Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що вона одружилася з відповідачем 28 серпня 2016 року, шлюб між ними зареєстровано Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області. У шлюбі них народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що її сімейне життя з відповідачем впродовж останнього року поступово погіршувалось та в кінцевому результаті подружні відносини між ними фактично припинені. Також позивач зазначає, що її чоловік нехтував сімейними цінностями, зловживав алкоголем, внаслідок чого ставав агресивним, між ними часто виникали сварки. Вона постійно потерпала від емоційного, фізичного та психологічного насилля чоловіка, який її принижував, залякував переслідуванням, погрожував їй. Наразі вона з відповідачем спільно не проживає, не веде з ним спільного господарства та не підтримує з ним шлюбних відносин. Позивач вважає, що примирення з відповідачем є неможливим, а подальше перебування у шлюбі буде суперечити її інтересам. На підставі наведеного позивач просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвати. Ухвалою судді від 31 серпня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 11 вересня 2023 року засобами поштового зв`язку до суду надійшла заява відповідача про надання строку для примирення. Мотивуючи свою позицію, відповідач зазначає, що він має намір зберегти свій шлюб з позивачем. Також відповідач повідомляє, що він з дружиною проживає спільно в одній квартирі, а пред`явлення позову про розірвання шлюбу стало для нього неочікуваним кроком дружини. 13 вересня 2023 року до суду надійшла заява позивача, в якій вона категорично заперечує щодо задоволення клопотання відповідача про надання строку для примирення. У цій заяві позивач вказує на неправдивість аргументів відповідача, адже їхні сімейні стосунки зовсім не такі, як описує відповідач. Зокрема, позивач розповідає про випадок з її життя, коли відповідач, будучи в стані алкогольного сп`яніння, кинув в її сторону чашкою, мало не попав в голову дворічній дитині, а потім напав на неї з ножем, що змусило її тікати до подруги. Відповідач помітив відсутність її та дітей вдома лише тоді, як проспався. Також позивач повідомляє, що такі випадки в її шлюбі траплялись неодноразово. Позивач наполягає на розірванні шлюбу та заперечує щодо можливості примирення з відповідачем. Враховуючи неявку відповідача, перше судове засідання в цій справі було відкладено на 11 жовтня 2023 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, представник позивача адвокат Ліпкевич І. В. заявою від 11 жовтня 2023 року просить розгляд справи здійснювати без участі позивача та її представника. У цій заяві представник позивача підтримує позовні вимоги та надає згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 11 жовтня 2023 року до суду надійшло клопотання відповідача про надання додаткового строку для примирення. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28 серпня 2016 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 1113 (а. с. 8). Також установлено, що сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 10). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя встановлено, що Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1 ст. 112 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Суд установив, що позивач категорично заперечує можливість примирення з чоловіком та вказує, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Також суд ураховує, що відповідач, який заперечує щодо розірвання шлюбу та звертається до суду із клопотаннями про надання строку для примирення, в судові засідання не з`являється та не повідомляє суду причини своєї неявки. Наведене, на думку суду, свідчить про формальний характер наміру відповідача зберегти свій шлюб. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в цій сім`ї, та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог про повернення позивачу дошлюбного прізвища. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, сплачений судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 1073,60 гривень слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved