Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договорами. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №7863514665. 13.12.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір відступлення прав вимоги, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором №7863514665 від 16.01.2019 року в сумі 49335,80 грн., з яких: 26460,26 грн. сума основного боргу; 3,37 грн. річні проценти; 14290,93 грн. щомісячні проценти; 8581,24 грн. пеня. Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та процентів, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 49335,80 грн. Позов надійшов до суду 14.08.2023 року (зданий до відділення зв`язку 08.08.2023 року). 23.08.2023 року справа розподілена судді для розгляду. 06.09.2023 року відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 25.09.2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив застосувати до вимог позивача про стягнення пені в сумі 8581,24 грн. наслідки пропуску строків позовної давності, оскільки вказана сума пені була нарахована станом на 16.10.2020 року. 10.10.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечив проти застосування наслідків спливу позовної давності до його вимог про стягнення пені, оскільки відповідно до п. 2 підписаного відповідачем кредитного договору, заява разом паспортом кредиту та з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір. Натомість відповідно до п. 7.2 умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» строк позовної давності становить 10 років. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Від відповідачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. З огляду на те, що належним чином повідомлені сторони заявили про розгляд за їх відсутності, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. \~ \~ \~ \~ Дослідивши наявні у справі матеріали (копію заяви №7863514665 від 16.01.2019 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР»; копію паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №3514665; копію заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (ідентифікаційний код 35725063); копію довідки від 24.12.2022 року; розрахунок заборгованості; копію договору відступлення прав вимоги №20221313 від 13.12.2022 року; витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №20221313 від 13.12.2022 року; копію умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР»), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що 16.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №7863514665. Договір був укладений шляхом підписання позичальником заяви №7863514665 від 16.01.2019 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №3514665 і заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (ідентифікаційний код 35725063) За умовами договору кредитор надав відповідачу грошові кошти в сумі 29940 грн. строком на 36 місяців, з умовою сплати процентів в розмірі 3% за кожен місяць та 0,01% за кожен рік. За прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів передбачалась можливість нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, але не більше 15% від суми прострочення. 13.12.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір відступлення прав вимоги, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором №7863514665 від 16.01.2019 року в сумі 49335,80 грн., з яких: 26460,26 грн. сума основного боргу; 3,37 грн. річні проценти; 14290,93 грн. щомісячні проценти; 8581,24 грн. пеня. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Позивач вказує, що заборгованість відповідача перед ним становить 49335,80\~грн.,\~з яких:\~26460,26\~грн.\~ сума\~основного боргу;\~3,37\~грн.\~ річні\~проценти;\~14290,93\~грн.\~ щомісячні\~проценти;\~8581,24\~грн.\~ пеня. \~ \~ \~ \~Відповідач просив застосувати до вимог позивача про стягнення пені в сумі 8581,24 грн. позовну давність. \~ \~ \~ \~За ст. 256-257 ЦК України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (при цьому, позивачем не надано на розгляд суду даних щодо збільшення строків позовної давності за відповідним письмовим договором, підписаним сторонами). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. \~ \~ \~ \~За ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Згідно з ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Натомість позивачем не надано суду доказів, що сторони відповідним письмовим договором, підписаним обома сторонами, збільшили строк позовної давності щодо стягнення нарахованого боргу, на що вказує правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року в справі № 6-757цс15, натомість надані позивачем умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», відповідно до яких строк позовної давності збільшений до 10 років, не містять підписів сторін, тому не є доказом збільшення сторонами строку позовної давності. За такого, строк позовної давності для вимог позивача до відповідача про стягнення неустойки (пені) становить один рік. Відповідно до довідки від 24.12.2022 року №8577704-SG останню оплату на погашення кредитної заборгованості відповідачка здійснила 18.06.2019 року, а заборгованість за пенею утворилась після цього, отже відсутні обставини, які б вказували на переривання перебігу строку позовної давності до вимог про стягнення пені. Позивач звернувся до суду з даним позовом 14.08.2023 року (зданий до відділення зв`язку 08.08.2023 року), при цьому з наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 13.12.2022 року слідує, що пеня не змінювалось з 16 жовтня 2020 року та, як вказувалось вище, відповідач востаннє здійснив внесення грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 18.06.2019 року, що перевищує річний строк з дня звернення позивача до суду з позовом, тому вся заборгованість за пенею по даному кредитному договору не може бути стягнута через пропуск строку позовної давності, про застосування якої просить відповідач. За такого, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту та за процентами в загальній сумі 40754,56 грн., з яких: 26460,26 грн. сума основного боргу; 3,37 грн. річні проценти; 14290,93 грн. щомісячні проценти. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які задоволені судом на 83 %, тому з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2227,72 грн. (2684 грн. х 83 %).

Outcome: partial