Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач Управління служби безпеки України в Черкаській області (м. Черкаси , вул. Гоголя, 240) звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ) про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовують тим, що на балансі Управління СБУ в Черкаській області перебуває гуртожиток для військовослужбовців та членів їх сімей за адресою [ADDRESS] , право власності на яке зареєстровано за Управлінням. За час проходження військової служби в Управлінні [PERSON] та члени його сім`ї забезпечувалися житловим приміщенням у відомчому гуртожитку. Наказом начальника Управління № 50/дск від 12.04.2018 року [PERSON] було видано ордер, серія АА №009 від 10.05.2018 року, на право зайняття житлової площі кімнати № 9 в гуртожитку, складом сім`ї: дружина та син. 08.06.2018 року відповідачі здійснили реєстрацію місця проживання за вказаною адресою. Наказом УСБУ в Черкаській області № 77-ОС-дск від 13.08.2021 [PERSON] був відряджений у розпорядження начальника ГУ БКОЗ СБУ для подальшого проходження військової служби до Центрального Управління СБУ (м. Київ) та цим же наказом 15.07.2021 виключений зі списків особового складу Управління. У зв`язку з переведенням для проходження служби в іншу місцевість [PERSON] та члени його сім`ї втратили право користування кімнатою № 9 в гуртожитку Управління СБУ в Черкаській області. Відповідач та члени його сім`ї зобов`язалися знятися з реєстрації у місячний термін, що засвідчено письмовим зобов`язанням від 11.08.2021, проте зобов`язання не виконали, комунальні послуги не сплачують, приміщенням не користуються, в утриманні житла участі не приймають. Таким чином, відповідачі втратили право користування кімнатою в гуртожитку, а тому просять визнати їх такими, що втратили право користування кімнатою [ADDRESS] та стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.05.2023 року відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачам надано термін на подачу відзиву на позовну заяву. 06.07.2023 року від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву в якій відповідачі позов не визнають та зазначають, що доводи, які наведені позивачем у позовній заяві є безпідставними та незаконними. З 06.2017 він, [PERSON] , проходив службу в СБУ в Черкаській області. Відповідно до ордеру від 10.05.2018 року йому надано кімнату № 9 в гуртожитку на склад сім`ї три особи та вони 08.06.2018 здійснили реєстрацію за місцем проживання. Наказом УСБУ в Черкаській області від 13.08.2021 року він був відряджений у розпорядження ГУ БКОЗ СБУ для подальшого проходження військової служби до Центрального Управління СБУ (м. Київ) та цим же наказом виключений зі списків особового складу Управління. На даний час він проходить службу в ГУ БКОЗ СБУ, службовим житлом не забезпечений. Ні він, ні члений його сім`ї не мають у приватній власності житла. Просили в позові позивачу відмовити. 19.07.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив відповідачів в якому позивач зазначив, що відповідач [PERSON] був забезпечений житлом у гуртожитку Управління для військовослужбовців та членів їх сімей. У зв`язку із переведенням для проходження служби в іншу місцевість, матеріали його квартирної справи були скеровані до Центрального управління СБУ. Посилання на те, що [PERSON] не перебував та не перебуває на квартирному обліку в ЦУ СБУ свідчить про те, що він за власним бажанням не реалізував своє право на постановку на квартирний облік, хоча мав таку можливість з листопада 2021 року. Обов`язок постійного знаходження за місцем дислокації підрозділу обумовлюється забезпеченням постійної мобілізаційної готовності особового складу військового формування, що виключає постійне перебування військовослужбовця поза місцем служби у віддалено розташованому населеному пункті з яких, у випадку сигналу збору, неможливо прибути на службу протягом 1-2 годин. Тому відповідачі використовують спірну кімнату гуртожитку виключно в обсязі реалізації права на реєстрацію місця проживання, а не за фактичним призначенням, як житлове приміщення. 25.08.2023 року від відповідачів надійшло заперечення на відповідь на відзив в якому зазначено, що саме з вини позивача були втрачені матеріали квартирної справи, без яких неможливо стати на квартирний облік і у зв`язку з початком війни та особливим характером роботи, він не має можливості на даний час поновити матеріали квартирної справи. Він не припиняв службу в органах СБУ, лише перейшов працювати в Центральне управління СБУ, яке входить до системи Служби безпеки України та якому підпорядковані регіональні органи. 06.09.2023 року від позивача надійшло пояснення на заперечення відповідачів в якому зазначено, що матеріали квартиної справи відповідача [PERSON] були скеровані до ЦУ СБУ 11.11.2021 року та була надана довідка про те, що він не забезпечувався житлом під час проходження військової служби в Управлінні. Щодо Постанови ВС від 24.11.2020 року у справі № 127/25924/17, то у вказаній справі досліджувалися обставин стосовно користування житлом у зв`язку з реорганізацією органу та подальшим проходженням військової служби в органі, що є правонаступником, а не у зв`язку з переїздом в іншу місцевість для подальшого проходження служби. Відповідач свідомо прийняв рішення щодо подальшого проходження військової служби в ЦУ СБУ та переїхав до м. Київ. Крім того, відповідачі не беруть участь в утриманні кімнати, не сплачують комунальні послуги. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити Відповідачі в судове засідання не з`явилися, просили справу розглянути в їх відсутність. Представник третьої особи в судовому засідані у вирішенні спору покладалася на розсуд суду. Також зазначила, що вона спілкувалася з [PERSON] , яка підтвердила те, що вони в гуртожитку не проживають з дитиною, а винаймають житло окремо. