Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

21 січня 2022 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] боргу за спожиту теплову енергію за період з 01 травня 2018 року по 01 січня 2022 року в сумі 43 390грн. 57 коп., втрат від інфляції в розмірі 5048грн. 70коп., трьох відсотків річних в розмірі 2 538грн. 52коп. та понесених судових витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2481,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач проживає в квартирі [ADDRESS] , на її ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідач є споживачем теплової енергії, на підставі рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 15 серпня 2012 року за № 742 «Про визначення виконавця житлово-комунальної послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання», відповідно до якого СП ТОВ «Світловодськпобут» є виконавцем послуг з централізованого опалення в м. Світловодську. Вказане рішення діяло до 16.08.2019 року, тобто в момент виникнення спірних правовідносин. ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Між позивачем та відповідачем 22 серпня 2017 року укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та гарячої води, відповідно до п.29 якого договір укладено на п`ять років та вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду. Відповідно до п.1 вказаного договору, виконавець (позивач) зобов`язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, а споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги. Відповідач надані послуги не оплачував, внаслідок чого утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01 травня 2018 року по 01 січня 2022 року, розмір якої склав 43 390грн. 57коп.. Крім того, посилається на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних, що відповідно до розрахунку складає 5048грн. 70коп. - інфляційні витрати, 2 538грн. 52коп. - 3% річних. Також, просить стягнути окрім сплаченого судового збору, судові витрати на відшкодування професійної правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн. Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду від 12 травня 2022 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01 травня 2018 року по 01 січня 2022 року в розмірі 50 977 грн. 79 коп., яка складається з: 43 390 грн. 57 коп. - сума основного боргу; 5 048 грн.70 коп. - втрати від інфляції; 2 538 грн. 52 коп. - три відсотки річних. Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2 481 грн. 00 коп. У задоволенні вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. 00 коп. відмовлено. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 10 серпня 2023 року за заявою представника відповідача скасовано заочне рішення, справу призначено до розгляду на 21 вересня 2023 року. Відповідно до поданої представником відповідача заяви про скасування заочного рішення, однією з підстав для скасування вказано пропуск позивачем строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позивних вимог. (а.с. 75-80) У судове засідання представники сторін не з`явилися, подали письмові клопотання про проведення розгляду справи за їх відсутності.(а.с. 127-128, 129-130) \~ \~ \~ \~02 жовтня 2023 року представником позивача подано заяву стосовно заявленої вимоги про застосування строків позовної давності. Згідно заяви представник заперечує проти задоволення заяви представника відповідача. Зазначає, що остання оплата відповідачем за послуги теплопостачання була здійснена 31.01.2019 в розмірі 300 грн., що свідчить про визнання відповідачем свого боргу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. У даному випадку з 31.01.2019 розпочався новий термін позовної давності, який мав би закінчитися 31.01.2022. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 263 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності зупиняється, якщо пред`явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила). Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19), з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин, дія якого тривала на період звернення до суду. Законом України Закон України від 30.03.2020 N 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", \~доповнено\~пунктом 12 розділ "Прикінцеві положення" ЦК України, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином, строк позовної давночті необхідно обраховувати не від дати подачі позову, а від дати запровадження карантину в Україні з 12 березня 2020 року, тобто припадає на 12 березня 2017 року. Враховуючи, що позовну заяву подано у лютому 2022 року, ТОВ «Світловодськпобут» дотримано строків позовної давності до спірних правовідносин. (а.с. 127-128) 26 жовтня 2023 року від представника відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності, згідно якої просить здійснити перерахунок заборгованості відповідача за спожиту теплову енергію за період з 01.05.2018 по 01.01.2022 з урахуванням загального строку позовної давності у три роки. (129-130) У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. На підставі рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 15 серпня 2012 року № 742, виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання визначено Спільне підприємство - Товариство з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут". (а.с. 6). 22 серпня 2017 року між СП ТОВ «Світловодськпобут» (Виконавець) та [PERSON] , як власником квартири [ADDRESS] , укладений Договір про надання послуг з централізованого опалення та гарячої води, згідно з умовами якого Виконавець повинен забезпечувати теплопостачання протягом опалювального періоду, а Споживач своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 29 Договору, він укладається на п`ять років і набирає чинності з дня його підписання. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду. (а.с.7-8). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] . (а.с. 12) Довідкою СП ТОВ "Світловодськпобут" виданою станом на 01 січня 2022 року підтверджується, що заборгованість за послуги СП ТОВ "Світловодськпобут" [PERSON] по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01 травня 2018 року по 01 січня 2022 року складає 43 390грн. 57 коп. (а.с. 13). Відповідно до розрахунку наданого позивачем, інфляційні втрати по особовому рахунку [NUMBER] , за період з 01 травня 2018 року по 01 січня 2022 року складають 5 048грн. 70коп., три відсотки річних від простроченої суми становить 2538грн. 52коп.(а.с. 13). Із інформації, наданої на запит суду Відділом ведення реєстру апарату виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області та Світловодським РС УДМС України в Кіровоградській області встановлено, що боржник [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.38,45) В ході розгляду справи форма власності позивача змінена зі Спільного підприємства Товариства з обмеженої відповідальності «Світловодськпобут» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут», що підтверджується випискою з Єлиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осбі- підприємців та громадських формувань. (а.с. 55) Згідно статті 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Із змісту ч. 1 ст. 901 ЦК слідує, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 ЖК УРСР наймач зобов`язаний щомісячно сплачувати комунальні послуги, у тому числі і за послуги теплопостачання. Стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІУ містить визначення поняття споживача як фізичної особи чи юридичної особи, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу, особа стає споживачем житлово-комунальних послуг при умові якщо вона фактично користується (чи має намір користуватись) цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту початку користування цими послугами. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими у встановленому порядку. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання», у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. ТОВ "Світловодськпобут" є постачальником теплової енергії в житловий будинок, де зареєстрована відповідач і даний будинок забезпечується централізованим опаленням, що підтверджується наявністю договірних правовідносин та особовим абонентським рахунком. Заборгованість відповідачем добровільно погашена не була, а тому має бути стягнута в судовому порядку. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до cт. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вказаної норми закону, позивачем проведено власний розрахунок індексу інфляції та трьох відсотків річних виходячи із розміру заборгованості за отримані відповідачем послуги, в результаті проведення якого відповідачу нараховано індекс інфляції в розмірі 5048,70 грн., 3% річних у розмірі 2 538,52 грн. за період з 01 травня 2018 року по 01 січня 2022 року (а.с. 13). Отже, заборгованість за послуги з централізованого опалення підлягає стягненню з відповідача з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Представником відповідача подано заяву про застосування наслідків пропуску трирічного строку позовної давності. Розглядаючи вказану заяву представника відповідача, суд виходить з наступного. Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. У відповідності до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільногоправа або інтересу. Цивільним кодексом України\~визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності. Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України). Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року N 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"\~(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України\~N\~530-IX\~від 17\~березня 2020\~року "Про\~внесення змін\~до деяких\~законодавчих актів\~України,\~спрямованих на\~запобігання виникненню\~і поширенню\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19)" введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати"). Законом України\~від 30\~березня 2020\~року N\~540-IX\~"Про\~внесення змін\~до деяких\~законодавчих актів\~України,\~спрямованих на\~забезпечення додаткових\~соціальних та\~економічних гарантій\~у зв`язку\~з поширенням\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19)" розділ "Прикінцеві\~та перехідні\~положення"\~ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". У той же час пунктом 15 розділу "Прикінцеві\~та перехідні\~положення"\~ЦК України передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення (Закон України N 691-IX від 16 червня 2020 року "Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19"). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою 21 січня 2022 року. При цьому, останнім днем звернення до суду з позовом у межах строку позовної давності було 01 травня 2021 року, а Закон України\~від 30\~березня 2020\~року N\~540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року. Таким чином, позовна заява подана в межах строку позовної давності, у зв`язку з чим, підстави для застосування наслідків пропуску позовної давності відсутні, а вимоги представника позивача про стягнення заборгованості з боржника підлягають до задоволення. При вирішенні вимог представника позивача про відшкодування понесених судових витрат суд враховує наступне. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Верховним Судом у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Проте, відповідач не надав суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. З огляду на викладене, у задоволенні вимог позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. слід відмовити, а вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, відповідно ст. 141 ЦПК України -задовольнити.

Outcome: approved