Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Скориківська сільська рада, [PERSON] про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 28 жовтня 2017 року зареєстровано шлюб між сторонами. Цей шлюб розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 06 березня 2023 року. У шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . З 12 червня 2019 року діти проживають з позивачем і зареєстровані за адресою [ADDRESS] . З 12 березня по 12 вересня 2022 року через початок бойових дій діти проживали в Іспанії. Після повернення в Україну з 13 вересня 2022 року по теперішній час діти тимчасово влаштовані в сім`ю [PERSON] (двоюрідної сестри позивача) і проживають в належному їй будинку за адресою [ADDRESS] . Тимчасове влаштування дітей здійснено відповідно до розпорядження голови Скориківської сільської ради № 68 від 28 листопада року «Про тимчасове влаштування [PERSON] та [PERSON] » Відповідно до довідки № 31095 від 13 травня 2022 року, виданої командиром військової частини [NUMBER] , позивач перебуває на військовій службі у зазначеній військовій частині (призваний по мобілізації) 11 травня 2022 року. В період проживання з позивачем у с. Стегниківці Тернопільського району діти з 21 вересня 2021 року по 24 лютого 2022 року відвідували дошкільний підрозділ НВК «Лозівська ЗОШ І-Ш ст. - ДНЗ» № 25, влаштував їх позивач та він сплачував за них батьківську плату. Згідно вказаної довідки вихованням, матеріальним забезпеченням, піклуванням, доглядом дітей займається виключно [PERSON] , відповідачка участі у вихованні та забезпеченні дітей не брала. Згідно листа Центру надання послуг Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 18 від 09 лютого 2023 року позивач разом із дітьми перебував на обліку вказаної установи як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. Із 30 серпня 2021 року по 19 квітня 2022 року сім`я отримувала соціальну послугу «Соціальний супровід«. Мати не виконувала батьківських обов`язків, участі у вихованні дітей не брала. Зі слів позивача, відповідачка із дітьми не проживала і не цікавилася їхнім життям від липня 2021 року. Фахівцем із соціальної роботи вжито спроби налагодження спілкування матері з дітьми, однак позитивного результату не досягнуто. З батьком працювали над формуванням навичок догляду за дітьми, виходом із ситуації малозабезпеченості, оформлення дітей в дошкільні навчальні заклади та над їхньою соціалізацією. З 15 вересня 2022 року і по сьогоднішній день діти відвідують дошкільний навчальний заклад Скориківської сільської ради Тернопільської області, куди їх влаштувала [PERSON] (довідка № 10 від 07 лютого 2023 року). Згідно вказаної довідки вихованням, матеріальним забезпеченням, піклуванням за дітьми займається виключно позивач, відповідачка разом з дітьми не проживає та вихованням не займається. Згідно довідки № 21 від 06 лютого 2023 року, виданої Скориківською сільською радою, діти з 13 вересня 2022 року і по сьогоднішній день проживають з [PERSON] , батько перебуває на службі в ЗСУ, мати разом з дітьми не проживає, вихованням не цікавиться. Під час короткочасної відпустки батько відвідує дітей. Відповідно до декларації № 0001-ЗН96-6А00, укладеної з лікарем [PERSON] , дитина [PERSON] отримує медичні послуги у педіатричному відділенні № 5 поліклінічного відділу КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня». Відповідно до декларації № 0001-76ХН-РН00, укладеної з лікарем [PERSON] , дитина [PERSON] отримує медичні послуги у педіатричному відділенні № 5 поліклінічного відділу КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня». Згідно довідки № 23 від 16 лютого 2023 року, виданої завідувачкою педіатричного відділення № 5 поліклінічного відділу КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня», діти здорові, на огляд їх привод призначення виконуються вчасно і в повному обсязі. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10 січня 2022 року у справі № 607/14837/21 з відповідачки в користь позивача стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 25 серпня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Згаданим вище рішенням суду встановлено, що позивач [PERSON] разом з малолітніми дітьми проживає в [ADDRESS] ; відповідачка має зареєстроване місце проживання за цією адресою, проте фактично не проживає. Діти перебувають на утриманні позивача, останній займається їх доглядом та вихованням, розвитком, освітою та лікуванням. Батько дітей купує їм одяг, взуття, предмети гігієни і догляду, їжу. Судом встановлено, що відповідачка не бере участі в утриманні малолітніх сина та доньки, будь-яких доказів, що за станом здоров`я чи матеріальним становищем вона не може виконувати своїх обов`язків щодо утримання дітей здобуте не було. Відповідачка з моменту початку нарахування аліментів згідно виконавчого провадження 25 серпня 2021 року станом на 08 березня 2023 року допустила заборгованість зі сплати аліментів в сумі 54 677,42 грн, не сплативши за весь час виконавчого провадження жодних коштів. [PERSON] не бере участі у вихованні дітей, не навідується до них, не цікавиться їхнім життям та станом здоров`я, не піклується про їхній фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дітьми, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, протягом тривалого часу ухиляється від виконання свого юридичного обов`язку по вихованню малолітніх дітей, не виявляє до них батьківської уваги та турботи, не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Позивач пояснює, що любить своїх дітей і має змогу забезпечити їх всім необхідним, оскільки має стабільний самостійний істотний дохід. Він постійно слідкує за станом здоров`я дітей, піклується про них, має з дітьми психологічний контакт, прив`язаність один до одного. Позивач самостійно вирішує всі питання виховання та матеріального утримання дітей, займається їх повноцінним вихованням, покупкою продуктів харчування, одягу, іграшок, предметів канцелярії, тощо. Як уже згадано вище, з 13 вересня 2022 року по теперішній час діти тимчасово влаштовані в сім`ю [PERSON] - двоюрідної сестри позивача, яка на період його військової служби здійснює догляд за дітьми. При цьому він повністю фінансово забезпечує дітей, за наявності зв`язку постійно телефонує їм, приїжджає до них під час відпусток та під час проходження лікування. Відповідачка, починаючи з липня 2021 року не спілкується та не бачиться з дітьми, заборгованості зі сплати аліментів не погашає, її місцезнаходження невідоме. Щодо зміни способу стягнення аліментів. Позивач вважає за доцільне просити суд змінити спосіб стягнення аліментів з твердої суми, визначеної рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10 січня 2022 року № 607/14837/21 в розмірі 1 500 гривень на кожну дитину щомісячно, на частку в розмірі однієї третини від заробітку (доходу) матері на двох дітей до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З огляду на зазначене, позивач просив суд: позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10 січня 2022 року у справі № 607/14837/21 та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі однієї третини від заробітку (доходу) матері на двох дітей, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 березня 2023 року відкрито провадження у справі № 607/5637/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 19 квітня 2023 року представник позивача подала суду клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів: копію рішення суду у справі № 607/5637/23 від 06 березня 2023 року. 11 травня 2023 року представник позивача подала суду клопотання про витребування у Державної прикордонної служби України інформації про перетин державного кордону [PERSON] , за період останніх п`яти років. Протокольною ухвалою суду від 18 травня 2023 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано у Державної прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону [PERSON] , громадянкою України, [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса місця проживання: [ADDRESS] , за період останніх п`яти років. Ухвалою суду від 09 червня 2023 року матеріали цивільної справи № 607/5637/23 надіслано Службі у справах дітей Скориківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Зобов`язано Службу у справах дітей Скориківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області надати письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 03 липня 2023 року орган опіки та піклування Скориківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області надіслав суду висновок № 386 від 23 червня 2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жительки с. Стегниківці, Тернопільського району Тернопільської області, відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та відповідність його інтересам дітей. Протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 14 вересня 2023 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] , його представник, адвокатка Семусь Т. А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином, відзиву не подала. Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідачка про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Скориківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування, щодо задоволення позовних вимог не заперечувала. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Допитана у судовому засіданні як свідок третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] суду показала, що є двоюрідною сестрою позивача. З початку війни діти [PERSON] та [PERSON] з рідною тіткою були у Іспанії, звідки їх свідок 10-11 вересня 2022 року забрала. З вересня 2022 року діти живуть в сім`ї свідка. Вона їх відводить у садок. Мати дитини в Іспанії не була. З часу, коли діти приїхали мама не питалася про дітей, не цікавилася ними, в садок не приходила. [PERSON] телефонувала свідку вкінці вересня 2022 року, про дітей не питала, говорила, що може напише відмову від них. Свідок одягає дітей, купляє їм харчування за кошти, які дає їх батько. Діти про маму не згадують, питають коли приїде тато. Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідка, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 28 жовтня 2017 року сторони зареєстрували шлюб, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 1547. У шлюбі в сторін народилися діти: син - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 27 грудня 2017 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області; донька - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 28 листопада 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду тернопільської області у справі № 607/14837/21 від 10 січня 2022 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі на кожну дитину в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 25 серпня 2021 року, і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/1518/23 від 06 березня 2023 року шлюб між сторонами розірвано. 13 травня 2022 року [PERSON] військовою частиною [NUMBER] видано довідку про те, що він перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Розпорядженням сільського голови Скориківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області № 68 від 28 листопада 2022 року тимчасово влаштовано [PERSON] та [PERSON] в сім`ю тітки [PERSON] , які на даний час проживають у с. Кошляки Тернопільського району Тернопільської області. Кошляківським дошкільним навчальним закладом Скориківської сільської ради Тернопільської області видано довідку № 10 від 07 лютого 2023 року [PERSON] про те, що малолітні діти двоюрідного брата [PERSON] , дійсно відвідують Кошляківський дошкільний навчальний заклад Скориківської сільської ради Тернопільської області з 15 вересня 2022 року і по сьогоднішній день. Дітьми опікується [PERSON] . Вона доглядає за дітьми та регулярно приводить дітей в ДНЗ. Виховує, матеріально забезпечує, піклується за дітьми виключно батько, який зараз перебуває на службі в ЗСУ. Під час короткочасної відпустки батько відвідує дітей. Мати дітей [PERSON] разом з дітьми не проживає та вихованням не займається. 09 лютого 2023 року Байковецькою сільською радою видано довідку № 19 про те , що [PERSON] дійсно проживав (без реєстрації) разом з сином [PERSON] (зареєстрований) та дочкою [PERSON] (зареєстрована) в [ADDRESS] з липня 2021 року по березень 2022 року. Під час перебування на території Байковецької сільської ради діти відвідували НВК «Лозівська ЗОШ І-ІІІ ст.-ДНЗ». Власником даного будинку є [PERSON] (сестра [PERSON] ). Центром надання соціальних послуг Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області видано довідку № 18 від 09 лютого 2023 року про те, що на обліку установи перебував [PERSON] із двома неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. Із 30 серпня 2021 року по 19 квітня 2022 року сім`я отримувала соціальну послугу «Соціальний супровід». Мати не виконувала батьківські обов`язки, участі у вихованні дітей не брала. Подружжя перебувало в процесі розлучення. Зі слів [PERSON] , дружина [PERSON] із дітьми не проживала і не цікавилася їхнім життям від липня 2021 року. Фахівцем із соціальної роботи вжито спроби налагодження спілкування матері з дітьми, однак позитивного результату не досягнуто. З батьком працювали над формування навичок догляду за дітьми, вихід з ситуації малозабезпеченості, оформлення дітей в дошкільні навчальні заклади та їхню соціалізацію, із 12 березня 2022 року по вересень 2022 року через початок бойових дій на території України діти проживали в Іспанії. В даний час Володимир бере участь у війні, а діти, з його слів, проживають із тіткою. Комунальним закладом навчально-виховний комплекс «Лозівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» видано довідку № 05-10/24 від 10 лютого 2023 року [PERSON] про те, що його син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] відвідували молодшу групу дошкільного підрозділу НВК «Лозівська ЗОШ І-ІІІ ст. - ДНЗ» з 21 вересня 2021 року по 24 лютого 2022 року. Виховує, матеріально забезпечує, піклується, доглядає дітей виключно батько. Мати [PERSON] у вихованні та забезпеченні дітей участі не брала. Згідно довідки № 50 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 13 лютого 2023 року, за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Виконкомом Скориківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області [PERSON] видано довідку № 21 від 06 вересня 2023 року про те, що з 13 вересня 2022 року і по сьогоднішній день в належному їй житловому будинку проживають малолітні діти двоюрідного брата [PERSON] , якими опікується [PERSON] : [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Батько [PERSON] зараз перебуває на службі в ЗСУ, мати [PERSON] разом з дітьми не проживає, вихованням не займається. Під час короткочасної відпустки батько відвідував дітей. Відповідно до декларації № 0001-ЗН96-6А00, укладеної з лікарем [PERSON] , дитина [PERSON] отримує медичні послуги у педіатричному відділенні № 5 поліклінічного відділу КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня». Відповідно до декларації № 0001-76ХН-РН00, укладеної з лікарем [PERSON] , дитина [PERSON] отримує медичні послуги у педіатричному відділенні № 5 поліклінічного відділу КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня». Згідно довідки № 23 від 16 лютого 2023 року, виданої завідувачкою педіатричного відділення № 5 поліклінічного відділу КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня», діти здорові, на огляд їх привод призначення виконуються вчасно і в повному обсязі. Державним виконавцем Кременецького відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кулиною Галиною Іванівною обчислено розмір заборгованості із сплати аліментів при виконанні виконавчого провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 607/14837/21, та встановлено, що за період 25 серпня 2021 року - лютого 2023 року відповідачкою не сплачено жодного разу аліменти. Борг станом на 01 березня 2023 року - 54 677,42 грн. Згідно відповіді на запит суду від Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби [PERSON] перетинала кордон: виїзд 02 лютого 2021 року, в`їзд 12 травня 2021 року; виїзд 05 вересня 2021 року, в`їзд 29 листопада 2021 року; в`їзд 12 квітня 2023 року; виїзд 15 квітня 2023 року, в`їзд 10 травня 2023 року; виїзд 25 травня 2023 року. Рішенням виконавчого комітету Скориківської сільської ради № 52 від 23 червня 2023 року затверджено висновок органу опіки, піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Висновком органу опіки, піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жительки с. Стегниківці, Тернопільського району Тернопільської області, відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та відповідність його інтересам дітей установлено: батько [PERSON] на даний момент перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] (призваний по мобілізації 11 травня 2022 року). Місце перебування матері [PERSON] не відоме; на даний момент малолітні діти - дочка [PERSON] та син [PERSON] відповідно до розпорядження голови Скориківської сільської ради від 28 листопада 2022 року № 68 тимчасово влаштовані в сім`ю тітки [PERSON] , [INFO] , яка проживає в с. Кошляки Тернопільського району; мати [PERSON] , з часу тимчасового влаштування дітей, їх жодного разу за місцем проживання не провідувала, не цікавилася їхнім життям, вихованням станом здоров`я, про що свідчить акт опитування свідків № 60 від 10 квітня 2023 року, виданий виконкомом Скориківської сільської ради, свідчення сусідів за їх місцем проживання, згідно довідки № 11 від 05 квітня 2023 року виданої Кошляківським дошкільним навчальним закладом Скориківської сільської ради; зазначені факти можна розцінювати як ухилення [PERSON] від виховання дітей; враховуючи вище викладене, орган опіки і піклування Скориківської сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За встановлених судом обставин до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачка [PERSON] не піклується про своїх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не відвідує їх та не забезпечує належний фізичний та духовний розвиток; нехтує потребами своїх дітей, порушує права дітей на належне батьківське виховання та не виконує батьківських обов`язків. Байдуже ставлення відповідачки до дітей, відсутність зі сторони матері будь-яких дій, які б вказували на її інтерес до дочки та сина, її бажання буди присутньою в житті дітей шляхом їх матеріального забезпечення, турботи про їх здоров`я і розвиток також підтверджується висновком органу опіки та піклування, зміст якого описано вище. Рішенням виконавчого комітету Скориківської сільської ради № 52 від 23 червня 2023 року затверджено висновок органу опіки, піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Отож, беручи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне позов, в частині вимог про позбавлення батьківських прав, задовольнити та позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] . Верховний Суд у постанові № 459/3411/18 від 29 вересня 2021 року зазначив, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 1 073,60 грн. Щодо позовної вимоги про зміну способу стягнення аліментів, суд роз`яснює наступне. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2 ст. 166 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно із частинами 1-3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. ч. 1, 2 184 СК України). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статей 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує те, що саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). З урахуванням встановлених обставин у виниклому спорі, беручи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дітей, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд доходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 січня 2022 року по справі № 607/14837/21 та встановлює новий спосіб - стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 (однієї третини) частки всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат при звернені з позовом про стягнення аліментів до суду, з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: approved