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ч.1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст. ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Це ж положення закріплено в ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, згідно якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підставі в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вина здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що на балансі Управління СБУ в Черкаській області перебуває гуртожиток для військовослужбовців та членів їх сімей за адресою [ADDRESS] , право власності на яке зареєстровано за Управлінням. За час проходження військової служби в Управлінні [PERSON] та члени його сім`ї були забезпечені житловим приміщенням у відомчому гуртожитку. Наказом начальника Управління № 50/дск від 12.04.2018 року [PERSON] було видано ордер, серія АА №009 від 10.05.2018 року, на право зайняття житлової площі кімнати № 9 в гуртожитку, складом сім`ї: дружина та син. 08.06.2018 року відповідачі здійснили реєстрацію місця проживання за вказаною адресою. 03.01.2019 року між Управліням СБУ в Черкаській області та [PERSON] укладений договір найму житлового приміщення в гуртожитку. Наказом УСБУ в Черкаській області № 77-ОС-дск від 13.08.2021 [PERSON] був відряджений у розпорядження начальника ГУ БКОЗ СБУ для подальшого проходження військової служби до Центрального Управління СБУ (.Київ) та цим же наказом 15.07.2021 виключений зі списків особового складу Управління. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] зобов`язувався вивільнити кімнату № [NUMBER] у гуртожитку та здійснити перереєстрацію місця свого проживання у місячний термін в добровільному порядку, що підтверджується письмовим зобов`язанням від 11.08.2021 року. Відповідач вказує в своєму відзиві на позовну заяву про те, що він на даний час проходить службу в ГУ БКОЗ СБУ, службовим житлом не забезпечений ні він, ні члени його родини. Проте, в матеріалах справи мається довідка Управління роботи з особовим складом Служби Безпеки України, згідно якої майор [PERSON] переведений у розпорядження Міністра оборони України та виключений за списків особового складу СБ України з 11.09.2023 року. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] на даний час не перебуває на службі в Управлінні СБУ в Черкаській області. Згідно ст. 130 ЖК України порядок користування жилою площею у гуртожитку визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордеру відповідно до Примірного положення про користування житловою площею в гуртожитках. У відповідності до п.3 Розділу 1 Положення про гуртожиток Управління СБУ в Черкаській області, затвердженого наказом начальника Управління від 11.09.2019 року № 119, гуртожиток - спеціально переобладнаний в жилий будинок, який використовується для тимчасового проживання військовослужбовців рядового, сержантського, старшинського і офіцерського складу під час проходження ними військової служби в Управлінні та членів їх сімей. Відповідно до п.2 Розділу 1У Положення № 119 військовослужбовець та члени його сім`ї зобов`язані у місячний строк звільнити займане ними приміщення в гуртожитку в разі припинення виконання обов`язків військової служби в Управлінні. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 17.04.2020 у справ № 463/6203/17, особливість права користування службовим житлом на підставі ордеру полягає, зокрема, у тому, що житло надається у зв`язку зі службовими відносинами, тимчасово, до настання певних умов. Особа, яка користується службовим житлом, усвідомлює, що після припинення її правовідносин з роботодавцем вона зобов`язана звільнити надане ним житлове приміщення у відповідності до ст. 124 ЖК України. Також зазначено, що у випадку переміщення військовослужбовця по службі, пов`язаного з переїздом в іншу місцевість він зобов`язаний вивільнити службове приміщеня, а права членів сім`ї військовослужбовця є похідними від права останнього на користування службовим приміщенням. За таких обставин, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у службовому приміщенні, яке надано військовослужбовцю на час виконання ним обов`язків військової служби за місцем проходження ним військової служби, у разі переміщення такого військовослужбовця по службі, пов`язаного з переїздом в іншу місцевість, зобов`язані також звільнити службові житлові приміщення, які вони займали разом з військовослужбовцем за попереднім місцем служби. Судом встановлено, що шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.09.2023 року. Як зазначає позивач, відповідачі комунальні послуги не сплачують, кімнатою не користуються, в утриманні житла участі не приймають. Доказів протилежного, відповідачами суду не надано. Посилання відповідачів на постанову Верховного Суду №127/25924/17 від 24.11.2020 року не може бути взято судом до уваги, постільки в даній справі досліджувалися обставини, які пов`язані з право особи на користування житловим приміщенням у зв`язку з реорганізацією органу, а не у зв`язку з переїздом в іншу місцевість для подальшого проходження служби. Таким чином встановлено, що відповідач [PERSON] та члени його родини [PERSON] та [PERSON] в кімнаті № 9 гуртожитку не проживають з 2021 року, постільки відповідач [PERSON] був переведений для проходження служби в іншу місцевість, житлом не користуються та комунальні послуги не сплачують, що є підставою для визнаня їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. З цих підстав суд вважає, позов позивача підлягає до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] понесені позивачем витрати по сплаті судового збору. Суд вважає стягнути з відповідачів судові витрати в рівних частинах по 1342 грн з кожного.

Outcome: approved