Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

16 лютого 2023 року позивач акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернулось до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є постачальником теплової енергії за адресою проживання відповідачів: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі не здійснюють оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01.10.2016 року по 31.10.2022 року у розмірі 50755,16 грн., плату за абонентське обслуговування у розмірі 90,16 грн., які просить стягнути з відповідачів, також у зв`язку із невиконанням відповідачами обов`язків щодо сплати заборгованості просить стягнути з відповідачів суму інфляційних витрат у розмірі 7488,88 грн., 3% річних у розмірі 2940,70 грн. Крім того, просить стягнути з відповідачів понесені судові витрати в сумі 2684,00 грн. 03 березня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача 21 червня 2023 року надала до суду пояснення, в яких зазначила, що доводи відповідача [PERSON] щодо відсутності централізованого опалення з 2017 року по 2021 рік, не мають законного підґрунтя та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 11 жовтня 2023 року прийнято відмову представника позивача акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» Шаблій Ю.В. від частини позовних вимог зі стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії з [PERSON] , [INFO] . Провадження у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - закрито. У судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в позовній заяві та письмових поясненнях, наданих до суду 21 червня 2023 року. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що він визнає факт отримання послуг з теплопостачання з листопада 2021 року, коли його будинок було підключено до мережи централізованого опалення. Звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, заяв та клопотань до суду не подавала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані за адресою [ADDRESS] , та отримують житлово-комунальні послуги з централізованого опалення житлової квартири від акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», де мають відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , а отже є споживачами вказаних послуг від позивача. За частиною третьою статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. У відповідності до положень ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідачів оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила), централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Як встановлено\~судом,\~позивачем здійснювалась\~подача теплоносія\~до будинку\~за адресою\~ [ADDRESS] у період з жовтня 2016 року по березень 2017 року, з листопада 2017 року по березень 2018 року, з листопада 2018 року по квітень 2019 року, з листопада 2021 року по березень 2022 року, що підтверджується наданими суду актами про подачу теплоносія. (а.с. 96-103) Відповідачі своєчасно не сплачували грошові кошти позивачу за отримані послуги з централізованого опалення та мають заборгованість за період з жовтня 2016 року по жовтень 2022 року (включно) становить 50755,16 грн., яка підтверджується наданим до суду розрахунком. (а.с. 10) Також відповідачами не внесена плата за абонентське обслуговування за період з листопада 2021 по жовтень 2022 року в загальному розмірі 90,16 грн., яка підтверджується наданим до суду розрахунком. (а.с.10) Щодо доводів відповідача з неотримання теплоносія за адресою [ADDRESS] у період з жовтня 2016 року по листопад 2021 року у зв`язку із відсутністю підключення будинку до централізованої системи опалення, суд зазначає наступне. Згідно пункту 24 Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (пункт 25 Правил). З акту ПАТ «Криворізька теплоцентраль» від 06 грудня 2017 року вбачається, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] було самовільно відключено від мереж централізованого опалення. (а.с. 51) Під`єднання житлового будинку за адресою [ADDRESS] до мереж централізованого опалення відбулось 29 листопада 2021 року. (а.с. 50) Матеріалами справи підтверджено, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] , який було самовільно відключено від мереж централізованого опалення та позивачем здійснювалось постачання теплової енергії у спірному періоді до вказаного будинку, а тому споживачі зобов`язані здійснити оплату за надані послуги з теплопостачання за вказаний період. Відповідачем [PERSON] подано заяву про застосування строку позовної давності до пред`явлених позовних вимог. Так, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята\~статті 261 ЦК України). Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. З огляду на те, що у позивача з відповідачем є фактичні договірні відносини, тобто не визначений інший, ніж встановлений у пункті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення термін внесення платежів, саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем. Так, загальна позовна давність не спливла до тих щомісячних платежів, від моменту прострочення яких до дня звернення до суду з позовом не минуло 3 роки. Згідно п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято 11.03.2020 року постанову «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» за №211, якою установлено із 12 березня до 3 квітня 2020 року на усій території України карантин. У подальшому Кабінет Міністрів України неодноразово продовжував карантин на території України, який діяв й на час звернення позивача до суду з даним позовом. За таких обставин, законом передбачено продовження позовної давності щодо вимог за якими перебіг позовної давності не закінчився станом на 12 березня 2020 року. Позивач звернувся з позовом 16 лютого 2023 року, тому позивач має право на стягнення заборгованості за період з жовтня 2017 року, як заявлено у позові і розрахунку, по лютий 2023 року. Так, з урахуванням компенсації, розмір заборгованості з теплопостачання в межах строку позовної давності становить 43865,05 грн., розмір плати за абонентське обслуговування становить 90,16 грн, які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Крім того, згідно з частиною 2\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини 1 статті\~901, частини 1 статті\~903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Беручи до уваги вищевикладене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини 2\~статті 625 ЦК України \~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11). Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2\~статті 625 ЦК України. Таким чином, згідно з розрахунку доданого по позову, з урахуванням строку позовної давності, з відповідачів підлягають стягненню 3% річних у сумі 1501,42 грн. та інфляційні втрати у сумі 3854,84 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з кожного відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі по 1342,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial