Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

27 жовтня 2022 року Виконавчий комітет Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області (орган опіки та піклування) звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить: позбавити відповідачів батьківських прав щодо дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; стягувати з [PERSON] , [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в розмірі 1/2 частини всіх видів доходів, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання заяви (27 жовтня 2022 року) та до досягнення дітьми повноліття. Позов мотивовано таким. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 травня 2021 року усиновили трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З моменту прибуття дітей у м. Новояворівськ Яворівського району Львівської області були здійсненні неодноразові візити в сім`ю усиновлювачів, за результатами таких візитів було складено звіти, зокрема, про те, що усиновлювачі не переоформили свідоцтв про народження дітей, не зареєстрували дітей за своїм місцем проживання, в сім`ї відчувалася напружена атмосфера. З метою усунення недоліків та допомоги адаптуватися батькам до дітей, а дітям до батьків, були проведені профілактичні розмови, скеровано лист у центр надання соціальних послуг та інклюзивно-ресурсний центр Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області для проведення оцінювання потреб сім`ї та її психологічного обстеження, однак усиновлювачі запропоновану допомогу сприйняли вороже, та не виявили бажання іти на контакт. Після зміни реєстрації у жовтні 2021 року діти були влаштовані у Новояворівський заклад дошкільної освіти № 7 Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області. 20 грудня 2021 року до служби у справах дітей із закладу дошкільної освіти поступи лист про те, що [PERSON] разом із сестрою [PERSON] та братом [PERSON] поскаржився вихователю на те, що мати його побила, показав синець на голові та на сідницях, а мата в свою чергу стверджує працівникам закладу, що діти погані, некеровані, вона не справляється з ними. Також за час перебування у сім`ї діти проявляють тривожну поведінку, що характеризується скутістю, боязкістю, емоційною стриманістю, проте зі сторонніми граються охоче, відсутність емоційного контакту з батьками намагаються компенсувати спілкуванням з іншими людьми. Емоційний контакт між матір`ю і дітьми відсутній, вона вказує, що майбутнє дітей її не цікавить, не бажає про них турбуватися, а про батька діти відгукуються позитивно, він приділяє їм час, грається з ними в ігри. Таким чином, адаптація дітей в сім`ї не відбулася, батьки байдужі до дітей, відсторонені, в спілкуванні дещо агресивні, налаштовані вороже, не проявляють ні емоційної, ні педагогічної готовності до виконання батьківських обов`язків, що негативно впливає на розвиток дітей. З 01 березня 2022 року, за заявою [PERSON] її дітей було влаштовано на тимчасовий догляд та виховання в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] терміном на 3 місяці, після закінчення якого [PERSON] дітей забирати не збиралася. Також відмовилася від соціального супроводу її сім`ї та отримання соціально-педагогічних послуг. У зв`язку із цим, строк перебування дітей у сім`ї патронатного вихователя було продовжено на 3 місяці. За час перебування дітей у патронатного вихователя психологічний стан дітей стабілізувався, діти розвиваються відповідно до віку, їх поведінка стала керованою, знизився рівень тривоги, активно спілкуються, відчувають підтримку та горнуться до патронатного вихователя [PERSON] , яка у свою чергу вказала, що у дітей відсутні проблеми з психологічним та фізичним здоров`ям. Після закінчення максимального 6 місячного терміну перебування дітей у сім`ї патронатного вихователя [PERSON] та [PERSON] повідомили, що не бажають забирати дітей, на їхню думку при усиновленні дітей від них приховали суттєві вади здоров`я дітей. Крім того, [PERSON] та [PERSON] подали позов до суду про скасування усиновлення. Описані вище обставини свідчать про ухилення відповідачів від виховання дітей, свідоме нехтування батьківськими обов`язками, тому з метою забезпечення прав та законних інтересів дітей відповідачів слід позбавити батьківських прав. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 02 листопада 2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 25 січня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Зозулі А.В. про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Яворівського районного суду Львівської області у справі № 944/537/22 за позовом [PERSON] , [PERSON] до Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області про скасування усиновлення дітей. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 06 березня 2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги, позбавити відповідачів батьківських прав. Додатково пояснила, що відповідачі є усиновлювачами трьох дітей - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З часу прибуття дітей у м. Новояворівськ Служба у справах дітей наглядає за сім`єю відповідачів. Відповідачі неналежно доглядають дітей, у сім`ї створена негативна обстановка. У квартирі прибрано, приготована їжа, одна діти голодні, про що постійно повідомляли із закладу дошкільної освіти. Усиновлювачі виконують батьківські обов`язки механічно, без любові та турботи. Служба у справах дітей пропонувала допомогу, однак не отримала від батьків зворотного зв`язку, у них відсутнє бажання змінювати ставлення до дітей, вони не зацікавлені в цьому. Служба у справах дітей допомогла усиновлювачам із влаштуванням дітей в заклад дошкільної освіти. Зважаючи на те, що у дітей є проблеми із здоров`ям, тому вони були влаштовані у спеціальну групу дітей із затримкою психологічного розвитку. Після занять у групі з вихователями у дітей спостерігалися покращення у розвитку. [PERSON] неодноразово говорила працівникам закладу дошкільної освіти, що дітей не любить та хоче їх повернути. А діти в закладі дошкільної освіти розповідали вихователям про те, що мама їх ображає. 