Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Богородчанської територіальної громади в особі Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання за ними права власності на 1/2 частку за кожним житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на [ADDRESS] . Заявлені вимоги обґрунтовують тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON] . Йому за життя, крім іншого майна, належало вищевказане домоволодіння. Зазначають що вони є спадкоємцями в рівних долях всього майна покійного і оформили свої спадкові права на земельну ділянку. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане домоволодіння, постановою нотаріуса від 28.06.2023 року їм відмовлено. Оскільки в інший спосіб, окрім звернення до суду, не можуть підтвердити своє право власності на успадковане домоволодіння, то просять позов задовольнити. Позивачі у підготовче засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримали, просять позов задовольнити. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав та просив його задовольнити. Дослідивши письмові докази, подані у розпорядження суду, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до такого висновку. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки представник відповідача вимоги позову визнав, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, то суд вважає, що позов може бути задоволено. Судом встановлено, [INFO] помер [PERSON] (а.с.4). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України в день його смерті відкрилася спадщина на все належне йому за життя майно, в тому числі, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Як видно з довідки №116/11.10-31 від 23 березня 2021 року, виданої старостою Глибоківського старостинського кругу №10 [PERSON] був зареєстроваий та проживав у будинку за адресою: [ADDRESS] , проживав сам та був зареєстрований один. Заповіт від імені [PERSON] у сільській раді не посвідчувався (а.с. 8). Оскільки за життя [PERSON] своїм майном не розпорядився, позивачі є його дітьми і відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги за законом, інших спадкоємців, які прийняли спадщину не встановлено (а.с.7 ). Позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлого і отримали свідоцтва про право на спадщину на 1/2 земельної ділянки [ADDRESS] (а.с.32, 33). Однак постановою приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Максьом Г.І. №229/02-31 від 28.06.2023 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на згадане домоволодіння їм відмовлено через те, що спадкодавець належним чином не здійснив державну реєстрацію права власності на належне йому домоволодіння (а.с.9). Відповідно до технічного паспорту від 30.11.2021 року та довідки, виданої Івано-Фрагнківським обласним бюро технічної інвентаризації 30.11.2021 року № 366 до складу домоволодіння на [ADDRESS] входять: житловий будинок, літня кухня, два сараї, вбиральня, ворота, огорожа, колодязь. Реєстрація права власності на дане домоволодіння не проводилася (а.с.10-13, 34). Судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями за законом належного [PERSON] домоволодіння, розташованого на [ADDRESS] . Однак вони не можуть оформити свої спадкові права через відсутність належних правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння. Згідно зі ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1267 ЦК України визначає, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Так, постановою у справі № 523/3522/16-ц від 14 серпня 2019 року Верховний Суд роз`яснив, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Отже, право на спадщину спадкоємця, який не здійснив держреєстрацію права, входить до складу спадщини після його смерті. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23.01.2013року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є фактичним власником цього майна, це право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця й після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача в частині визнання права власності на будинок та господарські споруди підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Відповідно до ст.182 ЦК України, право власності на нерухомість підлягає державній реєстрації. Позивачі [PERSON] та [PERSON] правомірно, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] набули у власність по 1/2 частці кожен житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на [ADDRESS] . У зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на вищевказане домоволодіння їх право власності слід визнати в судовому порядку. На підставі викладеного, ст. 328, 392, 1258, 1268 ЦК України,

Outcome: approved