Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з участю третьої особи Яворівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він проживав з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них [INFO] народився син - [PERSON] . Після народження дитини в нього виникли сумніви щодо біологічного батьківства дитини про що він неодноразово наголошував відповідачці, та просив її провести генетичну експертизу, оскільки, не вважав себе біологічним батьком дитини, однак, відповідачка його прохання ігнорувала та відмовлялася надати йому будь-які пояснення щодо біологічного батьківства дитини. Протягом тривалого часу він з відповідачкою не проживає. На підставі судового наказу, виданого Яворівським районним судом Львівської області від 28.02.2019 року у справі № 460/489/19 з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] . Вважає за необхідне у даній справі призначити експертизу, оскільки у випадку підтвердження даної обставини належними доказами (експертизою) в справі стануть наявні підстави для виключення його з актового запису про народження [PERSON] , як батька дитини. Просить суд позовні вимоги задовольнити. Виключити з актового запису №150 від 25.05.2006 року про народження [PERSON] , [INFO] , складеного Новояворівською міською радою Яворівського району Львівської області, відомості відносно нього як батька дитини. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Дзидз А.В. подав до суду заяву з клопотанням про слухання справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують повністю, просять такі задовольнити. Відповідачка в судове засідання в черговий раз не з`явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена. У відповідності до ч.1 ст.278 ЦПК України відповідачка відзиву на позов не подала. Відповідно до вимог ч.1 п.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзиву на позов і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник Яворівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилася, скерувала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, при вирішенні заяви покладається на розгляд суду. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] з 2005 року проживали в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 травня 2006року, виданого Новояворівською міською радою Яворівського району Львівської області. В графі батьки: батьком значиться [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 17.11.2020року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. На підставі судового наказу, виданого Яворівським районним судом Львівської області від 28.02.2019 року у справі № 460/489/19 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] . Ухвалами суду від 05.05.2020року, 23.02.2021року, 16.09.2021року, 14.06.2022року, 09.05.2023 року, за клопотанням представника позивача у даній справі було призначено судові молекулярно - генетичну експертизу. На вирішення якої було поставлені питання, а саме: 1) Чи є [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком [PERSON] , [INFO] ? 2) Чи існує кровна спорідненість між ними? Неодноразово сторонам та на адресу Яворівського районного суду Львівської області було скеровано клопотання судового експерта від 01.06.2023 №СЕ-19/114-23/9544-БД/Кл-1 про скерування осіб для відібрання зразків та оплати рахунку для виконання ухвали суду про призначення судової молекулярно - генетичної експертизи від 09.05.2023року. На виконання клопотання експерта було здійснено виклик сторін до експертної установи для відібрання генетичних зразків для проведення експертизи. Однак, дана справа поверталась до суду без виконання ухвал суду в зв`язку з неможливістю її проведення, через неявку [PERSON] з дитиною [PERSON] у визначений в клопотанні день до експертної установи для відібрання зразків букального епітелію та проведення молекулярно-генетичної експертизи. Відповідно до ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Оскільки сторони у справі [PERSON] та [PERSON] на момент народження дитини - [PERSON] ( [INFO] ) перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2005 року, відповідно батьком дитини записано позивача. Як з"ясовано в судовому засіданні, позивач категорично заперечує той факт, що він є біологічним батьком [PERSON] про що неодноразово заявляв відповідачці та просив провести генетичну експертизу. Частиною 1 ст.136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Як роз`яснено в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Вирішуючи питання про доведеність факту кровного споріднення між позивачем і дитиною суд виходить з наступного. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Твердження, пояснення та заперечення сторін щодо обставин їхнього спільного життя та характеру їхніх взаємовідносин не є фактами у розумінні ст.179 ЦПК України, які обґрунтовують заявлені вимоги позивача та заперечення відповідача або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Підставою для категоричного висновку для встановлення (спростування) батьківства позивача [PERSON] в судовому порядку міг би бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи, однак такий висновок у матеріалах справи відсутній, в зв`язку з неодноразовою неявкою відповідачки [PERSON] до експертної установи для відібрання генетичного матеріалу. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статей 89 і 110 ЦПК України, згідно з якими суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При цьому, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами. Згідно частини четвертої, пунктів 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Європейський суд з прав людини вказував, що необхідність захисту третіх осіб може виключати можливість змусити їх пройти будь-яке медичне обстеження, а саме ДНК-тест. Зокрема, якщо третьою особою є дитина (див., зокрема: MIKULIC v. CROATIA, № 53176/99, § 64, ЄСПЛ, 07 лютого 2002 року, BAGNIEWSKI v. POLAND, № 28475/14, § 54, ЄСПЛ, 31 травня 2018 року). Однак, стороною відповідачки [PERSON] не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності об`єктивних причин, які виключають можливість проходження дитиною [PERSON] ДНК-тесту, хоч така була належно повідомлена про дату проведення всіх експертиз. У частині першій статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На переконання суду, ухилення [PERSON] від проведення судової молекулярно-генетичної експертизи шляхом нез`явлення її до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів свідчить про її небажання встановити об`єктивну істину за допомогою висновку щодо походження дитини, та спростувати доводи позивача про його не батьківство щодо дитини. Суд констатує, що факт ухилення [PERSON] від участі у проведенні судової молекулярно-генетичної експертизи у справі шляхом неодноразової неявки до експертної установи для відбору зразків, при наявності необхідних для цього умов, унеможливило проведення вказаної експертизи, при тому, що сторонам було роз`яснено про наслідки ухилення від участі в експертизі. Відповідно до частини першої статті 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Згідно частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Зважаючи на те, що Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року), тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного спростування (встановлення) батьківства стосовно конкретної дитини, доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ, враховуючи обставини справи, покази свідків, що місять в собі загальну інформацію про стосунки сторін, чутливість правовідносин, в яких виник спір, суд вважає, що встановлення факту відсутності кровного споріднення між батьком і дитиною не може вважатися об`єктивним за відсутності висновку судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи. Зазначене узгоджується з роз`ясненнями Верховного Суду, викладеними у постанові від 06 травня 2020 року у справі № 201/11183/16-ц (провадження № 61-23601св18). Разом з тим, при вирішенні спору про оспорювання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька та інтереси позивача, який можливо і не є біологічним батьком дитини. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 - підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Таким чином, з урахуванням встановлених у справі обставин та досліджених доказів у їх сукупності, враховуючи наслідки ухилення відповідачки від проведення призначеної судом експертизи, визначених ст.109 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Виключити з актового запису №150 від 25.05.2006 року про народження [PERSON] , [INFO] , складеного Новояворівською міською радою Яворівського району Львівської області, "відомості про батька": [PERSON] , [INFO] . Враховуючи клопотання позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає можливим залишити за ним понесені судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved