Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожитий природний газ у сумі 13408,01 грн, інфляційні втрати в сумі 286,53 грн, 3 % річних у сумі 74,42 грн; стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору. В обґрунтування позову вказує, що відповідач є побутовим споживачем природного газу, що поставлявся за адресою: [ADDRESS] . Правовідносини між сторонами врегульовані шляхом укладення типового публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам природного газу. Відповідач несвоєчасно і в неповному розмірі здійснював оплату за спожитий природний газ, у зв`язку із чим станом на 31.01.2023 утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 13408,01 грн. Посилаючись на\~ст. 625 ЦК України, позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за період з 01.12.2022 по 31.01.2023, як відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 01.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23.05.2023 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому остання не погоджується з позовними вимогами з підстав їх необґрунтованості. З листопада 2021 їй почали приходити незрозумілі квитанції з підвищенням послуг за спожитий газ, який вона не використовувала. Вона зверталась до відповідача з приводу того, що вказані позивачем показники не свівпадають з показниками її лічильника, однак її звернення проігнороване. Про існування боргу позивач її не попереджав, жодних претензій не направляв, чим порушив умови договору. Згідно квитанції ГК "НАФТОГАЗ" у неї існує переплата за її особовим рахунком. У відповіді на відзив позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На аргументи відповідача зазначив, що формування рахунку на оплату послуг за поставлений газ, що надходили споживачу для оплати та копії яких були надані відповідачем, відбувається виключно на підставі обсягів спожитого природного газу від Оператора ГРМ та тарифу, що діяв у відповідний період, за який було отримано дані обсяги. Наголошує, що TOB «Житомиргаз Збут» як постачальник природного газу здійснює нарахування виключно за даними Оператора ГРМ (AT «Житомиргаз»). З 01.05.2022 позивач не здійснює постачання природного газу побутовим споживачам, договірні відносини між ними з цього часу припинені. Зауважує, що переплата здійснена відповідачем на рахунок ТОВ "ГК"НАФТОГАЗ". У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові. Відповідач проти задоволення позову заперечила, додатково пояснила, що їй нараховані зайві показники, не погоджується, що це її борг. Зазначила, що ймовірно підключена до її лічильника інша людина, яка передає показники. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Зі змісту ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву споживача кореспондує обов`язок, серед інших, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п.6 ч.1 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору. Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору, що передбачено ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496 постачальники зобов`язані на власному сайті розмістити редакцію договору постачання природного газу, яка має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам. Постачальники із спеціальними обов`язками, на яких в установленому порядку покладені обов`язки постачати природний газ побутовим споживачам, додатково розміщують редакцію договору в друкованих виданнях, що публікуються в межах їх території ліцензованої діяльності. Пунктом 32 Правил № 2496 передбачено, що побутовий споживач природного газу зобов`язаний: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). \~Згідно ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.901 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 625\~ЦПК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що відповідно до розрахунку споживання природного газу ТОВ "Житомиргаз збут", [PERSON] \~єпобутовим споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] , на її ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Розмір боргу станом на 31.01.2022 складає 13408,01 грн , також нараховано 286,53 грн інфляційних витрат та 74,42 грн - 3% річних. Згідно довідки, виданої начальником відділу продажів фізичним особам ТОВ "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ" Давидовою О.В., споживачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] станом на 30.04.2022 надавались послуги з постачання природного газу. Типовий договір постачання ТОВ «Житомиргаз збут» природного газу побутовим споживачам опублікований в газеті «Житомирщина» від 22.12.2015 № 136. Відповідно до постанови від 21.04.2017 № 527 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» (код ЄДРПОУ 39577504) видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України. Відповідач є споживачем послуг природного газу, які надає позивач, оскільки фактично споживаючи природний газ, вважається таким, що прийняв пропозицію ТОВ «Житомиргаз Збут» щодо укладення договору постачання природною газу побутовим споживачам, положення якого затверджені\~постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015. Матеріали справи не містять доказів, що відповідач не отримувала послуги, які надавав позивач. Як вбачається з доданого позивачем фінансового стану особового рахунку відповідача, останньою здійснювались оплати послуг газопостачання, що також вказує на факт згоди споживача про приєднання до умов договору постачання позивачем природного газу побутовим споживачам. Зі змісту розрахунку споживання природного газу за період з 01.05.2019 по 09.11.2022 убачається, що у [PERSON] утворилася заборгованість в сумі 13408,01 грн, 286,53 грн інфляційних витрат та 74,42 грн - 3% річних. Несплата відповідачем отриманих комунальних послуг не допускається. Правильність нарахованого позивачем розміру заборгованості відповідач не спростувала, свій розрахунок не надала. Суд критично відноситься до твердження відповідача про відсутність у неї заборгованості, з тих підстав, що надана відповідачем у підтвердження вказаного квитанція відображає відносини між нею та іншою юридичною особою - ТОВ "ГК"НАФТОГАЗ" за постачання природного газу. Вказані обставини не мають правового значення у справі про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у цій справі. Окрім того посилання відповідача на інші показники лічильника з долученням у підтвердження цього фотозображення лічильника, суд не бере до уваги, адже із вказаного фото не можливо однозначно стверджувати, що це саме лічильник відповідача, та у який період часу на ньому зафіксовані показники. Доказів, що відповідач проводила звіряння показників лічильника матеріали справи не містять. Таким чином, враховуючи, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які відповідач не виконує належним чином, належним чином не здійснює плату за послуги зі спожитий природний газ, які надає позивач, чим порушуються його права, внаслідок чого виникла заборгованість, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожитий природний газ є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, щодо інфляційного нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, то таке полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13. Отже, вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат в розмірі 286,53 грн та 3% річних в розмірі 74,42 грн також підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що між сторонами існували зобов`язальні правовідносини, які зі сторони відповідача не виконувалися належним чином, відповідач своєчасно не вносив необхідні платежі, чим порушив права позивача і допустив заборгованість за період з 01.12.2022 по 31.01.2023 в сумі 13408,01 грн, на які позивачем нараховані за період\~з 01.11.2021 по 31.01.2022 інфляційні втрати в розмірі 286,53 грн та 3% річних, які нараховані за період з 26.11.2021 по 23.02.2022 в розмірі 74,42 грн, а тому наявні підстави для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» повністю. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 грн.

Outcome: approved