01 березня 2022 року [PERSON] написала заяву, в якій просила влаштувати дітей у патронатну сім`ю. Того ж дня діти були влаштовані у сім`ю патронатного вихователя, й вона сподівалася, що за час перебування дітей у патронатній сім`ї, усиновлювачі обдумують свої дії, у них виникнуть батьківські почуття. Однак за цей час [PERSON] не проявила жодного інтересу до дітей, не цікавилася ними, а [PERSON] спершу відвідував дітей декілька раз, діти були раді його бачити. Вони більше чекали зустрічі з батьком, а ніж з матір`ю. Після трьох місяців [PERSON] не цікавився дітьми та не проявляв ініціативи щодо організації зустрічі з ними. За час перебування дітей у сім`ї патронатного вихователя стан їхнього фізичного і психологічного здоров`я покращився, очевидно, що дітьми займалися, приділяли їм належну увагу та турботу. Крім того, зазначила, що після закінчення перебування дітей у патронатній сім`ї діти, за спливом шестимісячного терміну, при зустрічі діти одразу побігли до патронатного вихователя, а не до батьків. Під час засідання міждисциплінарної команди щодо вирішення подальшої долі дітей та з метою з`ясування всіх обставин, було встановлено, що відповідачі відмовилися забирати дітей з сім`ї патронатного вихователя. Зазначає, що відповідачі фактично визнають позов про позбавлення їх батьківських прав, однак не бажають сплачувати аліменти на утримання дітей. Також подання відповідачами позову про скасування усиновлення є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Відповідачі до адміністративної чи іншої відповідальності притягнені не були, оскільки служба у справах дітей всіляко сприяла налагодженню зв`язку між дітьми та батьками, вона як представник служби щиро допомагала та надіялася на батьківські почуття відповідачів, однак цього не сталося. Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що діти були недоглянуті (брудна білизна, незмінний одяг), зі сторони відповідачів відсутня любов і прихильність до дітей, механічна поведінка відносно дітей, відсутність інтересу до їх здоров`я і поведінки, живого спілкування, негативна атмосфера в сім`ї, є підставами для позбавлення відповідачів батьківських прав та стягнення з них аліментів. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов заперечила, надала такі пояснення. Після п`яти днів, з моменту, коли вони з чоловіком взяли дітей директор дитячого будинку повідомив про те, що [PERSON] має вади розвитку, що підтверджувалося його неадекватної поведінкою. Вона одразу повідомила Службу у справах дітей, що бажає повернути його, оскільки її не повідомили, надали неповну інформацію про його стан здоров`я. У [PERSON] вона побачила, що живіт пухленький, потім з`ясувалося, що в неї хворий кишечник та після проведених досліджень було виявлено хронічний синдром Пайра. У [PERSON] є затримки психологічного і розумового розвитку, потребує уколів гормонів росту, з ним особливих проблем не було. В жовтні 2021 року вона мала нервовий зрив, оскільки не могла впоратися з трьома хворими дітьми, чоловік майже не допомагав. В цей час вона ходила з трьома дітьми в інклюзивно-ресурсний центр, де працювали з їхніми вадами розвитку, діти в центрі поводилися неадекватно. Також зі жовтня діти почали ходити в дитячий садок, всі в одну групу. Зазначає, що діти для неї були чужі, думала, що полюбить, але через виявлені проблеми із здоров`ям дітей материнські почуття не виникали. Вона постійно перебувала у стресовій ситуації, через здоров`я дітей, їх поведінку. Тому вона одразу звернулася до адвоката за допомогою щоб скасувати усиновлення дітей. Розуміла, що психологічно не витримає із трьома дітьми, які мають проблеми із здоров`ям. Мала суїцидальні думки. Щодо порядку усиновлення, то зазначила, що директор дитячого будинку запропонував провести обстеження здоров`я дітей, однак чоловік не зміг звільнитися з роботи, тому вони цього не зробили. Також директор наполягав на швидкому усиновленні, дітей вони бачили всього 4 рази. В період усиновлення вона відчувала жаль до дітей, інколи симпатію, хотіла їм допомогти, в основному відчувала жаль. З чоловіком одружені з 2017 року, дітей не було, хотіли усиновити 1 або 2 дитини, але їм запропонували трьох дітей. Оскільки закінчувався термін висновку служби у справах дітей, а вони продовжувати його не хотіли, тому погодилися. Чоловік був проти усиновлення трьох дітей. В суді, під час розгляду справи, говорила вона, чоловік її підтримував. В дитячому будинку діти були спокійні, вдома ні, вважає, що там давали дітям заспокійливе. До моменту передачі дітей патронатному вихователю вона доглядала їх, забезпечувала всі фізіологічні потреби, діти харчувалися добре, постійно готувала свіжі страви, вони постійно хотіли їсти. Чоловік любив дітей, діти були прихильні до нього, оскільки він проводив з ними час, грав ігри. Хвороби дітей не ігнорували, постійно ходили до лікарів, проводили обстеження за власні кошти. Іграшок мали достатньо, самі діти не хотіли бавитися м`якими іграшками. Також вони разом з дітьми їздили в Карпати на відпочинок, відвідували зоопарк. Зазначає, що до дітей неприязні не було, любові також, хоча інколи вона проявляла материнські почуття - цілувала, обнімала дітей, говорила теплі слова. Після того, як дітей забрали, зрозуміла, що не зможе їх належно виховувати та доглядати, на таке рішення впливав також матеріальний стан. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов заперечив, надав такі пояснення. Усиновленням дітей займалася дружина, оскільки вона хотіла мати дітей. В нього не було великого бажання усиновювати дітей, тим більше трьох. Він постійно був на роботі. Дружина знайшла дітей для усиновлення в Житомирі. Директор дитячого будинку та представник органу опіки наполягали на швидкому усиновленні, запевняли, що діти здорові. На курси майбутніх усиновителів він не ходив. Після усиновлення дітей з`ясувалося, що всі діти не здорові, мають вади розвитку, вроджені захворювання, про що їх з дружиною під час усиновлення не повідомили. Внаслідок цього у дружини виник психоз. Після усиновлення, в перші дні, він нормально ставився до дітей, приділяв їм увагу, але виховувати було важко. Вказав, що часто ходить до невропатолога, а після усиновлення дітей його психологічний стан погіршився, має депресивні та тривожні симптоми. На початку, коли дітей забрали патронатні вихователі він хотів спілкуватися з ними. Декілька разів їздили з дружиною на зустріч до дітей, щоб побачити як вони та як з ними поводяться. Патронатні вихователі ставилися до них з дружиною негативно. Між дітьми та патронатними вихователями налагоджувалися відносини, діти називали їх мама і тато. Він зрозумів, що не хоче забирати їх назад. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Зозуля А.В. позов заперечив. Надав аналогічні за змістом пояснення до пояснень відповідачів [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] надала такі показання. Вона є патронатним вихователем. З 01 березня 2022 року в її сім`ю влаштували трьох дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Їх вилучили з сім`ї усиновлювачів, оскільки мама не справлялася з дітьми, потребувала лікування. Діти були фізично ослаблені, залякані, не плакали, постійно були голодні та завжди [PERSON] майже не розмовляла, а хлопці [PERSON] та [PERSON] погано розмовляли. Діти мають багато хронічних хвороб. Коли їй передали дітей, їх обстежив лікар, сказав, що всі троє мають анемію, а після місяця проведеного в її домі, стан здоров`я дітей покращився, здавали повторно аналізи, результати також були кращі. Зараз діти проходять лише планові обстеження в педіатра. Повторних обстежень здоров`я дітей вона не проводила, лише медогляди, сімейний лікар сказала, що діти не потребують спеціальних обстежень. На даний момент діти добре розвиваються, навчаються, є веселими та активними. Зазначила, що з 01 березня 2023 року [PERSON] через тиждень зателефонувала, запитувала як діти. Ще один дзвінок був через 3-4 місяці. до липня 2022 року інколи телефонувала, а після жодного разу. Коли вона питала дітей, чи вони скучили за батьками, діти відповідали, що ні, а [PERSON] відразу агресивно реагували на такі запитання. На початку [PERSON] згадував про тата, інші діти не згадували. З [PERSON] діти зустрічалися один раз в кінці березня 2022 року. Ще одна зустріч була в с. Новини на початку червня 2022 року, були двоє відповідачів, діти до батьків не підходили, тільки до [PERSON] підійшов батько, розмовляв з ним, [PERSON] і [PERSON] бігали. [PERSON] стояла з боку, до дітей не підходила, вони до неї також. Після цієї зустрічі діти поводилися спокійно, раділи, що їдуть додому з нею, а не з усиновлювачами. Вказала, що проживає з дітьми в м. Новояворівську, відповідачі до неї не приходять, не проявляють бажання бачитися з дітьми. Вона в свою чергу не забороняла відповідачам бачитися з дітьми. В судовому засіданні свідок [PERSON] надала такі показання. Вона працює на посаді психолога Центру надання соціальних послуг. В серпні 2021 року начальник Служби у справах дітей запросила її як психолога обстежити сім`ю [PERSON] та [INFO] , надати психологічну допомогу батькам і дітям. Коли вона прийшла перший раз, діти були перелякані, тривожні. Після цієї зустрічі, вона запросила [PERSON] до центру на комплексне обстеження. Невдовзі [PERSON] прийшла, її навчали як правильно працювати з дітьми, щоб налагодити з ними контакт. Під час навчання [PERSON] вела себе пасивно, не брала участі в навчанні, пояснювала, що їй це не потрібно, була байдужа. А [PERSON] уважно слухав, задавав запитання, цікавився. В квартирі, де проживала сім`я, не було створено належних побутових умов, мало іграшок для дітей. Видно, що діти були залякані, дивилися на реакцію мами, чи вона схвальна. До батька діти ставилися краще, казали, що він з ними гуляє, бавиться, дивиться мультики. [PERSON] говорила, чому вона має щось робити з дітьми, якщо вони хворі. Вона пояснювала [PERSON] , що 90 % дітей з інтернату мають затримку психологічного розвитку, дітьми потрібно займатися, розвивати їхні навички самообслуговування. Відповідачі були лише зациклені на хворобах дітей, вони не вживали жодних заходів для їхнього розвитку. Зазначила, що з серпня до жовтня 2021 року [PERSON] приходила до центру. В жовтні 2021 року дітей влаштували до дитячого садочку, де працювали психолог, логопед, дефектолог. Наступна зустріч відбулася в лютому 2022 року, стан дітей не покращився, вони стали ще більше налякані та пригнічені, мало спілкувалися між