Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з таким позовом, в якому вказував, що з 30 жовтня 2010 року по 04 липня 2022 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 грудня 2018 року з нього на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). Однак 28 липня 2022 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] (до шлюбу - [PERSON] ). 09 лютого 2023 року він визнав батьківство відносно дітей дружини неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Крім цього, [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Вказуючи на те, що внаслідок фактичного перебування на його утриманні чотирьох дітей, а також відсутності у нього роботи та доходів (звільнення з лав ЗСУ та перебування на обліку в центрі зайнятості, як безробітного) значно змінився його сімейний стан та погіршився його матеріальний стан, а тому [PERSON] просив зменшити розмір аліментів на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON] з 1/4 до 1/8 частини його заробітку (доходу). 04 липня 2023 року від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити у задоволенні позову, вказуючи на те, що позивачем не доведено значного погіршення матеріального стану (як однієї з підстав для зменшення розміру аліментів). При цьому просила врахувати, що: - сама по собі наявність на утриманні позивача інших неповнолітніх дітей не свідчить про погіршення його майнового стану; - позивач, як безробітний, знаходиться на обліку у центрі зайнятості, а тому повинен отримувати допомогу по безробіттю; - позивач, будучи головою багатодітної малозабезпеченої родини, має право на отримання державних соціальних допомог, в тому числі допомоги на новонароджену дитину, а також на соціальні пільги та гарантії. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судовому засіданні вирішення питання щодо задоволення позову залишила на розсуд суду. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі позивача, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору. Заслухавши пояснення відповідачки [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що з 30 жовтня 2010 року по 04 липня 2022 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 10). Від шлюбу мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Згідно судового наказу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 грудня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) (а.с. 11). 28 липня 2022 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с. 12). 09 лютого 2023 року він визнав батьківство відносно дітей дружини неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 13, 14, 17-18, 19-20). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] (а.с. 15). Аналізуючи вимоги та заперечення сторін, суд виходить з наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ч. 1 ст.183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні, інші обставини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.ч. 1, 2 ст.182 СК України). Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20, у якій також зазначив, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших осіб, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Обов`язок щодо доведення погіршення майнового стану з метою зменшення розміру аліментів покладається на позивача. Ненадання позивачем зазначених доказів є підставою для відмови у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів. Водночас, наявність на утриманні позивача інших осіб, на користь яких за рішеннями судів стягуються аліменти на їх утримання, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 та інших. Як раніше встановлено судом, після стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання доньки [PERSON] у [PERSON] додатково з`явилося на утриманні троє неповнолітніх дітей (а.с. 13, 14, 15, 17-18, 19-20, 21). 05 червня 2023 року [PERSON] був звільнений з лав ЗСУ (виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення ВЧ А7573) (а.с. 33). З 15 червня 2023 року позивач, як безробітний, перебуває на обліку у Вознесенській філії Миколаївського обласного центру зайнятості, за червень 2023 року жодних виплат (допомоги по безробіттю) не отримував (а.с. 34, 52). Дружина позивача [PERSON] отримує допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн. щомісячно та допомогу на дітей, які виховуються у багатодітній родині у розмірі 2\~100 грн. щомісячно (а.с. 51). Разом з тим з пояснень відповідачки, третьої особи, а також матеріалів справи (а.с. 65-67) судом встановлено, що з 28 серпня 2023 року [PERSON] перебуває за межами України. Зокрема, йому надано дозвіл на знаходження на території Чеської Республіки з 01 вересня 2023 року по 31 березня 2024 року, що підтверджується відповідною візою (а.с. 66). Проте позивачем не надано доказів щодо його матеріального стану за місцем фактичного перебування (за межами України). Зокрема, матеріали справи не містять жодних доказів щодо отримання/неотримання [PERSON] доходу на території Чеської Республіки, а також розміру такого доходу, що б могло вказати на значне погіршення матеріального стану. Однак, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Водночас, як зазначено раніше, обов`язок щодо доведення погіршення майнового стану з метою зменшення розміру аліментів покладається саме на особу позивача. За встановлених обставин, у задоволенні вимог позивача слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю. В силу вимог ст. 141 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed