Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути на свою користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01 квітня 2021 року по 01 серпня 2023 в розмірі 13543,79 грн. та судовий збір в розмірі 2684,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до рішення АТ «Київміськбуд» № 142 від 16 червня 2004 року та авізо № 216 від 01 листопада 2004 року житловий багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] був переданий на баланс, в експлуатацію та обслуговування ТОВ «Новобудова». [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі- продажу квартири від 25 січня 2016 року посвідченого приватним нотаріусом КМНО Єгоровою М.Є. та зареєстрованого у реєстрі за №16. В будинку, зокрема і квартирі [ADDRESS] , позивачем протягом безперебійно надавалися житлово-комунальні послуги з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій. Однак, відповідач не сплачує за спожиті ним житлово-комунальні послуги, чим спричиняє збитки позивачу. Враховуючи вищевикладене, відповідач має заборгованість за період з 01 квітня 2021 року по 01 серпня 2023 в розмірі 13543,79 грн. грн., яка підлягає стягненню. На підставі викладеного позивач просив позов задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 вересня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» №142 від 16 червня 2004 року та авізо №216 від 01 листопада 2004 року багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS] переданий ТОВ «НОВОБУДОВА» на баланс в експлуатацію та обслуговування. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі- продажу квартири від 25 січня 2016 року. Відповідно до ч.4 ст.319 Цивільного кодексу України зазначено, що власність зобов`язує, а в ст. 322 ЦК вказано, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст.360 ЦК встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Положенням ч.1 ст.151 Житлового кодексу Української РСР закріплено, що громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. Крім того, відповідно до ст.ст. 4-5, 7, ч.3 ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ст.382 ПК України, ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004р. №4-рп/2004 власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. У будинку, зокрема і квартирі [ADDRESS] , позивачем протягом спірного періоду безперебійно надавалися житлово-комунальні послуги, та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, кожна з яких має свою фіксовану вартість (тариф). Однак, відповідач сплачує за житлово комунальні послуги не в повному обсязі, у зв`язку і з чим у останньої утворилась заборгованість період з 01 квітня 2021 року по 01 серпня 2023 в розмірі 13543,79 грн., яка підлягає стягненню. Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», затверджено Порядок формування тарифів на житлово-комунальні послуги. Ч.3 п.2 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (загальна частина) передбачає, що тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до Порядку. Згідно з Порядком калькуляційною одиницею при нарахуванні плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є 1 кв. м загальної площі, що перебуває у власності фізичної особи (п. 5 Порядку). Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 03 грудня 2019 року ТОВ «Новобудова» визначено управителем вказаного багатоквартирного будинку та затверджено умови договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Згідно з п.1 договору № 8, управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком (далі - послуга з управління), що розташований за адресою: [ADDRESS] , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Пунктом 2 договору визначено, що список співвласників і площа квартир та приміщень, що перебувають у їх власності, станом на дату укладення договору, зазначаються у додатку 1 до договору, що є невід`ємною його частиною. Загальні відомості про будинок зазначаються у додатку 2 до договору і є невід`ємною його частиною. Частиною 3 пункту 6 договору встановлено, що кожен із співвласників зобов`язаний, оплачувати управителеві надані послуги з управління порядку, за ціною встановленою цим договором у строк не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним. П.п.5, 9 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає обов`язок споживача житлово-комунальних послуг оплачувати їх у строки, встановлені Договором або законом. Відповідач у встановленому законом порядку не відмовився від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості відповідно до порядку, визначеному ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що б дало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачем надано не було. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 12222,79 грн. Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми інфляційних втрат в розмірі 980,52 грн. та 3% річних у розмірі 340,48 грн. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved