Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

В квітні 2023 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди, в обґрунтування якого зазначила, що на підставі договору № 1517 від 21.12.2021 року, укладеного між нею та відповідачем, останньому було передано у строкове оплатне користування легковий транспортний засіб ToyotaCorollaдержавний номерний знак [NUMBER] . 28.01.2022 року відповідачем повернуто автомобіль у пошкодженому стані. Того ж дня між ними було укладено додаток № 3 до договору, відповідно до п. 4 якого наймач зобов`язується до 28.02.2022 року відшкодувати наймодавцю матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок пошкодження транспортного засобу. Між тим, відповідачем матеріальну шкоду не відшкодовано, у зв`язку із чим позивачка просить стягнути з відповідача 81972,46 грн., розмір якої встановлено звітом № 67/52.02.22 від 04.02.2022 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2023 року справу передано на розгляд судді Матвєєвій Ю.О. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.04.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2023 року розгляд вказаної цивільної справи продовжено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, справу призначено до розгляду. 27.06.2023 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він позовні вимоги не визнає, посилаючись на нікчемність договору прокату автомобіля, який по суті є договором найму (оренди) транспортного засобу та підлягає нотаріальному посвідченню. Також відповідач зазначає про відсутність доказів, якими підтверджується сума завданих збитків, оскільки в матеріалах позову відсутній висновок експерта, замість якого позивачем надано звіт. Крім того, відповідач зазначає, що позивачка не є власником транспортного засобу, а тому не може звертатись за захистом свого порушеного права. 18.07.2023 року через канцелярію суду представником позивача подано відповідь на відзив, в якому він наполягає на задоволенні позовних вимог. 18.07.2023 року через канцелярію суду представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.09.2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ТОВ «Інфо Транс Сервіс», яке є володільцем транспортного засобу. В судовому засіданні представник позивачки та третьої особи адвокат Антохов Я.С. підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Покотинський М.А. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у позові. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль ToyotaCorollaдержавний номерний знак [NUMBER] . Належить ТОВ «Інфо Транс Сервіс». 01.12.2021 року між ТОВ «Інфо Транс Сервіс» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір зберігання № 01102021/1, відповідно до якого поклажодавець передав, а зберігач прийняв автомобіль ToyotaCorollaдержавний номерний знак [NUMBER] . Пунктом 5.3. вказаного договору передбачено право зберігача використовувати майно у власних цілях, а також із правом передавати її у користування іншій особі, в тому числі, на підставі договору прокату. 21.12.2021 року між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі було укладено договір прокату - найму (оренди) автомобіляToyotaCorollaдержавний номерний знак [NUMBER] . 28.01.2022 року між сторонами укладено додаток № 3 до договору щодо відшкодування шкоди, заподіяної [PERSON] внаслідок використання автомобіля. Відповідно до звіту № 67/52.02.22 від 04.02.2022 року, складеного ФОП « [PERSON] » вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 82672,46 грн. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.05.2023 року встановлено вину [PERSON] у ДТП під час керування автомобілем ToyotaCorollaдержавний номерний знак [NUMBER] ., яка мала місце 27.01.2022 року. Відповідно до статті 787 ЦК України за договором прокату наймодавець, який здійснює підприємницьку діяльність з передання речей у найм, передає або зобов`язується передати рухому річ наймачеві у користування за плату на певний строк. Однією із особливих рис договору прокату є те, що об`єктом договору прокату може бути лише рухома річ, крім транспортних засобів, щодо яких ЦК України містить окремі положення. Як правило, об`єкт договору прокату використовується для задоволення побутових невиробничих потреб. Отже, найм (оренда) транспортного засобу виділяється в окремий різновид договору найму, виходячи із особливостей його об`єкта, яким є повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо (частина перша статті 798 ЦК України). У частині другій статті 799 ЦК України визначено, що договір найму транспортногозасобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до статті 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Частиною першою статті 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно з частиною другою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Таким чином, з огляду на те, що сторонами не дотримано вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору прокату автомобіля, суд приходить до висновку, що цей договір не створює для сторін договору прав і обов`язків та кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Згідно з частиною другою статті 216 ЦК України якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Оскільки транспортний засіб був переданий відповідачу на підставі нікчемного правочину, суд вважає, що він на підставі частини першої статті 216 ЦК України повинен відшкодувати позивачу збитки, завдані пошкодженням автомобіля, а саме 82672,46 грн. Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі № 753/13595/15-ц та в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 року у справі № 759/5467/16-ц. Доводи представника відповідача, що позивачка не є власником автомобіля, а тому не має права на отримання відшкодування, на висновки суду не впливають, оскільки позивачка в цьому випадку є стороною нікчемного правочину, а тому відповідно до частини другою статті 216 ЦК Українимає право на таке відшкодування. Також суд відхиляє заперечення сторони відповідача щодо підтвердження матеріальної шкоди звітом, яким встановлено об`єм пошкоджень та їх вартість. Представник відповідача помилково вважає, що такий доказ має бути наданий суду саме у вигляді експертного висновку. Між тим, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд в своїх постановах від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц та від 03.06.2021 року у справі № 461/2217/19.

Outcome: approved