собою. [PERSON] лише скаржилася на дітей, жодного позитивного відгуку про дітей вона не сказала. В літку 2022 року в Центрі надання соціальних послуг було засідання міждисциплінарної команди, де був патронатний вихователь, діти. Вона, як психолог поспілкувалася з дітьми окремо. Було помітно, що фізичний розвиток дітей покращився, вони були активні, бавилися, спілкувалися, йшли на контакт. Діти були в хорошому емоційному стані, розповідали про своє життя, дозвілля, їм цікаво у патронатного вихователя. При згадці про маму діти одразу ставали тривожні, їхня поведінка змінювалася. За час перебування у патронатного вихователя, діти стали відкриті, вільно розповідали про себе, помітно покращився психологічно-емоційний стан, фізичний розвиток. Приблизно, після одного місяця перебування дітей у патронатного вихователя діти почали виходити із стану тривоги. Зазначила, що діти, які перебували у дитячому будинку потребують багато уваги, тілесного контакту, прогулянок на свіжому повітрі, читання казок, тощо. [PERSON] були надані різні рекомендації, в тому числі і такі, однак вона не говорила, що не потребує таких і не буде цього робити. В судовому засіданні свідок [PERSON] надала такі показання. Вона є директором Центру надання соціальних послуг Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області. Із [PERSON] вони познайомилися в 2020 році, коли [PERSON] проявила бажання стати кандидатом в опікуни. Їй було роз`яснено, як стати кандидатом в опікуни чи піклувальники. Після цього [PERSON] принесла пакет документів, та була направлена на навчання до Львівського обласного центру. Після цього вони зустрілися в червні 2021 року, коли вона з чоловіком усиновили трьох дітей та звернулися до Служби у справах дітей за допомогою. Тоді вона разом з [PERSON] прийшли до [PERSON] для з`ясування обставин. [PERSON] пояснила, що усиновлені нею діти є хворі, а їй не надали інформацію про це. Працівники центру намагалися допомогти сім`ї, влаштували дітей в дитячий садок, надавали рекомендації де обстежити дітей, як вирішити проблему. Загалом всі служби намагалися допомогти відповідачам, були зацікавлені в тому щоб налагодити контакт між дітьми та батьками, однак відповідачі цього не хотіли. [PERSON] не сприймала дітей, зверхньо до них ставилася, коли вони приходили, діти постійно спали, все робили лише з дозволу батьків. [PERSON] не любить дітей, про своє ставлення до дітей нічого не говорив, пояснив, що постійно на роботі. [PERSON] постійно хотіла повернути дітей. Також про неї, як про маму негативно відгукувалися працівники дитячого садочку, який відвідували діти. Відповідачам пропонували залучити людей для допомоги по догляду за дітьми, однак вони відмовилися. Також після влаштування дітей до сім`ї патронатного вихователя, [PERSON] пропонували соціальний супровід, психолога, вона відмовилася співпрацювати. Після цього, вона бачила відповідачів лише на засіданнях міждисциплінарної команди, які відбувалися з метою повернення дітей в сім`ю. Останнє засідання було в березні 2023 року, однак вона не була присутня на ньому. Здійснюється соціальний супровід сім`ї патронатного вихователя, де діти розвиваються добре, психологічний та фізичний розвиток в нормі. В судове засідання, призначене на 09 жовтня 2023 року сторони та їх представники не прибули, про розгляд справи повідомлені належним чином. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Львівської області, позов просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Зозуля А.В. подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя, просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, клопотань не подавав. Враховуючи подані заяви, а також, що сторони та їх представники надали свої пояснення в попередніх судових засіданнях, суд вважає за можливе завершити розгляд справи за їх відсутності. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 09 жовтня 2023 року, є дата складення повного судового рішення 19 жовтня 2023 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 травня 2021 року у справі № 285/1806/21 було задоволено заяву [PERSON] , [PERSON] про усиновлення малолітніх дітей. Надано дозвіл [PERSON] та [PERSON] на усиновлення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , внесено зміни в актові записи про народження дітей, змінено прізвище дітей з « [INFO] » на « [INFO] », по батькові з « [INFO] » на « [INFO] ». Відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьками: неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11 вересня 2021 року Новоград-Волинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області; неповнолітнього [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11 вересня 2021 року Яворівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м. Львів); неповнолітньої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11 вересня 2021 року Яворівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м. Львів). Відповідно до звіту Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області про умови проживання та стан здоров`я усиновленої дитини від 29 червня 2021 року, встановлено, що батьки не переоформили свідоцтва про народження дітей, стан здоров`я дітей добрий, фізичний та розумовий розвиток дітей задовільний, присутня важка адаптація дітей у сім`ї, дитячий садок діти не відвідують. Відповідно до звіту Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області про умови проживання та стан здоров`я усиновленої дитини від 21 липня 2021 року, встановлено, що батьки не переоформили свідоцтва про народження дітей, стан здоров`я дітей добрий, фізичний та розумовий розвиток дітей задовільний, присутня важка адаптація дітей у сім`ї, дитячий садок діти не відвідують. Актом комісії Новояворівського закладу дошкільної освіти № 7 Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області в складі: голови комісії - Лисак М.Г., вихователя-методиста Баглай Н.С. , вихователя групи - Жак О.Я. , старшої медсестри - Мартин К.Й. , практичного психолога - Пристайко Л.П. було встановлено, що в дитини [PERSON] були виявлені сліди побиття на лобній частині голови і на сідницях. Згідно з повідомленням Новояворівського закладу дошкільної освіти № 7 Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області № 01-23/123 від 17 грудня 2021 року встановлено, що дитина з групи компенсую чого типу ЗПР [PERSON] поскаржився вихователю на те, що його побила мама. На голові, сідницях є помітні синці, дитина пригнічена. Мама неодноразово скаржилася вихователям дошкільного закладу на те, що діти погані, не керовані, вона з ними не справляється. Відповідно до висновку психологічного обстеження сім`ї № 07 від 13 серпня 2021 року, складеного Новояворівським інклюзивно-ресурсним центром Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області встановлено, що емоційний контакт між батьками і дітьми не спостерігається, адаптація з боку батьків проходить важко, вони не проявляють зацікавленості до дітей, мало контактують, відчужені відсторонені, дещо агресивні, налаштовані вороже. Діти контакті, наявні порушення мовлення, що корегуються систематичними заняттями, мають не сформовані навички самообслуговування. Однак піж час обстеження було виявлено, що діти проявляють здатність до наслідування, засвоєння нових знань, виконують вказівки, відповідають на питання. [PERSON] емоційно вразливий, потребує багато уваги та любові, дитина відчуває свою непотрібність та відповідно реагує, що дратує батьків. У батьків спотворене уявлення про розвиток дітей раннього та молодшого віку, нерозуміння значення слова «батьки» та їх функцій. Діти сприймаються як такі, що не виправдали очікувань дорослих. Батьки неналежним чином виконують свої обов`язки щодо дітей, відсутні прогулянки на свіжому повітрі, не слідкують за особистою гігієною дітей, відсутні спільні ігри, тощо. Допомогу фахівців сприймають вороже. Відповідно до проведеного обстеження фахівці виявили, що батьки не проявляють ні моральної, ні емоційної, ні педагогічної готовності щодо виконання батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей. Актом обстеження умов проживання, складеним Службою у справах дітей Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, від 20 грудня 2021 року, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , умови проживання добрі, на момент обстеження в квартирі було чисто, для дітей є окрема кімната, одяг, іграшки, продукти харчування в достатній кількості. Між батьками та дітьми інколи виникають сварки та непорозуміння. Виховання дітей батькам дається важко, у них низький виховний потенціал. Синці в дитини від удару до стола, а на сідницях в дитини дерматологічна проблема, з якою [PERSON] бореться. Батьків зобов`язано належним чином виховувати дітей. Відповідно до повідомлення Центру соціальних послуг Новояворівської міської ради № 162 від 16 травня 2021 року про здійснення візиту в сім`ю [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що під час візиту було повідомлено [PERSON] та [PERSON] про послуги, які можна отримати, проведено розмову щодо навиків відповідального батьківства, взаєморозуміння та налагодження контактів між дітьми та батьками. Сім`я потребує навиків догляду за дітьми, налагодження контактів між членами сім`ї та адаптації у соціальному середовищі. 01 березня 2022 року [PERSON] звернулася до Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області із заявою про влаштування її дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в сім`ю патронатного вихователя. 01 березня 2022 року дітей, як потрапили в складні життєві обставини - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , влаштовано на тимчасовий догляд та виховання в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] , що підтверджується розпорядженням міського голови Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Львівської області № 34 від 01 березня 2022 року. Відповідно до характеристик дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , виданих Новояворівським закладом дошкільної освіти № 7 Новояворівської міської ради Львівської області 09 березня 2023 року, діти активні, всім цікавляться, надають перевагу колективним іграм, виявляють інтерес до навчальних занять, вміють концентрувати увагу, розуміють інструкції вихователя. Пізнавальна активність на уроках довготривала, хлопці уважні, [PERSON] менш активна. Діти потребують логопедичної корекції мовлення. Розвиток елементарних математичних здібностей не відповідає віку. Навичками малювання, ліплення, аплікації володіють частково. Фізичний розвиток відповідає віку. Діти часто ходять в садок у незмінній нижній білизні, мають неприємний запах, на зауваження мати не реагує. Діти скаржаться на те, що мати б`є їх. Відповідно до висновку команди фахівців діти не можуть надалі перебувати в грубі компенсуючого типу ЗПР, будуть переведені в логопедичну та звичайну групи, однак [PERSON] відмовилася переводити дітей. 30 березня 2022 року Служба у справах дітей взяла на облік [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, що підтверджується Наказом Служби у справах дітей Новояворівської міської ради Львівської області № 3/02-01 від 30 березня 2022 року. За змістом висновку психологічного обстеження сім`ї [PERSON] №11 від 30 березня 2022 року, складеного Новояворівським інклюзивно-ресурсним центром Новояворівської міської ради, встановлено, що діти, які перебувають в сім`ї більше шести місяців проявляли тривожну поведінку, скуті, боязкі, емоційно стримані. Зі сторонніми на контакт діти ідуть охоче, граються, намагаються компенсувати нестачу емоційного контакту з боку батьків. Емоційний контакт між матір`ю та дітьми не спостерігається. Про батька діти відгукуються позитивно. В побуті мати виконує все механічно. Турбуватися про дітей не бажає, вказує, що її не цікавить майбутнє дітей, не бажає турбуватися про них. Адаптація зі сторони батьків не відбулася, батьки не зацікавлені, мало контактують, є відчужені, відсторонені. Батьки мають спотворене уявлення про розвиток дітей раннього та молодшого віку. Діти сприймаються, як такі, що не виправдали очікування дорослих. Брак материнського тепла, ніжності, уваги, дуже помітні, та призводять до погіршення емоційного стану дітей, які насправді прагнуть бути потрібними. Запропоновану допомогу фахівців сім`я сприймає вороже. Батьки не проявляють емоційної, педагогічної готовності щодо виконання батьківських обов`язків щодо дітей. Така поведінка негативно впливає на розвиток дітей. 01 червня 2022 року рішенням Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Львівської області № 190 продовжено строк перебування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в сім`ї патронатного вихователя. Відповідно до висновку, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Львівської області від 28 вересня 2022 року № 378, за результатами розгляду питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав, комісія вирішила рекомендувати органу опіки та піклування визнати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 32, 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. У ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом ч. ч. 1-2, 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 207 Сімейного кодексу України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 232 Сімейного кодексу України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. В контексті положень про усиновлення та батьківство усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька (матері) стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися її вихованням та розвитком таким чином і в такому обсязі, які в мінімальному значенні закріплені у законодавстві та визначаються загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання у звичайних побутових обставинах. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 204/586/20. Відповідно до ч. 1 ст. 242 Сімейного кодексу України якщо усиновлювач був записаний матір`ю, батьком усиновленої ним дитини, він може бути позбавлений батьківських прав за наявності підстав, встановлених у статті 164 цього Кодексу. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто особа має повністю розуміти наслідки своєї винної поведінки. Позбавлення батьківських прав (тобто позбавлення прав на виховання, захист інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особливої уваги потребує вирішення питання позбавлення батьківських прав усиновлювачів, оскільки вони стали батьками внаслідок особистого волевиявлення на батьківство. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 України) і допускається лише у разі, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, за наявності вини в діях батьків. Згідно з ч. 2 та ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Суд зазначає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце не тільки коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, що є основою батьківського піклування дитиною. Але й коли батьки, надаючи дитині житло та необхідне харчування, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено у ст. 166 Сімейного кодексу України. Так, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Як встановлено судом та описано вище, подружжя [PERSON] та [PERSON] , зробили свідомий вибір та стали батьками на підставі судового рішення про усиновлення малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є рідними між собою. Також судом встановлено, що діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , перебуваючи в сім`ї відповідачів проявляли тривожність, що характеризувалася скутістю, боязкістю, емоційною стриманістю. Досліджені судом докази, показання свідків, а також пояснення самих відповідачів [PERSON] та [PERSON] вказують на те, що саме поведінка відповідачів вплинула на їх стосунки з дітьми, зокрема, батьки (усиновлювачі) не вчинили жодних дій для налагодження гармонійних та сімейних відносин між ними та дітьми. Також на підставі досліджених доказів, показань свідків та пояснень самих відповідачів, суд вважає, що відповідачі із самого початку безвідповідально віднеслися до процесу усиновлення, зокрема, не були достатньо свідомі та готові до прийняття трьох дітей у сім`ю, імпульсивно, під емоційним впливом та впливом зовнішніх обставин, а саме того, що, як самі відповідачі пояснили в судовому засіданні, вони не бажали продовжувати термін висновку служби у справах дітей, тому швидше вирішили стати усиновлювачами трьох дітей, при цьому [PERSON] навіть не відвідував навчання, які проводять для потенційних усиновлювачів. Крім того, відповідачі в судовому засіданні пояснили, що не зможуть виховувати дітей, які мають проблеми із здоров`ям. Разом з тим, вони в процесі усиновлення не вжили належних заходів для визначення дійсного стану здоров`я дітей перед усиновленням, хоч відповідно до законодавства мали таке право та можливість, не потребували повної інформації про стан здоров`я дітей, що також свідчить про їх неналежний підхід до процедури усиновлення. З цих підстав суд не бере до уваги доводи відповідача [PERSON] про те, що їх не було проінформовано про стан здоров`я дітей. А після усиновлення та виявлення проблем із здоров`ям, поведінкою та адаптацією дітей, відповідачі не вжили будь-яких належних і дієвих заходів для вирішення проблемної ситуації, в тому числі не бажали скористатись допомогою відповідних служб та фахівців, а фактично відмовились від дітей. При цьому, суд наголошує, що відповідно до національного та міжнародного законодавства і практики Європейського суду з прав людини, в першу чергу враховуються та захищаються якнайкращі інтереси дітей та задоволення їх потреб. Також суд звертає увагу відповідачів, що діти з народження були позбавлені батьківського піклування, перебували в інтернаті, що безумовно негативно вплинуло на їх фізичне і психічне здоров`я, поведінку, соціалізацію, що покладало на відповідачів як усиновлювачів особливу і додаткову відповідальність за забезпечення їм належних умов не лише для проживання, навчання та інших побутових потреб, а в першу чергу для усунення зазначених негативних наслідків, що відповідачі мали чітко усвідомлювати, вирішивши усиновити дітей, тобто фактично стати їх батьками. Отже, зі встановлених судом обставин об`єктивно, достовірно та однозначно встановлено, що саме з боку відповідачів [PERSON] , [PERSON] , як батьків малолітніх дітей, має місце свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, залишення з батьками малолітніх дітей буде явно суперечити правам та інтересам останніх, так як відповідачі, навіть не кажучи вже про основні їхні батьківські обов`язки, не виявляють навіть мінімальної батьківської прихильності та елементарної турботи, що шкодить розвитку дітей та реалізації її прав. Отже, позбавлення відповідачів батьківських прав наразі, на думку суду, є єдиним можливим засобом забезпечення дітям спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 Сімейний кодексу України. Оскільки судом було встановлено, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дітей, є підстави відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України для позбавлення їх батьківських прав. Також суд враховує свідоме систематичне небажання батьків виконувати батьківські обов`язки щодо участі у вихованні малолітніх дітей, їхнього матеріальному забезпеченні, духовному зростанні, взагалі будь-якої участі у житті дітей, що повністю узгоджується із зібраними у справі доказами. Зважаючи на викладене вище, з метою захисту якнайкращих інтересів дитини у ситуації, яка склалась між дітьми та усиновлювачами, враховуючи, що досягнення взаємного контакту між ними, що є найважливішою складовою поняття «сімейне життя», не відбулося, а навпаки - відповідачі повернули дітей до органу опіки та піклування, чим фактично відмовились від дітей, подали позов про скасування усиновлення, перебуваючи на той час у статусі його батьків, тому до відповідачів слід застосувати такий крайній захід як позбавлення батьківських прав, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Разом з тим, під час перебування дітей у сім`ї патронатного вихователя їхній психологічно-емоційний та фізичний розвиток покращився, діти стали відкриті, активні, що свідчить про те, що діти потребують належного догляду та батьківського тепла, яке вони отримали від патронатного вихователя. В цей час при згадці про батьків [PERSON] та [PERSON] діти відчували тривогу, не бажання повертатися до сім`ї. Наведене підтверджується в сукупності описаними вище письмовими доказами та показами свідків, які є належними, допустимими та узгоджуються між собою. Суд вказує, що виховання дітей потребує індивідуального підходу у вихованні та постійної емоційної підтримки і врівноваженого системного контролю з боку дорослих. А поведінку батьків суд не може розцінити як таку, що вони намагалися вжити усіх заходів задля налагодження контакту з дітьми і корекції їх поведінки. Після усиновлення з метою налагодження контакту між батьками та дітьми [PERSON] та [PERSON] не зверталися до фахівців для отримання допомоги від фахівців, ухилялася від отримання такої допомоги, не була зацікавлення в налагодженні відносин із дітьми. Навпаки єдиним способом вирішення ситуації між батьками та дітьми було звернення до суду з позовом про скасування усиновлення та до відповідного органу опіки та піклування з метою влаштування дітей до сім`ї патронатного вихователя. При цьому, батьки відмовились від рекомендацій співробітників відповідної служби у справах дітей щодо проведення роботи з дітьми та усиновлювачами з метою налагодження стосунків в родині. Також відповідачі відмовлялися від роботи з психологом над власними помилками, вороже сприймали допомогу. Також суд враховує висновки, викладені у Постанові Верховного Суду від 23 червня 2022 року у справі № 175/1713/20, відповідно до якого Верховний Суд вказав, що якщо усиновлювачі ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, відмовляються від неї і бажають скасувати усиновлення, це є підставою для позбавлення усиновлювачів батьківських прав щодо такої дитини та стягнення аліментів на її утримання. У справі «Мамчур проти України» (рішення від 16 липня 2015 року, заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зазначив, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справах про права дітей та забезпечення їхніх найкращих інтересів, взаємна потреба батьків і дітей у сімейному контакті один з одним є чи не найважливішою складовою поняття «сімейне життя», і заходи, що перешкоджають задоволенню таких потреб, є втручанням у відповідне право, захищене статтею 8 Конвенції. Тому такі заходи мають обов`язково відповідати нагальній соціальній потребі, що переслідується, та не порушувати справедливий баланс, який повинен бути досягнутий між відповідними конкуруючими інтересами, з пріоритетом забезпечення найкращих інтересів дитини (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2017 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії», заява № 37283/13, від 18 червня 2019 року у справі «Хаддад проти Іспанії», заява № 16572/17). У рішенні Європейський суд з прав людини від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», заява № 8793/79, вказав, що захід має бути як відповідним поставленій меті, так і пропорційним їй. Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти. Так, зі встановлених судом обставин вбачається, що з боку відповідачів [PERSON] , [PERSON] , як батьків малолітніх дітей, має місце свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, залишення з батьками малолітніх дітей буде явно суперечити правам та інтересам останніх, так як відповідачі, навіть не кажучи вже про основні їхні батьківські обов`язки, не виявляють навіть мінімальної батьківської прихильності та елементарної турботи, що шкодить розвитку дітей та реалізації її прав. Отже, позбавлення відповідачів батьківських прав наразі, на думку суду, є єдиним можливим засобом забезпечення дітям спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 Сімейний кодексу України. Оскільки судом було встановлено, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дітей, є підстави відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України для позбавлення їх батьківських прав. Також суд враховує свідоме систематичне небажання батьків виконувати батьківські обов`язки щодо участі у вихованні малолітніх дітей, їхнього матеріальному забезпеченні, духовному зростанні, взагалі будь-якої участі у житті дітей, що повністю узгоджується із зібраними у справі доказами. Зважаючи на викладене вище, з метою захисту якнайкращих інтересів дитини у ситуації, яка склалась між дітьми та усиновлювачами, враховуючи, що досягнення взаємного контакту між ними, що є найважливішою складовою поняття «сімейне життя», не відбулося, а навпаки - відповідачі повернули дітей до органу опіки та піклування, чим фактично відмовились від дітей, подали позов про скасування усиновлення, перебуваючи на той час у статусі його батьків, тому до відповідачів слід застосувати такий крайній захід як позбавлення батьківських прав, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У разі позбавлення усиновлювача батьківських прав настають наслідки, встановлені статтею 166 цього Кодексу (ч. 2 ст. 242 Сімейного кодексу України). Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України). Згідно із ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд зазначає, що саме в інтересах дітей слід позов у цій частині задовольнити. При цьому, визначаючись з розміром аліментів, суд враховує, що діти потребують матеріальної допомоги, а відповідачі є особами працездатного віку, ними не доведено, що їх стан здоров`я впливає на можливість отримання доходу та, відповідно, сплату аліментів у встановленому законом розмірі. Навпаки відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснював, що не мав змоги в достатній кількості проводити час з дітьми, оскільки постійно працював. Так, у постанові від 23 червня 2022 року в справі № 175/1713/20, погоджуючись із висновками суду першої інстанцій про стягнення аліментів із усиновлювачів на утримання усиновленої дитини, Верховний Суд, констатував, що навіть позбавлення усиновлювачів батьківських прав не звільняє їх від обов`язку утримувати таку дитину. За наведених обставин, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, обов`язок батьків по їх утриманню, та інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та можливим визначити розмір аліментів на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в розмірі 1/2 частки доходів (заробітку) кожного з відповідачів. Аліменти підлягають стягненню відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 27 жовтня 2022 року. Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Оскільки на час винесення даного судового рішення, органом опіки та піклування питання щодо встановлення опіки та піклування над дитиною не вирішувалось, тому слід зобов`язати Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новояворівської міської ради відкрити на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , особисті рахунки у Державному ощадному банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду, для перерахування аліментів, стягнутих з відповідачів. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі по 1984, 20 гривень за задоволені позовні вимоги про позбавлення батьківських права та стягнення аліментів, тобто по 992,40 гривень (за кожну позовну вимогу) з кожного, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за даними вимогами. Враховуючи викладене,

Outcome: approved