Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

30.06.2023 [PERSON] звернувся в Залізничний районний суд м.Львова із заявою, в якій просить встановити факт спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю з 2007 року до часу відкриття спадщини, після смерті [PERSON] 04.07.2023 справу передано до Городоцького районного суду Львівської області за територіальною підсудністю. Свої вимоги заявник мотивує тим, що він з 2007 року проживав разом із [PERSON] за адресою [ADDRESS] і до 21 лютого 2023 року, тобто до дня смерті спадкодавця [PERSON] , вони були пов`язані спільним побутом, він купував для [PERSON] ліки, продукти харчування, взяв на себе всі витрати на поховання, здійснював витрати на утримання будинку, сплачував послуги із постачання газу та електроенергії. Про спільне проживання із спадкодавцем свідчать заяви сусідів та акти Львівського ЛКП. За його заявою було заведено спадкову справу та запропоновано надати документи, які підтверджують його родинні відносини з [PERSON] . Вважає, що оскільки він понад 15 років проживав із померлим, між ними склались, як він вважає, сімейні відносини, таким чином він є особою, яка проживала із спадкодавцем однією сім`єю до часу відкриття спадщини. Оскільки встановлення даного факту необхідне для прийняття та подальшого оформлення спадщини яка відкрилась після смерті [PERSON] , просить заяву задовольнити. В судовому засіданні заявник та його представник вимоги заяви підтримали, заявник додав, що [PERSON] його далекий родич, заяви сусідів були надруковані адвокатом, а зміст написаного власноручно стверджено підписами сусідів. Представник Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнові права фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення. Відповідно до ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217\~ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.\~1264\~ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3\~СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с. 18/. Судом також встановлено, що [PERSON] до дня смерті спадкодавця протягом 2022 та 2023 років оплачував платежі за газ та електроенергію використані в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується копіями квитанцій (а.с.21-33). 28.03.2023 [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] і Шостою львівською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа за № 107/2023/а.с. 8/. З матеріалів справи вбачається, що листом від 28.03.2023 № 244/002/-14 завідувачем Шостої львівської державної нотаріальної контори Роху М.О. рекомендовано надати докази родинних відносин зі спадкодавцем /а.с. 8/. Відповідно до ч. 2 ст.\~3\~СК України\~сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За змістом пункту 6 рішення Конституційного\~Суду України\~від 03\~червня 1999\~року №\~5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Крім того, у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст.\~3\~СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Звертаючись до суду із заявою [PERSON] стверджує, що з 2007 року він постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , із спадкодавцем [PERSON] . Вказує, що вони вели спільний побут, мали спільний бюджет, і таке зафіксовано в актах та заяві самого [PERSON] до Львівського ЛКП, також надав на підтвердження чотири заяви сусідів (а.с.13-16). За приписами ст.ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення. Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що заявник повинен довести належними доказами не лише факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а і факт ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно з ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Положеннями ч. 2 ст.\~78\~ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази ведення заявником спільного господарства із [PERSON] , наявності спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла до 2022 року, його ремонт, та інші документи, які б підтверджували факт ведення спільного побуту, здійснення похорону спадкодавця. Суд не може брати до уваги заяви [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] (а.с.15,16) з огляду на те, що як було встановлено в судовому засіданні, зміст заяв друкував адвокат, а вказані особи ставили тільки свої підписи, про допит їх як свідків заявник не заявляв, про кримінальну відповідальність вказані особи не попереджені. Заява на яку посилається представник, що написана власноручно [PERSON] , свідчить про те, що останній звертався у Львівське ЛКП для складання актів про те, що фактично [PERSON] проживає без реєстрації [ADDRESS] , але така заява не свідчить про проживання однією сім`єю та ведення спільного побуту заявника зі спадкодавцем. Отже, заявником не підтверджені вимоги належними доказами, а згідно ст.\~81\~ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях. Надаючи оцінку письмовим доказам, суд зазначає, що вказані акти (а.с.7, 10), без конкретних значимих для справи фактів. Такі не можуть покладатися в основу судового рішення про встановлення факту проживання однією сім`єю. Надаючи оцінку наданими заявником доказів, суд зазначає, що такі не підтверджують факту проживання заявника однією сім`єю з спадкодавцем [PERSON] в розумінні ст. 3 СК України, оскільки не розкривають підстав, умов проживання заявника за адресою спадкодавця чи суть його взаємостосунків з померлим. Заявником не надано суду жодного належного письмового доказу, які б документально підтверджували факт його проживання із померлим та ведення з ним спільного господарства, а тому суд дійшов висновку про недоведеність факту, що має юридичне значення.

Outcome: dismissed