Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просить визначити їй додатковий строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. В обгрунтування позову [PERSON] зазначила, що [INFO] помер її батько, [PERSON] . 05.05.2015 її батько залишив заповіт, за яким заповідав одну земельну ділянку у рівних частинах [PERSON] та [PERSON] , а другу земельну ділянку - [PERSON] .. Позивач зазначила, що на час закінчення строку на подання заяви про прийняття спадщини перебувала за кордоном, а саме в Індії. Звернулась до Посольства України в місті Делі та 14 жовтня 2022 року від її імені складено заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Оскільки адреса нотаріуса їй була невідома, вона направила вказану заяву на адресу своєї матері [PERSON] для подальшого передання нотаріусу. Під час спілкування з приватним нотаріусом Білоусом Василем Пантелеймоновичем, останній повідомив ,що заява подана вже з порушенням шестимісячного строку на її подання, а тому він може її прийняти за умови, якщо інші спадкоємці не будуть проти цього. Мати [PERSON] не заперечувала проти прийняття заяви, але брат [PERSON] заперечив проти такого прийняття. Крім того, позивач вважала, що у зв`язку із збройною агресією Урядом держави встановлений строк для прийняття спадщини 10 місяців. Ураховуючи наведене, вважає, що пропустила строк з поважних причин. 09.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Третя особа, приватний нотаріус Білоус В.П., надав письмові пояснення , у яких вказав, що заяву про прийняття спадщини [PERSON] , справжність підпису на якій засвідчено 14.10.2022 першим секретарем посольства України в Республіці Індії Іванчук О.М., він отримав та зареєстрував 14.02.2023. Згоди на прийняття спадщини [PERSON] від інших спадкоємців не вимагав. Про шестимісячний строк подання заяви та про свою адресу повідомляв позивача у телефонному режимі та через месенджер Viber. 17.07.2023 судом за клопотанням позивача витребувано докази спадкову справу після померлого [PERSON] 04.09.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду. Представник позивача та позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позивач пояснила, що до початку повномаштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, вона виїхала до Індонезії. Після смерті її батька у травні 2022 вона не могла повернутись до України у зв`язку із небезпекою. Крім того, вона вважала, що строк на прийняття спадщини продовжений до 10 місяців. Однак, у жовтні 2022 вона все ж таки написала заяву, підпис на якій засвідчено у посольстві України в Індії. Разом із тим, оскільки нотаріус не повідомив вчасно свою адресу, вона направила її матері, щоб та передала нотаріусу. Зауважила, що у зв`язку із воєнними подіями в Україні, перевізники в Індії не відправляли поштову кореспонденцію до України та вона із труднощами знайшла поштового перевізника, який погодився направити лист. Але знову ж таки, через війну, лист дійшов вже вкінці листопада, поза межами шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце якого був повідомлений належним чином. Відзив на позов не надавав, клопотань не заявляв. Третя особа, приватний нотаріус Білоус Василь Пантелеймонович, у письмових поясненнях просив справу розглядати без його участі. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши надані докази, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 16.05.2022 Шполянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) (а.с.12). Відповідно до заповіту, посвідченого 05.05.2015 приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Горбачем В.П., зареєстрованого в реєстрі за № 687, [PERSON] заповів земельну ділянку площею 3,11 га, яка розташована на території Ярославської сільської ради за № 226, у рівних частинах [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та земельну ділянку площею 3,11 га, яка розташована на території Ярославської сільської ради за № 227, заповідав [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 27.11.1975, позивач [PERSON] ( дошлюбне прізвище [PERSON] ) є донькою [PERSON] ( а.с.9). Позивач змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] у зв`язку із реєстрацією шлюбу , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, № витягу 00039428844 від 23.04.2023 ( а.с.10). Відповідно до матеріалів спадкової справи 136/2022, які були надані приватним нотаріусом Білоусом В.П. на виконання вимог ухвали суду від 17.07.2023 про витребування доказів, із заявами про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , звернулись 03.10.2022 його син, [PERSON] , та його дружина, [PERSON] .. У своїх заявах [PERSON] та [PERSON] повідомили, що спадкоємцем померлого є його донька [PERSON] .. Відповідно до відміток у паспорті громадянина України для виїзду за кордон [PERSON] , [INFO] , остання вибула з України у лютому 2022 року та повернулась в липні 2023 року. Згідно з заявою [PERSON] , справжність підпису на якій засвідчено 14.10.2022 першим секретарем посольства України в Республіці Індії Іванчук О.М., яка адресована приватному нотаріусі Шполянського районного нотаріального округу Черкаської області Білоусу В.П., заявник повідомила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , цією заявою вона приймає спадщину за заповітом, а від прийняття спадщини за законом відмовляється (а.с. 128). Відповідно до даних спадкової справи № 136/2022, заява [PERSON] про прийняття спадщини була зареєстрована 14.02.2023 ( а.с. 128). Відповідно копії поштового конверта, оригінал якого досліджений у судовому засіданні, [PERSON] 21.10.2023 направила лист із Індії на адресу своєї матері, [PERSON] , який надійшов в м. Шполу 23.11.2023 ( а.с.159). Допитана у судовому засіданні відповідач [PERSON] , у якості свідка, пояснила, що її донька, [PERSON] , до початку війни виїхала за межі України до Індонезії. Після смерті батька донька направила їй листа з Індії, який надійшов до Шполи в листопаді, а вона забрала його з пошти вже у грудні 2022 року. У листі була заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті батька. Вона віддала заяву сину, [PERSON] , щоб він передав її нотаріусу. Із скріншотів переписки у месенджері Viber між приватним нотаріусом Білоусом В.П. та [PERSON] , яку надав вказаний нотаріус, вбачається, що позивач мала намір подати заяву про прийняття спадщини після померлого батька, 15.10.2022 повідомила , що вже засвідчила заяву у консульстві та повідомляла про труднощі відправки такої до України через війну та відсутності сполучення, 22.10.2022 повідомила, що направила заяву до України. Відповідно до статей\~1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті ( ч.1 ст. 1223 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ч.1 ст.1268 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1269ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява подається особисто спадкоємцем. Відповідно до ст.1270ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ст.1221ЦК України місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні такого майна, або вимоги кредиторів. На підставі отриманої першої заяви нотаріус заводить спадкову справу, яка підлягає державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку суд досліджує поважність причини пропуску для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім цього, Верховний Суд у постановах від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21\~ зазначила, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту або спадщини, тощо. Вирішуючи спір у спадкових справах, зокрема, щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини необхідно врахувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 308/4272/19 (провадження № 61-17072св20), від 15 квітня 2021 року у справі № 591/1271/18 (провадження № 61-195св21), від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19 (провадження № 61-18000св20), від 21 жовтня 2021 року у справі № 643/13260/19 (провадження № 61-9552св21), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Зважаючи на обставини справи, те, що позивач є спадкоємцем за заповітом, подала докази, що на час відкриття спадщини та протягом шестимісячного строку, встановленого нормами ст.1270 ЦПК України, перебувала за кордоном і не могла повернутись до України у зв`язку із війною, що є загальновідомою обставиною, яка не потребує доказуванню у порядку ч.3 ст. 82 ЦПК України, що є поважною причиною пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, разом із тим вживала заходів для подання заяви про прийняття спадщини у межах наведеного строку, та довела наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, ураховуючи позицію відповідача [PERSON] , яка визнала позов та вважала справедливим надати позивачці строк для прийняття спадщини за заповітом після батька, відповідача [PERSON] , який не висловив заперечень щодо заявлених позовних вимог, суд уважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved