Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника У вересні 2023 року заявник звернувся до суду з зазначеною заявою, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який був власником земельної ділянки (паю) площею 7, 27 га, кадастровий номер не присвоювався, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Машівської селищної територіальної громади. Спадкоємців за законом та заповітом у померлого немає, спадщину після нього ніхто не прийняв, спадкова справа не заводилась, але на час смерті він був зареєстрований зі співмешканкою [PERSON] . Машівською селищною радою у місцевій газеті «Промінь» від 30.06.2023р. надруковане оголошення про порушення справи про визнання спадщини відумерлою, з часу поміщення оголошення ніхто із спадкоємців не звернувся. У зв`язку з наведеним, заявник просить визнати відумерлою спадщину після померлого [PERSON] на земельну ділянку (пай) площею 7, 27 га, яка розташована на території Машівської селищної територіальної громади Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі На підставі ухвали суду від 18.09.2023р. заяву залишено без руху (а.с.20). 27.09.2023р. за ухвалою суду відкрите провадження у даній справі (а.с.28). Позиції учасників судового провадження В судове засідання сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, направили заяви про розгляд справи без їх участі, заявник просить заяву задовольнити, заінтересована особа при прийнятті рішення покладається на розсуд суду (а.с.34-35). Фактичні обставини, встановлені судом Судом установлено, що [INFO] в с. Григорівка Машівського району Полтавської області у віці 72 років помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00038625302 від 23.02.2023р. (а.с.7-8). Як видно з довідки Сахнівщинського старостинського округу виконкому Машівської селищної ради № 08-06/25/41 від 31.03.2023р. [PERSON] був зареєстрований та проживав до дня смерті [INFO] в [ADDRESS] спільно зі співмешканкою [PERSON] , 1932 року народження, яка померла [INFO] (а.с.6). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 73862160 від 07.09.2023р. спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.10). За повідомленням Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 21.03.2023р. на лист селищної ради від 21.02.2023р. [PERSON] мав у власності земельну ділянку площею 7, 27 га на підтвердження чого надано копію державного акту (а.с.11-15). З копії державного акту на право власності на землю серії ІІ-ПЛ № 032982 від 20.08.2002р. вбачається, що [PERSON] був власником земельної ділянки площею 7, 27 га на підставі рішення другої сесії двадцять четвертого скликання Сахнівщинської сільської ради розташованої на території цієї ж сільської ради призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.16-17). 30.06.2023р. в місцевій газеті «Промінь» опубліковане оголошення, що Машівська селищна рада готує документи до суду про визнання спадщини відумерлою, зокрема і [PERSON] . Прохання спадкоємців повідомити селищну раду (а.с.18). Мотиви суду Згідно п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. Відповідно до ст. ст. 1258, 1261-1265 ЦК України, спадкоємці за законом одержують спадщину почергово, спочатку спадкоємці першої черги, а потім в порядку черговості спадкоємці до п`ятої черги включно, тобто інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення. Частиною 1 ст. 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.3 ст. 1268 та ч.1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1270 та ч.1 ст. 1272 цього Кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Як видно з матеріалів справи [PERSON] помер [INFO] , тобто до набрання чинності ЦК України та проживав спільно зі співмешканкою. Даючи оцінку доказам у справі в цій частині, суд зазначає таке. Так, статтею 6 КпШС України, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що визнається тільки шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Релігійний обряд шлюбу, так само, як і інші релігійні обряди, не має правового значення і є особистою справою громадян. Згідно з пунктом 1 розділу VII «Прикінцеві положення» СК України цей Кодекс набуває чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року, й до сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. За змістом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. КпШС УРСР визнавав лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану (частина друга статті 6) і не передбачав правових наслідків спільного проживання чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу. У пункті 21 постанови Пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Однак, до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Отже, можливість встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу передбачена лише з 01 січня 2004 року. За таких обставин, суд дійшов висновку, що хоча [PERSON] і проживав на момент смерті з жінкою, з якою не перебував у зареєстрованому шлюбі, але вона не відноситься до кола його спадкоємців, оскільки діючий на той час (04.08.2003р.) КпШС УРСР не передбачав правових наслідків спільного проживання чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу. Вказаний висновок зроблено з урахуванням позиції ВС у постановах від 23.11.2021 справа № 759/17492/18 та від 03.02.2021р. справа № 140/1770/18. Таким чином, спадкодавець [PERSON] не мав спадкоємців, які прийняли після нього спадщину за фактом спільного проживання, а відсутність відкритої спадкової справи свідчить про відсутність спадкоємців як за законом так і за заповітом, які належним чином прийняли після нього спадщину, шляхом звернення із заявою до нотаріальної контори, при цьому хоча він і проживав зі співмешканкою, але вона не входить до кола його спадкоємців. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , а відтак 6 місячний строк для прийняття після нього спадщини сплив [INFO] , тобто з того часу пройшло більше ніж 19 років. ЦК України запобігає таким ситуаціям, коли відсутність спадкоємців має наслідками відсутність власників спадкового майна та його занепад, а тому передбачає у такому випадку перехід прав на це майно до територіальної громади за місцем знаходження цього майна. Відповідно до положень ч.ч.1-3 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна. Суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, згідно ст. 338 ЦПК України, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Відповідно до п. «в» ч.5 ст. 83 ЗК України, територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі прийняття спадщини або переходу в їхню власність земельних ділянок, визнаних судом відумерлою спадщиною. Пунктом «б» ст. 140 ЗК України визначено, що однією з підстав припинення права власності на земельну ділянку є смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця. Згідно ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Отже, даючи оцінку доказам у справі, враховуючи те, що спадщина після померлого [INFO] [PERSON] ніким не прийнята навіть після опублікування Машівською селищною радою відповідного оголошення в газеті, з часу відкриття спадщини пройшло більше 1 року, а тому оскільки [PERSON] за життя мав земельну ділянку розташовану на території Сахнівщинської сільської ради, а нині Машівської селищної ради, а тому суд дійшов висновку, про наявність підстав для визнання даної спадщини відумерлою та на підставі ст. 338 ЦПК України передачі земельної ділянки у власність територіальній громаді відповідно до закону, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved