Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що 26.03.2021 співвласники житлових та нежилих приміщень створили Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Б.Хмельницького, 36», та зареєстрували в ЄДР. Відповідно до протоколу установчих зборів від 28.02.2021 був виданий наказ № 1 від 29.03.2021 року, на підставі якого [PERSON] приступила до виконання обов`язків голови ОСББ. Починаючи з моменту реєстрації ОСББ, [PERSON] була обрана головою даного об`єднання і перебувала в трудових відносинах з відповідачем. У відповідності до Протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку № 3 від 30.05.2021 року голові ОСББ було визначено посадовий оклад в розмірі 0,5 ставки 12000,00 грн., що становить 6000,00 грн. в місяць. Під час перебування у трудових відносинах з відповідачем, за період з 01.06.2022 по день звільнення 01.04.2023, з боку відповідача була нарахована, але не виплачена позивачу заробітна плата в сумі 60000,00грн. Розмір заробітної плати взятий з довідки ОСББ. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача 60000,00 грн. невиплаченої заробітної плати, 30000,00 грн. середнього заробітку за 5 місяців затримки (квітень-серпень 2023) та 11783,48 грн. компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати. Ухвалою від\~08.09.2023\~було відкрито\~провадження в\~даній справі,\~вирішено розгляд\~справи здійснювати\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження з\~викликом сторін. 08.06.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому позов не визнають повністю у зв`язку з наступним: згідно протоколу зборів ОСББ від 30.05.2021 року рішенням зборів затверджено штатний розпис, де зазначено, що голова ОСББ виконує обов`язки бухгалтера з визначенням оплати праці в розмірі 0,5% від суми 12000,00 грн., що дорівнює 60 гривень на місяць. Представник відповідача зазначає, що наказ № 3 від 30.05.2021 року суперечить протоколу, а тому не може бути підставою для нарахування позивачеві заробітної плати в ОСББ. Представник відповідача вказує, що згідно типового статуту ОСББ забороняється розподіл отриманих доходів серед співвласників, працівників об`єднання (крім оплати їх праці). Представник відповідача зазначає, що нарахування головою ОСББ [PERSON] собі заробітної плати є зловживанням владою та незаконним привласненням майна громадського об`єднання. Також Представник відповідача вказує, що [PERSON] брала на себе обов`язки бухгалтера, однак з рахунків ОСББ регулярно витрачались кошти на оплату бухгалтерських послуг. 12.10.2023 позивачем надана відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що в протоколі від 30.05.2021 була допущена описка щодо визначеності окладу (зазначено 0,5% ставки замість 0,5 ставки або 50% ставки). Після протоколу був виданий наказ у відповідності до податкового законодавства. Також позивач зазначає, що відповідач неправильно трактує положення типового статуту ОСББ, оскільки тут зазначений прямий обов`язок ОСББ проводити оплату праці найманих працівників. 17.10.2023 відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив позивача, в якому зазначено, що голова правління не є найманим працівником, а тому особа, яка виконує обов`язки голови об`єднання, не може зарахувати себе на посаду керівника та визначати собі зарплату. Факт сплати позивачкою податків і зборів з нарахованої зарплати не означає правомірність нарахування такої заробітної плати. Також зазначає, що статутом ОСББ «Б.Хмельницького, 36» не передбачена оплата праці найманих працівників за рахунок коштів об`єднання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи на підставі наявних матеріалів у її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити. Представники відповідача [PERSON] та адвокат Сметаніков А.В. в судове засідання не з`явилися, однак подала суду заяву про розгляд справи на підставі наявних матеріалів у їх відсутності. В позові просять відмовити. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи подані заяви сторін та проаналізувавши письмові докази по справі, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступних висновків. Статтею 43\~Конституції\~України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України). Положеннями ст. 115 КЗпП України встановлено обов`язок працедавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до статті 116\~КЗпП\~України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117\~КЗпП\~України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117\~КЗпП\~України відповідальність. Згідно ч.2 ст.233 КЗпП України, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. Відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 «Про внесення змін до розпорядження КМУ від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 квітня 2023 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 р. № 383 дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 червня 2023 року. Таким чином, тримісячний строк звернення до суду позивача [PERSON] з вказаним позовом починається 01.07.2023. Дана позовна заява подана у встановлений строк. Судом встановлено, що 30.05.2021 року було проведено збори співвласників багатоквартирного будинку по [ADDRESS] , та складено протокол даних зборів № 3 від 30.05.2021 (а.с.7-16). Згідно вказаного протоколу затверджено штатний розпис та встановлено оплату праці найманих працівників: голова ОСББ виконує обов`язки бухгалтера і отримує 0,5% від ставки 12000,00 грн.; прийняти двірника-прибиральника з оплатою 0,25% від ставки у 8000,00 грн. за сумісництвом або договором ЦПХ. (а.с.9). На підставі даного протоколу було видано наказ № 3 від 10.06.2021, згідно якого наказано: 1) Зарахувати голову ОСББ «Б.Хмельницького, 36» [PERSON] у штат на посаду керівника ОСББ за сумісництвом. 2) Призначити голові ОСББ «Б.Хмельницького, 36» щомісячний оклад у сумі 6000,00 грн. (0,5 ставки 12000,00 грн.). 3) Прийняти працівника на посаду двірника-прибиральника. Встановити щомісячний оклад у сумі 2000,00 грн. (0,25 ставки 8000,00 грн.) (а.с.18). Згідно довідки від 13.02.2023 № 1, [PERSON] працює в ОСББ «Б.Хмельницького, 36». Дохід за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 склав 72000,00 грн., утримано 14040,00 грн., сума до виплати 57960,00 грн.; сукупний дохід в місяць 6000,00 грн., утримання в місяць 1170,00 грн., сума до виплати в місяць 4830,00 грн. (а.с.24). Згідно довідки про рух коштів по картці, яка належить [PERSON] , за період з червня 2021 по травень 2022 [PERSON] отримувала кошти по зарплаті в сумі 4830,00 грн. на місяць, податки сплачені повністю (а.с.21-23). Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 77, ст. 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За діючою в площині цивільного судочинства презумпції винуватості відповідача (на відміну від кримінального судочинства, де діє презумпція невинуватості) тягар доказування лежить саме на відповідачеві. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оплату праці" оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці, а згідно ст. 24 цього Закону своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Одним із загальних засад цивільного законодавства, закріплених п.6 ч. 1 ст.3 ЦК України, є справедливість, добросовісність та розумність. Засади діяльності ОСББ передбачені ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» і типовим статутом ОСББ, який затверджений наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 27.08.2003 року № 141. Згідно п.6 розділу IV типового статуту об`єднання співвласників багатоквартирного будинку забороняється розподіл отриманих об`єднанням доходів або їх частини серед співвласників, працівників об`єднання (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов`язаних з ними осіб. Таким чином, типовим статутом ОСББ передбачена оплата праці працівників об`єднання. На думку суду, не заслуговує на увагу твердження відповідача про те, що голова ОСББ виконує обов`язки бухгалтера з визначенням оплати праці в розмірі 0,5% від суми 12000,00 грн., що дорівнює 60 гривень на місяць, оскільки це суперечить всім іншим матеріалам в даній справі. Суд приходить до висновку, що в протоколі від 30.05.2021 була допущена описка щодо визначеності окладу (зазначено 0,5% ставки замість 0,5 ставки або 50% ставки), оскільки після протоколу був виданий наказ № 3 від 10.06.2021, згідно якого наказано: призначити голові ОСББ «Б.Хмельницького, 36» щомісячний оклад у сумі 6000,00 грн. (0,5 ставки 12000,00 грн.). Відповідачем не надано доказів того, що даний наказ було оспорено чи скасовано. Крім того, судом встановлено, що за період з червня 2021 по травень 2022 [PERSON] отримувала кошти по зарплаті в сумі 4830,00 грн. на місяць, податки сплачені повністю. Відповідачем не надано жодних доказів того, що дані зарплата була оплачена неправомірно. Розмір зарплати жодним чином не оспорювався. Відповідачем не було подано жодних скарг чи звернень до уповноважених установ з цього приводу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала в ОСББ по 01.04.2023. Даний факт не оспорювався відповідачем. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] отримувала заробітну плату в сумі 6000,00 грн. без відрахування\~\~обов`язкових\~\~платежів та\~\~внесків з\~\~нарахованої заробітної\~плати\~з червня 2021 по травень 2022. Таким чином, за період з червня 2022 по березень 2023 позивачу [PERSON] не виплачено заробітну плату. Суд приходить до висновку, що з відповідача на користь [PERSON] потрібно стягнути заборгованість із невиплаченої заробітної плати за період з червня 2022 по березень 2023 в сумі 6000,00 грн. без відрахування\~обов`язкових\~платежів та\~внесків з\~нарахованої заробітної\~плати щомісячно, а всього в сумі 60000,00 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати суд зазначає наступне. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону «Про оплату праці» за правилами, встановленими Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 5 розділу ІV\~Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року\~нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з п.8 розд. ІV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньо годинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Як судом встановлено раніше, середньомісячна заробітна плата [PERSON] за останні 2 місяці роботи становила 6000,00 грн., що підтверджується наявними в м матеріалах справи документами (а.с.18, 21-23, 24). Оскільки відповідно до вимог ст.117 КЗпП з вини відповідача не було виплачено належних позивачу сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, суд вважає, що вимога про стягнення середнього заробітку за період з 01.04.2023 по 31.08.2023 є підставною. Середній заробіток за вказаний період, що підлягає стягненню, становить 30000,00 грн. Разом з тим суд, надаючи оцінку сумі середнього заробітку за час затримки розрахунку, яку просить стягнути позивач, приходить до висновку про непропорційнійсть і неспівмірність вказаної суми, що має надкомпенсаційний характер відповідальності роботодавця, в порівнянні із орієнтовним розміром майнових втрат позивача, в призмі недоотриманої ним при звільненні заробітної плати. Як наголошено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 761/9584/15-ц: встановлений статтею 117\~КЗпП\~України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця (п.п. 71-72). Відшкодування, передбачене статтею 117\~КЗпП\~України спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. […] оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач (п.п. 81, 86). […] зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно статті 117\~КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні (п.п. 91, 91.1-91.4). Велика Палата Верховного Суду погоджується з таким висновком у тому, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (п. 89). Вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати по даній справі суд бере до уваги наступне: -позивач звернулася до суду з даним позовом через 5 (п`ять) місяців після свого звільнення, хоча їй як голові ОСББ було відомо про суму заборгованої заробітної плати; -відповідно до матеріалів справи та встановлених судом обставин позивач не довела, що звернулася на момент звільнення до відповідача з вимогою про виплату заробітної плати; -відповідач заперечував проти права позивача на виплату заробітної плати в сумі 6000,00 грн. в місяць, а тому сума заробітної плати, яка має бути оплачена позивачу, була встановлена лише під час судового розгляду; -для приблизної оцінки розміру майнових втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, які розумно можна було би передбачити, на підставі даних Національного банку України про середньозважені ставки за кредитами в річному обчисленні за 2022-2023 роки можна розрахувати розмір сум, які працівник, недоотримавши належні йому кошти від роботодавця, міг би сплатити як відсотки, взявши кредит з метою збереження рівня свого життя. Тому з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, процесуальною поведінкою позивача та відповідача, причин тривалості розгляду справи, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним виплати належної позивачу зарплати у розмірі 5000,00 грн. без відрахування\~обов`язкових\~платежів та\~внесків з\~нарахованої заробітної\~плати Суд звертає увагу, що зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було би передбачити. Виведена сума, на переконання суду, відповідатиме меті відшкодування, передбаченій ст.117 КЗпП України, яка полягає у компенсації працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, і які розумно можна було б передбачити, та ґрунтуватися на задекларованих п. 6 ч. 1 ст. 3\~ЦК України загальних засадах цивільного законодавства, як от справедливість, добросовісність та розумність. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати суд зазначає наступне. Згідно ст.1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Ст.2 вказаного закону передбачає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (ст.3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»). Як встановлено судом, [PERSON] було не виплачено наступну заробітну плату (після утримання податків і обов`язкових платежів): Червень 2022 4830,00 грн., Липень 2022 4830,00 грн., Серпень 2022 4830,00 грн., Вересень 2022 4830,00 грн., Жовтень 2022 4830,00 грн., Листопад 2022 4830,00 грн., Грудень 2022 4830,00 грн., Січень 2023 4830,00 грн., Лютий 2023 4830,00 грн., Березень 2023 4830,00 грн. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу. Судом встановлено, що в даному випадку при проведенні розрахунку підлягають застосуванню наступні індекси інфляції: -за прострочення заробітної плати за червень 2022 у сумі 4830,00 грн. 1,1276. Сума компенсації становить 616,31 грн. (4830,00 грн. * 1,1276); -за прострочення заробітної плати за липень 2022 у сумі 4830,00 грн. 1,1198. Сума компенсації становить 578,63 грн. (4830,00 грн. * 1,1198); -за прострочення заробітної плати за серпень 2022 у сумі 4830,00 грн. 1,1076. Сума компенсації становить 519,71 грн. (4830,00 грн. * 1,1076); -за прострочення заробітної плати за вересень 2022 у сумі 4830,00 грн. 1,0870. Сума компенсації становить 420,21 грн. (4830,00 грн. * 1,0870); -за прострочення заробітної плати за жовтень 2022 у сумі 4830,00 грн. 1,0604. Сума компенсації становить 291,73 грн. (4830,00 грн. * 1,0604); -за прострочення заробітної плати за листопад 2022 у сумі 4830,00 грн. 1,0531. Сума компенсації становить 256,47 грн. (4830,00 грн. * 1,0531); -за прострочення заробітної плати за грудень 2022 у сумі 4830,00 грн. 1,0458. Сума компенсації становить 221,21грн. (4830,00 грн. * 1,0458); -за прострочення заробітної плати за січень 2023 у сумі 4830,00 грн. 1,0375. Сума компенсації становить 181,13грн. (4830,00 грн. * 1,0375); -за прострочення заробітної плати за лютий 2023 у сумі 4830,00 грн. 1,0302. Сума компенсації становить 145,87грн. (4830,00 грн. * 1,0302); -за прострочення заробітної плати за березень 2023 у сумі 4830,00 грн. 1,0150. Сума компенсації становить 72,45грн. (4830,00 грн. * 1,0150). Загальна сума компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати становить 3303,72 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3303,72 грн. компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати. Згідно вимог ст.\~263\~ЦПК\~України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. З частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заборгованості по заробітній платі. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача в дохід держави судового збору у розмірі 720,49 грн. Підстави для негайного виконання рішення передбачені п. 2 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: partial