Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

В червні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, що [PERSON] , яка народилась [INFO] в с.Одирівка Криничанського р-ну Дніпропетровської обл., яка померла [INFO] в м.Вільногірськ Кам`янського р-ну Дніпропетровської обл., Україна є його матір`ю. Свої вимоги заявник [PERSON] мотивував тим, що він народився в с.Посуньки Верхньодніпровського р-ну Дніпропетровської обл. [INFO] , у його свідоцтві про народження батьками вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Актовий запис про його народження було внесено 08.02.1966 року, в той час, коли всі документи складалися російською мовою. Прізвище його матері в різних документах постійно змінювалось при написанні. В паспотрі та свідоцтві про смерть прізвище матері вказане " [PERSON] ". Його оригінал свідоцтва про народження, який був виданий на російській мові, та де було вказана його мати як " [PERSON] " він залишив на окупованій території в м.Сєвєродонецьку. Його мати [PERSON] під час життя 13.08.2003 року склала на нього заповіт, яким заповіла житловий будинок з господарськими спорудами із земельною ділянкою, що знаходиться в [ADDRESS] , право на земельну частку (пай). Спадкова справа, за його заявою про прийняття спадщини за заповітом та за законом, відкрита у приватного нотаріуса Чорна О.В., номер у спадковому реєстрі 7059503, номер у нотаріуса 51/2023, однак нотаріус йому роз`яснила, що з наданих їй документів не можливо встановити, що [PERSON] , [INFO] є його матір`ю, то він буде при спадкуванні сплачувати податок на доходи фізичних осіб. Отже встановлення факту, що померла [PERSON] є матір`ю йому потрібно, щоб нотаріус відніс його до спадкоємців, які звільняються від сплати податку. Спору про право не має, встановлення факту породжує для нього юридичні наслідки, оскільки надає право на прийняття спадщини після смерті [PERSON] без сплати податку на нерухомість. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2023 року визначеного головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 19-20). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 26.06.2023 року відкрито провадження у справі (а.с. 21). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.09.2023 року витребувано у приватного нотаріуса Чорної О.В. копію спадкової справи № 51/2023, заведеної після [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с. 30). [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засдіання повідомлений належним чином, в заяві просить розглядати заяву без його участі, заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с. 33). Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чорна О.В. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. На адресу суду надіслала копію спадкової справи № 51/2023, заведеної після [PERSON] , яка померла [INFO] Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши зібрані по справі докази, дійшов наступного висновку. Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження Виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 28.04.2023 року, серія [NUMBER] (а.с. 9). 30.08.2003 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами і земельною ділянкою, що знаходиться в [ADDRESS] , право на земельну частку (пай), ДП №0298414, який посвідчений приватним нотаріусом Плохою Г.О., зареєстровий в реєстрі за № 855 (а.с. 12). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Вільногірського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської обл. Південного міжрегіогального управління Міністетрства юстиції (м.Одеса) від 02.02.2023 року, серія [NUMBER] (а.с. 11). На підтвердження факту родинних відносин заявника [PERSON] та [PERSON] також надано: копію трудової книжки [PERSON] , копію пенсійного посвідчення № [NUMBER] [PERSON] , копію профспілкового квитка [PERSON] від 26.11.1984 року, копії фотознімків сім`ї. Свідки [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Приписами ч. ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд погоджується з доводами заявника, вважає їх належним чином обґрунтованими та підтвердженими належними та допустимими доказами, які є достатніми в своїй сукупності. Так, проаналізувавши наявні у справі докази, пояснення сторін та показання свідків, допитаних в судовому засіданні, враховуючи доведення заявником факту, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є його матір`ю, суд дійшов висновку про задоволення заяви [PERSON] .

Outcome: approved