Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, яке належало спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] , та складається із земельної ділянки для індивідуального садівництва (кадастровий номер 2622086200:03:001:0011), площею 0,0286 га, яка розташована у с. Новий Мізунь Калуського району Івано-Франківської області. Свої вимоги мотивує тим, що є дочкою [PERSON] та [PERSON] . Її батьку на праві власності належала земельна ділянка для садівництва в с. Новий Мізунь Старомізунської сілької ради. [INFO] її батько помер. Після його смерті тільки її мама як спадкоємець 1 черги успадкувала земельну ділянку для садівництва площею 0,0286 га, яка розташована на території с. Новий Мізунь Старомізунської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області. Інші спадкоємці - вона та її брат, відповідач по справі, не зверталися про прийняття спадщини. Оформленням усіх документів на вказану земельну ділянку після смерті батька займалася мама, а тому до недавнього часу їй невідомо було, чи належним чином виготовлені документи. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті мами відкрилася спадщина на належне їй майно - земельну ділянку для індивідуального садівництва (кадастровий номер 2622086200:03:001:0011), площею 0,0286 га, яка розташована на території с. Новий Мізунь Калуського району Івано-Франківської області. Спадкоємцями після її смерті є вона, [PERSON] та її брат [PERSON] . Вона спадщину після смерті мами прийняла, оскільки звернулася із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Її ж брат наміру успадковувати майно не виявив. Однак нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовила, оскільки [PERSON] не отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, не зареєструвала право власності в органах, які здійснювали реєстрацію прав на земельні ділянки до 2013 року, а з 01.01.2013 до дня смерті - не звернулася за реєстрацією права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та рекомендувала звернутися до суду з позовом. Оскільки оформити право на спадщину в позасудовому порядку вона не має можливості, тому змушена звернутися до суду з даним позовом. У підготовче судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала та просила прийняти визнання позову відповідачами. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій вказав, що позов [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно визнає, просить проводити підготовче судове засідання за його відсутності та прийняття визнання позову. Представник відповідача Вигодської селищної ради у підготовче судове засідання не з`явився, скерував на електронну адресу суду клопотання, в якому вказав, що Вигодська селищна рада заперечень проти позову не має, розгляд справи просить проводити за відсутності його представника. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 04.09.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін. 02 жовтня 2023 року від позивачки поступила заява про залучення до участі в даній справі як співвідповідача Вигодську селищну раду. Ухвалою суду від 02.10.2023 до участі у справі залучено як співвідповідача Вигодську селищну раду. 02 жовтня 2023 року позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позов підтимала та просила прийняти визнання позову відповідачами. 02 жовтня 2023 року та 24 жовтня 2023 року відповідно від відповідачів [PERSON] та Вигодської селищної ради поступили заяви про визнання позову. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заяви відповідачів про визнання позову не суперечать закону, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Враховуючи, що відповідачі позов визнали, визнання ними позову не суперечить інтересам сторін чи інших осіб, тому суд приймає визнання ними позову та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 7). [PERSON] помер [INFO] , на що вказує свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 25.07.2005 (а.с. 8). Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.03.2006, після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON] . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, в тому числі складається з права на земельну ділянку, площею 0,0286 га, що розташована на території с. Новий Мізунь Старомізунської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, переданої для садівництва (а.с. 13). [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 06.10.2022 (а.с. 9). Як вказала позивачка, після її смерті вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим була зареєстрована спадкова справа, на що вказує Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 73658252 від 21.08.2023 (а.с. 16). Однак у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку з кадастровим № 2622086200:03:001:0011 їй було відмовлено, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 111/02-31 від 21.08.2023 (а.с. 14). Відмова мотивована тим, що [PERSON] надала нотаріально засвідчену копію свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06.03.2006, де вказано, що спадкоємцем на вказану вище земельну ділянку є [PERSON] . Але, згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку не зареєстроване. Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ № 2100186882022 від 15.08.2022, право власності на вищевказану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] . Виходячи з наведеного, [PERSON] не отримала до 01.01.2013 державний акт на право власності на земельну ділянку, не зареєструвала право власності в органах, які здійснювали реєстрацію прав на земельні ділянки до 2013 року, а з 01.01.2013 до дня смерті - не звернулася за реєстрацією права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 10-11). Згідно з Витягом № НВ-9926638552023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 23.08.2023 та довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 23.08.2023, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 2622086200:03:001:0011 - 197,14 грн, її оціночна вартість - 14498,88 грн (а.с. 15, 17-19). Як встановлено в підготовчому судовому засіданні з вищеописаних письмових доказів, [PERSON] як спадкоємиця за законом першої черги звернулася за прийняттям спадщини після смерті мами, інших спадкоємців не має, оскільки чоловік померлої [PERSON] помер задовго до її смерті, а син [PERSON] не виявив бажання реалізовувати своє право на прийняття спадщини, спадщину не прийняв, оскільки не проживав разом із спадкодавцем на день смерті та не звертався у встановлений строк із заявою про прийняття спадщини. Отже, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. До складу спадщини увійшла земельна ділянка для індивідуального садівництва, площею 0,0286 га, яка розташована в с. Новий Мізунь Калуського району Івано-Франківської області. Право власності на дане майно не зареєстровано за спадкодавцем у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим нотаріусом було відмовлено позивачці, яка є спадкоємцем за законом та прийняла спадщину, у видачі свідоцтва про право на спадщину. Оцінка суду: беручи до уваги заяви по суті позивачки, визнання позову відповідачами, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивачкою доведено належними та допустимими доказами, що [PERSON] , яка померла [INFO] , належала земельна ділянка для індивідуального садівництва (кадастровий номер 2622086200:03:001:0011), площею 0,0286 га, яка розташована у с. Новий Мізунь Калуського району Івано-Франківської області. Як визначено ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної соби, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ч. 1 ст. 161 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] є спадкоємицею за законом першої черги після смерті мами [PERSON] , а отже, має право на спадкування. Відповідач [PERSON] , будучи сином померлої, на спадщину не претендує, з приводу прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. Позивачка прийняла спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку, так як звернулася з відповіданою заявою до нотаріальної контори. Згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Як визначено ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Позивачка звернулася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину, яку вона прийняла після смерті [PERSON] , однак у видачі свідоцтва про право власності на спадщину їй відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували право власності померлої на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.18 Глави 10 Розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22.02.2012 № 296/5, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, [PERSON] , яка є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину після смерті [PERSON] прийняла, однак, у зв`язку з відсутністю документів про право власності за померлою на земельну ділянку, так як остання, прийнявши спадщину після смерті чоловіка та отримавши свідоцтво про право на спадщину, в тому числі на спірну земельну ділянку, не зареєструвала своє право власності на неї, не має змоги оформити свої спадкові права. Відповідачі позов визнали, інших спадкоємців, в тому числі які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні, немає (чоловік помер швидше, ніж спадкодавиця, син на спадкове майно не претендує), тому суд приходить до висновку, що є достатні підстави, щоб заявлений позов задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку для індивідуального садівництва (кадастровий номер 2622086200:03:001:0011), площею 0,0286 га, яка розташована в с. Новий Мізунь Калуського району Івано-Франківської області, що належала [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі викладеного, ст. 13, 16, 1216 - 1220, 1223, 1261, 1268, 1269 - 1270 1296, 1297 ЦК України, ст. 13, 78, 81, 206 ЦПК України, та

Outcome: approved