Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

[PERSON] ,\~заінтересовані особи: - [PERSON] , [PERSON] , звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, 01.05.1972 між нею та [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Жежелів, Хмільницького (бувшого Козятинського) району Вінницької області, був зареєстрований шлюб. Під час спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON] . Разом з [PERSON] . [PERSON] прожила більше 20-ти років, після чого шлюб практично розпався, так як чоловік залишив сім`ю і кілька років проживав окремо, при цьому шлюб між подружжям не був розірваний. [INFO] [PERSON] помер та [INFO] був захоронений на Жежелівському сільському кладовищі. Однак факт його смерті не був зареєстрований в Державному реєстрі актів цивільного стану та відповідно свідоцтво про смерть [PERSON] не видавалося. Причиною непроведення реєстрації смерті було те, що рідними не було отримано лікарського свідоцтва про смерть відповідної форми. На своє письмове звернення до Козятинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області заявниця отримала письмову відповідь, у якій зазначено що за даними Державного Реєстру актів цивільного стану громадян смерть гр.-на [PERSON] не зареєстрована та запропоновано їй звернутися до суду для встановлення факту смерті та отримання відповідного рішення, після чого їй буде видано відповідне свідоцтво (а.с. 11) Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 01.05.1972 Жежелівською сільською Радою Козятинського району Вінницької області, [PERSON] являється дружиною [PERSON] (а.с. 6) Згідно з довідкою, виданою Глухівецькою селищною радою Хмільницького району Вінницької області від 12.04.2023 №2-129, могила з тілом померлого чоловіка [PERSON] знаходиться на сільському кладовищі [ADDRESS] , чоловік помер [INFO] , захоронення відбулося 14.06.1997 (а.с. 9). Згідно з довідкою, виданою КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Глухівецької селищної ради» від 04.04.2023, відомості щодо видачі лікарського свідоцтва про смерть померлого, відсутні (а.с. 10). В судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , повідомила, що є сусідкою заявниці та підтвердила факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , зазначила що згодом чоловік пішов жити до тітки. Помер у 1997 році, оскільки не було грошей, то розтин не проводили, особисто була присутня при похованні у червні 1997 року на кладовищі в селі Жежелів. Свідок [PERSON] , [INFO] , в судовому засіданні теж підтвердила факт спільного проживання подружжя та зазначила що [PERSON] останній час проживав у своєї тітки в селі Жежелів, де і помер, особисто була присутня на похованні останнього. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Згідно з п.1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів громадянського стану підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006; б) фельдшерська довідка про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час тощо. Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Приписами п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, та відповідно до ч. 2 чт. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно з ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті.

Outcome: approved