Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

У вересні 2023 року представник позивача - адвокат Яцун В.М. звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог, представник позивача вказує, що розпорядженням голови Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 04.03.2008 № 52 «Про затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) по кормових угіддях колишнього КСП ім. Фрунзе Носівської міської ради та передачу їх у власність громадян» [PERSON] , як колишньому члену КСП ім. Фрунзе та власнику сертифікату на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Фрунзе було передано у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № [NUMBER] площею 0,41 га (сіножаті) кадастровий номер 7423810000:02:002:0418 та № [NUMBER] площею 1,34 га (пасовища) кадастровий номер 7423810000:02:002:1055, але за життя [PERSON] не отримала на зазначені земельні ділянки державні акти та не здійснила за собою реєстрацію права власності на них. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з належного їй майна, а саме права на земельні ділянки на які при виготовлені технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та реєстрації земельних ділянок у Державному земельному реєстрі були змінені кадастрові номери № [NUMBER] площею 0,41 га (сіножаті) кадастровий номер 7423810000:02:002:0418 та № [NUMBER] площею 1,3440 га (пасовища) кадастровий номер 7423810100:02:002:0553, які знаходиться на території Носівської міської ради Чернігівської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадщину за законом прийняв син спадкодавця (позивач) [PERSON] . У квітні 2023 року представник позивача звертався до Носівської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав та вищезазначене майно після померлої, але нотаріус оглянувши надані документи роз`яснив про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищезазначене майно. Представник позивача просив суд визнати за [PERSON] право на завершення приватизації земельних ділянок площами 0,41 га кадастровий номер 7423810000:02:002:0418 та 1,3440 га кадастровий номер 7423810100:02:002:0553, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, та одержання документів, що посвідчують право власності на ці земельні ділянки на ім`я [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 18 вересня 2023 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого судового засідання. У підготовче засідання позивач, представник позивача - адвокат Яцун В.М. не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача Носівської територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, через систему «Електронний суд» надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника Носівської міської ради Чернігівської області, вказала, що міська рада позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз`яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Отже, право на завершення процедури приватизації та отримання земельних ділянок у власність, яке належало померлій [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок смерті. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі, про що направив через систему «Електронний суд» заяву, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: approved