Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

10.07.2023 позивач звернулася до суду з позовом та просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до договору дарування 22/400 часток квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко О.В., 24.09.2019 року зареєстрованого у реєстрі за №1854, відповідач [PERSON] подарував та безоплатно передав у власність [PERSON] 22/400 часток приміщення у квартирі спільного заселення номер 8 (вісім), кімната номер 8 (вісім) та кімната номер 9 (дев`ять), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; 22/100 часток приміщення у квартирі спільного заселення номер 8 складаються з кімнат номер 8 (що становить 9/100 часток приміщення) загальною площею 12,5 кв.м, житловою площею, 12,5 кв.м, та кімнати номер 9 (що становить-13/100 часток приміщення), загальною площею 16,9 кв.м, житловою площею: 16,9 кв.м. Вся квартира спільного заселення загальною площею: 180,1 кв.м, у тому числі житловою площею: 118,2 кв.м, складається з 7 (семи) кімнат. Відчужувані 22/400 часток приміщення у квартирі спільного заселення належать дарувальнику на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого КП "Службі замовника житлово-комунальних послуг" Оболонського району міста Києва 07 грудня 2006 року згідно з розпорядженням від 07 грудня 2006 року № 3126 та зареєстрованого в Комунальному підприємстві "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна" 30 березня 2007 року і записаного у реєстрову книгу за № 9849. Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва №95777409 від 05.07.2023р. в квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідач [PERSON] , не проживає за адресою зареєстрованого місця проживання, не веде з позивачем спільного господарства та не бере участі в сплаті рахунків за комунальні послуги. Не зважаючи на те, що відповідач не проживає в спірній квартирі, останній створює позивачу певні труднощі в користуванні житлом. З огляду на викладене, позивач просить постановити рішення, яким позов задовольнити. Представник позивача до судового засідання надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до договору дарування 22/400 часток квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко О.В., 24.09.2019 року зареєстрованого у реєстрі за №1854, відповідач [PERSON] подарував та безоплатно передав у власність [PERSON] 22/400 часток приміщення у квартирі спільного заселення номер 8 (вісім), кімната номер 8 (вісім) та кімната номер 9 (дев`ять), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; 22/100 часток приміщення у квартирі спільного заселення номер 8 складаються з кімнат номер 8 (що становить 9/100 часток приміщення) загальною площею 12,5 кв.м, житловою площею, 12,5 кв.м, та кімнати номер 9 (що становить-13/100 часток приміщення), загальною площею 16,9 кв.м, житловою площею: 16,9 кв.м. Вся квартира спільного заселення загальною площею: 180,1 кв.м, у тому числі житловою площею: 118,2 кв.м, складається з 7 (семи) кімнат. Відчужувані 22/400 часток приміщення у квартирі спільного заселення належать дарувальнику на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого КП "Службі замовника житлово-комунальних послуг" Оболонського району міста Києва 07 грудня 2006 року згідно з розпорядженням від 07 грудня 2006 року № 3126 та зареєстрованого в Комунальному підприємстві "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна" 30 березня 2007 року і записаного у реєстрову книгу за № 9849.( а.с.7-8). Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва №95777409 від 05.07.2023р. в квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 4). Відповідач [PERSON] , не проживає за адресою зареєстрованого місця проживання, не веде з позивачем спільного господарства та не бере участі в сплаті рахунків за комунальні послуги, що підтверджується актами про не проживання особи за місцем реєстрації( а.с.5-6). Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які не суперечать закону. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Норми статтей 15, 16, 386, 391 ЦК України гарантують власникові майна можливість усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень цих норм, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на викладене вище та приймаючи до уваги те, що власником квартири є позивач, відповідач не є особою у розумінні вимог чинного законодавства, який набув право користування спірною квартирою в силу закону чи правочину, оцінюючи зібрані по справі і досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом за адресою [ADDRESS] підлягають задоволенню.

Outcome: approved