7518 про реєстрацію особи громадянином України [PERSON] , [INFO] , 20.12.2018 набула громадянства України. (а.с.23) Згідно із актом обстеження житлово-побутових умов за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що на вказаній житловій площі проживає [PERSON] з дружиною [PERSON] [PERSON] (донька) проживає за адресою: [ADDRESS] . Місце проживання [PERSON] невідоме. (а.с.96) На підставі звернення [PERSON] , щодо проживання колишнього чоловіка [PERSON] , установлено, що [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] в період з вересня 2000 по липень 2002. Місцезнаходження даного громадянина невідоме. (а.с.95) Згідно із довідкою Бориспільського відділу Державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області, вбачається, що станом на 17.08.2023 у відділі на примусовому виконанні не перебувають і не перебували виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] (а.с.74) [PERSON] працює на посаді начальника відділу обліку та планування доходів служби планування та аналізу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» з 26.02.2019 по теперішній час. Знаходиться на простої з 24.02.2022, що підтверджується довідкою «11-22-11 від 09.02.2023 (а.с.97). Відповідно до виписок з рахунку [PERSON] від 13.04.2023 установлено, що [PERSON] регулярно здійснюються перекази на її карту через додаток Приват 24. (а.с.26-27) Відповідно до довідки про доходи №334 від 28.12.2022 загальна сума доходу [PERSON] за період з березня 2022 по грудень 2022 за винятком утримань та аліментів становить 622 277,20 гривень. (а.с.33) Відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 27.05.2016 [PERSON] отримує пенсію за віком (а.с.28). Відповідно до відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на адвокатський запит №б/н від 13.06.2023 установлено, що [PERSON] та [PERSON] у супроводі матері 20.08.2023 виїхали з міста Устилуг. (а.с.81-83) Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає можливість зробити висновок, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Так, судом установлено, що у позивача, як у платника аліментів змінився сімейний стан, він знову одружився, у дружини позивача є неповнолітня дитина від попереднього шлюбу та на час розгляду справи дружина є вагітною. Верховний Суд у постанові від 6 вересня 2020 року в справі № 565/2071/19 зазначив про те, що аналіз ч. 1 ст. 192 СК України дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів, при цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Разом з тим, Верховний Суд дійшов висновку, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини, на утримання якої він сплачує аліменти та суперечитиме її інтересам. Аналогічної позиції дотримувався Верховний Суд у постанові від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц. Окрім цього, у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №56/2017/19 Верховний Суд вказав, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження інших дітей/дитини без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Отже, на переконання суду, факт вагітності дружини позивача та знаходження на її утриманні неповнолітньої дитини від попереднього шлюбу не є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дітей позивача від попереднього шлюбу. Матеріалами справи жодним чином не підтверджено, що це значно погіршує його матеріальний стан, а також те, що його дружина, будучи здоровою та працездатною особою, має потребу у матеріальному утриманні від позивача. Також матеріали справи не містять жодних підтверджуючих документів, що на утриманні позивача перебуває непрацездатна матір. Позивач посилається на те що, у зв`язку із знаходженням його, як військовослужбовця, безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій, він отримує додаткову винагороду, з якої забезпечується купівля військового спорядження та військової амуніції, однак доказів, що позивач несе такі витрати суду не надано. Погіршення матеріального становища позивача судом не встановлено, навпаки його матеріальний стан покращився та він отримує доходи щомісячно, про що свідчать довідки про його доходи, які містяться в матеріалах справи. Визначений розмір аліментів в судовому наказі Запорізького районного суду Запорізької області від 28.09.2022 року на утримання неповнолітніх дітей відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення на підставах зазначених позивачем, суперечитиме інтересам дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що позивачем належними та достатніми доказами не доведено факту того, що зміна його сімейного стану спричинили значне погіршення його матеріального становища, зважаючи на те, що він і надалі є спроможним сплачувати аліменти, враховуючи доводи представника відповідачки, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed