Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

31.07.2023 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] являється матір`ю [PERSON] , [INFO] ; визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 4,1029 га, яка розташована на території Лощинівської сільської ради, Ізмаїльського району, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт серії Р1 №493606 від 26.02.2003 року). Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на вказану земельну ділянку. За життя [PERSON] заповіту не залишала. Спадкоємцями є він та його брат [PERSON] , який від прийняття спадщини відмовився. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. №442/02-14 від 21.06.2023 року позивачу було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що заява про відмову прийняття спадщини від [PERSON] , який фактично прийняв спадщину, надійшла тільки 21.06.2023 року, тобто після спливу шестимісячного строку. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав повністю та просив розгляд справи провести за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 4,1029 га, яка розташована на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 5122083400:01:001:0283 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 493606, виданого 26.02.2003 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 10-10-246., що підтверджується відповіддю № 2547/340-23, наданою 19.09.2023 року відділом №4 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до актового запису про смерть № 10, виданого 05.09.2011 року виконкомом Лощинівської сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить вказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 72746019 від 07.06.2023 року, наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] - відсутня. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20.11.1980 року органом РАЦС Республіки Молдова; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06.07.2023 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльського району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлено, що у актовому записі про смерть № 10, виданого 05.09.2011 року виконкомом Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 493606, виданого 26.02.2003 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією прізвище померлої вказане як « [PERSON] », а у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , що видане 20.11.1980 року органом РАЦС Республіки Молдова, прізвище спадкоємця вказане « [PERSON] ». На думку суду, вказані неточності у прізвищах спадкодавця та спадкоємця виникли у зв`язку з помилковим різним написанням прізвища спадкодавця [PERSON] українською мовою. Окрім цього, факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] являється матір`ю [PERSON] , [INFO] , підтверджується довідкою № 57, виданою 27.01.2022 року Лощинівським старостинським округом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвами про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 20.11.1980 року, [PERSON] серії [NUMBER] від 06.07.2023 року. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою № 57, виданою 27.01.2022 року Лощинівським старостинським округом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається таким, який прийняв спадщину. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про відмову у прийнятті спадщини після смерті мати [PERSON] , яка померла [INFO] , на користь свого брата [PERSON] , що підтверджено заявою від 08.06.2023 року. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. №442/02-14 від 21.06.2023 року позивачу було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що заява про відмову прийняття спадщини від [PERSON] , який фактично прийняв спадщину, надійшла тільки 21.06.2023 року, після спливу шестимісячного строку. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що позивачем доведено факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] являється матір`ю [PERSON] , іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved