Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходилась цивільна справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням суду від 20 липня 2022 року позовні вимоги ТОВ «Глобал Спліт» було задоволено у повному обсязі. Стягнуто з [PERSON] (дата народження: [INFO] , ІПН:\~ [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №1005114 від 15.06.2012 року у розмірі 27\~784, 08 грн., де 18\~314, 59 грн. - заборгованість за кредитом, заборгованість за відсотками 9\~469, 49 грн. Стягнуто з [PERSON] (дата народження: [INFO] , ІПН:\~ [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» суму судового збору в розмірі 2 270, 00 грн. 07 вересня 2023 року до суду надійшла заява відповідача по справі [PERSON] про перегляд заочного рішення. Обґрунтовує свою заяву тим, що відповідач дізналася про рішення суду випадково через блокування банком банківської карти для виплат пенсії, після чого дізналась про наявність в неї відкритого виконавчого провадження за виконавчим листом, що був виданий на підставі заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Відповідач зазначає, що повісток, копії позовної заяви з додатками відповідач не отримувала та була позбавлена можливості знати про час і місце розгляду справи, тому що не була повідомлена належним чином. Враховуючи, що відповідача не було повідомлено належним чином про розгляд даної справи, і докази, на які вона посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, вважає, що наявні підстави для скасування заочного рішення. Ухвалою від 20 вересня 2023 року, заочне рішення було скасовано та призначено судовий розгляд на 12 жовтня 2023 року. Зі змісту позовної заяви від 14 квітня 2021 року, Позивач в особі представника звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 27\~784, 08 грн. за договором № 1005114 від 15.06.2012 року, судові витрати у розмірі 2 270, 00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 15.06.2012 року між ПАТ«ВТБ БАНК» та [PERSON] , укладено Договір банківського поточного рахунку для здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів № 1005114. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в ПАТ«ВТБ БАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 20.07.2020 року має заборгованість 27\~784, 08 грн. Тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області ці вимоги були задоволенні заочним рішенням від 20 липня 2022 року. Відповідачка, в заяві про перегляд заочного рішення, зазначила, що дізналася про рішення суду випадково через блокування банком банківської карти для виплат пенсії, після чого дізналась про наявність в неї відкритого виконавчого провадження за виконавчим листом, що був виданий на підставі заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Відповідач зазначає, що повісток, копії позовної заяви з додатками відповідач не отримувала та була позбавлена можливості знати про час і місце розгляду справи, тому що не була повідомлена належним чином. Окрім того, відповідач зазначає, що не була повідомлена і не отримувала жодного листа або вимоги від ПАТ «ВТБ Банк» або позивача - ТОВ «Глобал Спліт» про наявність кредитної заборгованості та необхідність сплати заборгованості за кредитним договором без надання їй та суду підтверджуючих фінансових документів (платіжного доручення, чеку, квитанції) про дату і час перерахування або зарахування відповідачці будь-яких грошових коштів на особистий рахунок; не взято до уваги, що в пункті №1 договору №1005114 від 15.06.2012 року взагалі не вказано суму кредитного ліміту або конкретну суму кредиту; відповідачка не пам?ятає, щоб підписувала кредитні договори, а саме: № [NUMBER] від 15.06.2012 року (а.с 4) та №IS_1005114 від 31.03.2018 року, який відсутній у матеріалах справи, однак на нього є посилання у всіх виписках по особовим розрахунках (а.с. 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41); не взято до уваги, що позивачем не вказаний період стягнення заборгованості по кредиту та відсотках, який нібито був виданий відповідачці у 2012 році, однак позовна заява подана лише через 9 років (у 2021 році). Позивач ТОВ «Глобал спліт» надав до суду заперечення на заяву [PERSON] , в якому зазначає, що доводи відповідача, що вона не була належним чином проінформована про дату та час судового розгляду є необґрунтованим, оскільки, не надано належних доказів поважності причин неявки у судове засідання. Судові повістки були надісланні за місцем реєстрації відповідачки, а тому позивач вважає, що відповідачка просто відмовлялась отримувати судові повістки. Також, позивач зазначає, що було надіслано поштове відправлення із копією договору про відступлення прав вимоги №73-РБ укладене між АТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Глобал спліт», 21.07.2020 року та 21.08.2020 року, як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, наданого до суду, [PERSON] підписала повідомлення та отримала відповідний лист, а тому знала про наявний борг перед позивачем. Додаткового, позивач звертає увагу на особистий підпис відповідачки [PERSON] в договорі № 1005114 від 15.06.2012 (а.с 4), а тому ствердження, що вона не знала про цей договір помилкові та відповідають дійсності. У судовому засіданні представник позивача просив повністю задовольнити позовні вимоги, заяву про перегляд заочного рішення вважає необґрунтованою. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилась. Надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Литовченко Д.С. в судовому засіданні заперечував проти позову. Зазначив, що [PERSON] не підписувала кредитні договори, а саме: № [NUMBER] від 15.06.2012 року та №IS_1005114 від 31.03.2018 року. Вислухавши сторін у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15.06.2012 року між ПАТ«ВТБ БАНК» та [PERSON] , укладено Договір банківського поточного рахунку для здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів № 1005114. Від 20 липня 2020 року між Акціонерним товариством «ВТБ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» укладено Договір № 73-РБ про відступлення прав вимоги відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором № 1005114 від 15.06.2012 року укладеним між АТ «ВТБ БАНК» та [PERSON] перейшло до «Глобал Спліт». Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п.п. 1.1 Банк зобов`язується відкрити Клієнту поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів (далі - Рахунок), згідно з заявою Клієнта та зобов`язується здійснювати його розрахункове-касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, а Клієнт зобов`язується сплачувати Банку плату за надані послуги відповідно до діючих тарифів Банк. Станом на день подачі позовної заяви [PERSON] належним чином не виконані взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 20.07.2020 року має заборгованість 27\~784, 08 грн., де 18\~314, 59 грн. - заборгованість за кредитом, заборгованість за відсотками 9\~469, 49 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику обумовлену договором суму грошових коштів. Відповідач скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за кредитним договором не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит. Крім того, щодо доводів, на які відповідач посилається в обґрунтування необхідності перегляд заочного рішення та його скасування, слід зазначити, що\~доказів, які мали\~б істотне значення для правильного вирішення справи, всупереч вимогам ст.288 ЦПК України, в даному випадку, суду надано не було та зазначено у заяві також не було, оскільки в заяві відповідач фактично виклав виключно свої заперечення щодо неналежного повідомлення її про розгляд справи, інших заперечень у заяві не надано. З огляду на те, що відповідач прострочила погашення платежів за кредитним договором та не повернула отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість. Ствердження відповідачки, що вона не була належним чином проінформована про розгляд справи в суді, булим враховані судом та суддя задовільним заяву про перегляд заочного рішення. В свою чергу відповідачка повинна була під час перегляду заочного рішення надати свої обґрунтування та докази, чому в позовних вимогах суду необхідно було відмовити, за загальними принципами змагальності сторін у цивільному судочинстві. Щодо стверджень відповідачки, що в Договорі не зазначена максимальна сума кредитного ліміту, суд зауважує, що згідно Додатку №1 «Графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг» в п.5 «Умови надання кредиту», зазначена максимальна сума кредиту у розмірі 10\~000,00 грн., а також стоїть особистий підпис [PERSON] від 26.07.2012 року, а отже їй було відомо про розмір кредитних коштів (а.с.5). Відповідачка зазначає, що не підписувала кредитні договори №1005114 від 15.06.2012 року та №IS_1005114 від 31.03.2018 року, проте ці ствердження неправдиві, оскільки в Договорі №1005114 від 15.06.2012 та додатку № 1 до нього від 26.07.2012 року стоять особисті підписи [PERSON] . Ствердження, щодо договору №IS_1005114 від 31.03.2018 року не можуть бути враховані судом, оскільки, цей договір є фактичним продовженням договору №1005114 від 15.06.2012 року, оскільки, згідно з останньої сторінки реєстру операцій по кредитній заборгованості на картковому рахунку (а.с. 28) вбачається, що останньою датою операції є 12.03.2019 року, а виписки по особовим рахункам за договором №IS_1005114 починаються з 13.03.2019 року. Враховуючи вищенаведене, судом не можуть бути враховані ствердження відповідача, що вона не підписувала кредитний договір №IS_1005114 від 31.03.2018 року, оскільки він є продовженням першого договору та не є окремим предметом спору. Щодо стверджень, що позивачем не зазначений період стягнення заборгованості кредиту та порушено строк позовної давності, суд не погоджується із цим ствердженням, що відповідно до ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. У додатку до договору, який підписала [PERSON] був зазначений графік погашення кредитних заборгованостей (а.с.5). У відповідності до 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Стаття 536 ЦК України наголошує, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Тобто законодавство України не обмежує строк нарахування процентів за кредитним договорами, проте передбачає виконання умов договору до повного погашення боржником своїх обов`язків. Щодо строку позовної давності, суд зазначає, що строк позовної давності розпочинається з моменту останнього нарахування заборгованості та невиконання його боржником. Останнє нарахування кредитних зобов`язань станом на день подання позовної заяви 20.07.2020 року. Загальна позовна давність складає три роки. Позовна заява подана 14 квітня 2021 року, тобто без порушень строків загальної позовної давності. Згідно матеріалів справи, окремого нарахування процентів від основного договору немає. Доказів того, що [PERSON] не підписувала кредитні договори, а саме: № [NUMBER] від 15.06.2012 року та №IS_1005114 від 31.03.2018 року суду не надано. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягаю задоволенню у повному обсязі. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 2 270, 00 грн. На підставі ст.ст. 526, 634, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved