Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

У лютому 2023 року позивач АТ "СЕНС БАНК" (далі-Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги, мотивує тим, що згідно з рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 січня 2015 року з [PERSON] на користь ПАТ "УКРСОЦБАНК" стягнуто заборгованість за договором кредиту №674-ф03.7/59 від 27 серпня 2007 року у розмірі 110 892, 96 доларів США за курсом НБУ станом на 14 січня 2015 року, що становить 1 748 781, 98 грн та 3 654, 00 грн судового збору. Згідно з рішенням №5/2019 від 15 жовтня 2019 року діяльність АТ "УКРСОЦБАНК" припинено шляхом приєднання до АТ "АЛЬФА-БАНК", яке стало правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків. 12 серпня 2022 року відбулась зміна найменування позивача з АТ "АЛЬФА-БАНК" на АТ "СЕНС БАНК" без зміни організаційно-правової форми. Оскільки станом на 01 грудня 2022 року грошове зобов`язання за кредитним договором №674-ф03.7/59 від 27 серпня 2007 року не виконане, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, розраховану відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України та пунктів Кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання у розмірі 6428, 56 доларів США, що складається з суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість, та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3526, 26 грн. 18 травня 2023 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Дукіним С.В. подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позому, пославшись на те, що дійсно 27 серпня 2007 року між АТ "УКРСОЦБАНК" та [PERSON] був укладений кредитний договір №674-ф03.7/59, за умовами якого Банк надав позичальнику грошові кошти на фінансування інвестування житла у розмірі 39 700 доларів США, зі сплатою процентів 12, 45% річних, строком до 26 серпня 2032 року (включно). Вважає, що позивач необгрунтовано посилається на ч.2 ст.625 ЦК України, якою бажає стягнути з відповідачів заборгованість у вигляді 3% річних від простроченої суми боргу за кредитним договором, укладеним в іноземній валюті, оскільки норми вказано частини статті поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Крім того, стягнення 3% річних, які нараховані на задавнену вимогу, допускається тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги. Зазначив також, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, а тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежуться останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Оскільки заборгованість за кредитним договором нарахована за період з 01 грудня 2019 року по 01 грудня 2022 року, позов про стягнення 3 % річних пред`явлений позивачем з пропуском строку позовної давності після набрання заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03 березня 2015 року, у зв`язку з чим просить застосувати строк позовної давності. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив справу слухати у його відсутність, проти заочного розгляду справи заперечень не мав. Представник відповідача подав суду заяв про слухання справи в його та відповідачавідсутність, позовні вимоги підтримав та просив відмовити у задоволенні позову. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 27 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "УКРСОЦБАНК" та [PERSON] укладено кредитний договір №674-ф03.7/59, відповідно до умов якого позичальнику у тимчасове користування надано кредитні кошти у розмірі 39700 доларів США, а позичальник зобов`язувався повернути отримані кредитні кошти та сплатити на користь Банка відсотки за користування кредитом у розмірі 12.45 % річних не пізніше 26 серпня 2032 року (а.с.10-15). Згідно з рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 січня 2015 року з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку на користь ПАТ "УКРСОЦБАНК" стягнуто заборгованість за договором кредиту №674-ф03.7/59 від 27 серпня 2007 року у розмірі 110 892, 96 долари США за курсом НБУ станом на 14 січня 2015 року, що становить 1 748 781, 98 грн та 3 654, 00 грн судового збору (а.с.5-9). Рішення набрало законної сили 03 березня 2015 року. Відповідно до протоколу позачергових загальних зборів акціонерів АТ "АЛЬФА-БАНК" та рішення єдиного акціонера АТ "УКРСОЦБАНК" від 15 жовтня 2019 року внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ "АЛЬФА-БАНК" став правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків після "УКРСОЦБАНК" (а.с.30-33). 12 серпня 2022 року відбулась зміна найменування позивача з АТ "АЛЬФА-БАНК" на АТ "СЕНС БАНК" без зміни організаційно-правової форми, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.17). Відповідно до наданого позивачем розрахунку 3% річних, нарахованих на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, у відповідача виникла заборгованість в розмірі 6428, 56 доларів США (а.с.16). За змістом положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями ст.611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставістатті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другоюстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень ст.526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбаченихстаттею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 4 червня 2019 року у справі №916/190/18. З матеріалів справи вбачається, що відповідач станом на дату звернення ПАТ "УКРСОЦБАНК", правонаступником якого є АТ "АЛЬФА-БАНК" (АТ "СЕНС БАНК" після 01 грудня 2022) до суду мав грошове зобов`язання та на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 січня 2015 року з останнього стягнуто заборгованість за договором кредиту №674-ф03.7/59 від 27 серпня 2007 року у розмірі 110 892, 96 долари США за курсом НБУ станом на 14 січня 2015 року, що становить 1 748 781, 98 грн. Як вбачається з рішення, сума боргу встановлена на відповідну дату на 27 січня 2014 року, що стягнута з відповідача, є встановленою судом, а отже має преюдиційне значення та не підлягає повторному доказуванню. Відповідно до ч.4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами наявні грошові зобов`язання. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст.625 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, які не виконані боржником в повному обсязі, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК Українисудові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно з ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином законодавство України передбачає обов`язок боржника (відповідача) добровільно і своєчасно виконати рішення суду. В свою чергу, положеннями ч.2 ст.18 ЦПК Українипередбачено, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Однак, суд не погоджується з розрахунком 3% річних, наданим позивачем, за такого. Законом України від 15 березня 2022 року №2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" доповнено розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента №133/2022 від 14.03.2022; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента №259/2022 від 18.04.2022; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента №341/2022 від 17.05.2022; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента №573/2022 від 12.08.2022; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента №757/2022 від 07.11.2022. Тобто, кінцевою датою розрахунку платежів згідно з ч.2 ст.625 ЦПК України є 23 лютого 2022 року. Таким чином, станом на 23 лютого 2023 року сума 3% річних, нарахована за період з 01 грудня 2019 року по 23 лютого 2022 року включно, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 4557, 62 доларів США за розрахунком: з 01 до 31 грудня 2019 року = 168, 59 доларів США 68 373, 49 (сума заборгованості, встановлена рішенням суду у справі №521/13693/14-ц (без врахування попередніх інфляційних витрат та 3% річних) х 3% х 30 днів/ 365днів; з 01 січня по 31 грудня 2020 року = 2045, 60 доларів США (68 373, 49 х 3% х 365днів/366 днів); з 01 січня по 31 грудня 2021 року = 2045, 58 доларів США (68373, 49 х 3% х 364 днів/365 днів); з 01 січня по 23 лютого 2022 року (68373, 49 х 3% х 53 дні/365 днів). За такого, вимоги позивача підлягають задоволенню частково у розмірі 4557, 62 доларів США. На підставі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: approved