Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заявник [PERSON] звернувсь до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту проживання. \~ \~ \~ \~Заяву обґрунтовує тим, що він постійно проживав разом зі своєю матір`ю [PERSON] по день її смерті [INFO] . Хоч вони зареєстровані за різними адресами, але проживали разом, оскільки мати мала тяжкі захворювання. Потребувала постійного догляду, медикаментозного лікування, психологічної підтримки. Після її смерті у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття не звертався, оскільки спадщину прийняв, шляхом постійного проживання з померлою на час відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Просив суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини дня її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 липня 2022 року відкрито провадження у даній справі та витребувано копію спадкової справи №86/2022, що була заведена до майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2023 року залучено в якості заінтересованої особи АТ КБ ПриватБанк. \~ \~ \~ \~ У судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив суд заяву задовольнити в повному обсязі. У судове засідання представник Пирятинської міської ради Лубенського району Полтавської області не з`явився, подали заяву про розгляд справи без їхньої участі за наявними матеріалами у справі та відповідно до вимог закону. У судове засідання представник акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ч. 1\~ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як випливає із положень ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових або майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, що посвідчує факт, який має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, в тому числі і факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Отже, предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу передусім складає сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім`ї; спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане 02 листопада 2021 Пирятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми). Померла [PERSON] була матір`ю [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . За життя [PERSON] заповіту не складала. 13 червня 2023 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Пирятинської державної нотаріальної контори Лубенського району Полтавської області з заявою про прийняття спадщини, після померлої [INFO] матері [PERSON] , який на день смерті постійно мешкав за адресою: [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса від 13 червня 2023 року було відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що заявником не було надано документів спільного проживання та пропущений строк на подання заяви про прийняття спадщини. З матеріалів спадкової справи вбачається, що інші спадкоємці, які прийняли спадщину, до нотаріуса не звертались. Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 03.06.1999 року №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що відповідно до п.1 ст.273 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Разом з цим, відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що із наявних матеріалів справи вбачається, що [PERSON] проживав разом зі своєю матір`ю, піклувавсь один про одного, виконували взаємні права та обов`язки та відповідно проживали в [ADDRESS] . Спору щодо права в даному судовому розгляді не встановлено. Тому суд вважає за можливе встановити факт, що заявник та [PERSON] проживали разом на час відкриття спадщини. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести факт родинних відносин і зазначені обставини перешкоджають подальшому оформленню ним спадкових прав у визначений законом спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. Відтак, сплачений заявником при звернені до суду з заявою про встановлення фактів судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 2, 4, 12, 13, 81, 89, 293, 315 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved