Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому просила суд визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , громадянкою України, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; стягнути із [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 05.11.2010 року перебувала у шлюбі з [PERSON] . [INFO] у них народився син [PERSON] . Спочатку сімейне життя складалося добре, але уже через три роки відносини поступово погіршились і 26.11.2014 згідно рішення Дзержинського районного суду м. Харкова наш шлюб розірвано. Позивач зазначає, що має домовленість з чоловіком, що син буде мешкати з нею, а відповідач допомагатиме матеріально. З цього часу син знаходиться на її утриманні та забезпеченні. Позивач займається вихованням, духовним розвитком, та забезпеченням матеріальних потреб дитини. Крім того дитина має проблеми зі здоров`ям, узв`язку з чим потребує особливого догляду та уваги, корекційної форми навчання, діагностики та лікування. 27 листопада 2021 року відповідач взяв дитину на прогулянку, і не повернув дитину матері, у зв`язку з чим остання звернулась із заявою до відділу поліції м. Дергачі Харківської області. В подальшому виявилося, що відповідач забрав сина до себе і знаходиться у м. Ужгород і повертати дитину не має наміру. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач зазначає, що має роботу, постійне місце проживання, власну квартиру і автомобіль, стабільний дохід і може створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку, лікування дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Наразі позивач, у зв`язку зі здійсненням ремонту у квартирі, проживає у будинку батьків в [ADDRESS] , де є все необхідне для нормального проживання дитини. Позивач не перебуває на обліку у лікаря нарколога, психіатра, характеризується позитивно. Зазначає, що любить сина, постійно стежить за станом його здоров`я та розвитком. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача і на підставі ухвали суду від 19 жовтня 2023 року провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не з`явилася, представник третьої особи надав пояснення, в яких просив судове засідання проводити за відсутності третьої особи, та прийняти рішення по справі з урахуванням наданого Висновку від 10.02.2023. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 05 листопада 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому був розірваний рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2014 року у справі № 638/18099/14-ц (а.с. 11). Під час перебування сторін у шлюбі, а саме [INFO] , у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень 14.02.2012 зроблено відповідний актовий запис за № 89, що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 14.02.2012 серія [NUMBER] . Як зазначає у позовній заяві [PERSON] і не заперечує відповідач, дитина після розірвання шлюбу проживає з матір`ю. Згідно з Актом, складеним депутатом Малоданилівської селищної ради Шабалтас П.П., в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , засвідченим старостою Черкаськолозівського старостинського округу Оленою Будянською 10.12.2021, [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає у [ADDRESS] , у будинку батьків разом із сином [PERSON] з 01 серпня 2020 року (а.с. 31). Також [PERSON] на підставі Договору дарування частини квартири від 27 січня 2015 року на праві власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 64,9 кв.м. (а.с. 27). З Довідки директора Приватного закладу «Харківський навчально-виховний комплекс «МИР» Харківської області» від 30.11.2021 № 110 встановлено, що [PERSON] навчається у даному закладі з 1-го класу (а.с. 13). З додаткової угоди № 02 від 16 серпня 2021 року до Договору № 14-о/20 від 10 серпня 2020 року вбачається, що зобов`язання щодо оплати навчання сина у приватному навчально-виховному закладі за період 01.09.2021-30.06.2022 у розмірі 93000 грн взяла на себе [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до Листа від 10.12.2021 № 113 за підписом директора Приватного закладу «Харківський навчально-виховний комплекс «МИР» Харківської області» батько неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який навчається у 2-А класі Приватного закладу «Харківський навчально-виховний комплекс «МИР» Харківської області», [PERSON] , не відвідував ліцей, ніяким чином не брав участі в шкільних заходах батьківського пклування, не відвідував заклад освіти з інших обставин, пов`язаних з будь-якими питаннями виховання та навчання дитини. Всі обов`язки по вихованню та розвитку дитини виконувала мати [PERSON] (а.с. 33). Згідно з копією Декларації № 001-Т638-МКА0, [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом лікарів - фахівців КНП «Міська дитяча поліклініка №4» Харківської міської ради, за адресою: м. Харків, вул. Двадцять Третього Серпня, 29, з 10 грудня 2021 року, декларація складена з матір`ю дитини, [PERSON] (а.с. 34). Відповідно до наданої довідки КНП «Обласний психоневрологічний диспансер №3» Харківської міської ради [PERSON] впродовж останніх 5 років за медичною допомогою до диспансеру не зверталась, на обліку не перебуває. Відповідно до наданої довідки КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» [PERSON] на диспансерному обліку не перебуває. Згідно з Довідкою-характеристикою від 10.12.2021 № 02-18/1-176, наданою старостою Черкаськолозівського старостинського округу Оленою Будянською, за час проживання в селі Черкаська Лозова [PERSON] зарекомендувала себе позитивно. Зовнішній вигляд охайний. Скарги від сусідів не надходили. Зв`язку з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя, не підтримує. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців [PERSON] є фізичною особою - підприємцем (а.с. 25-26). Наразі малолітній [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, [PERSON] , були вимушені виїхати з території України до Республіки Польщі. Ст. 51 Конституції України кожному з подружжя гарантовані рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей (ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства"). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (рішення від 08 січня 2009 року у справі "Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії" та рішення від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України"). Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, психологічний стан тощо. Найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17). Зібрані докази свідчать про те, що [PERSON] постійно піклується про сина, турбується про стан його здоров`я, бере участь у духовному та фізичному розвитку. [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, має стабільний достатній дохід, за місцем проживання характеризується позитивно. Доказів на підтвердження того, що вона зловживає алкогольними напоями чи наркотичними засобами, поводиться аморально, що може зашкодити розвиткові малолітньої дитини, суду не надано. За приписами ч. 4, ч. 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад. Питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради надано висновок щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] № 61 від 10 лютого 2023 року, відповідно до якого,

Outcome: approved