Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-19 00:00:00

31.08.2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.06.2020 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюбні відносини між ними не склалися через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та подружні обов`язки, шлюбні відносини фактично припинені, проживають окремо, ніяких стосунків не підтримують. Таким чином, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю та просить розгляд справи проводити без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 20 червня 2020 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києв), [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20.06.2020 року, актовий запис № 579. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 30.10.2020 року, [PERSON] народився [INFO] . Його батьками записані [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони шлюбні стосунки фактично припинили. За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] в заяві від 20.10.2023 зазначила, що після розірвання шлюбу не хоче надалі іменуватися цим прізвищем, а тому просить після реєстрації розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне, розгляд справи просить провести у відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає.. Відповідач в своїй заяві від 19.10.2023 позов про розірвання шлюбу визнав, просив його задовольнити. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати в шлюбі один з одним. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved