Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

06.09.2023 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначила, що з метою призначення їй пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вона звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою та надала відповідні документами. Як наслідок, їй було призначено пенсію за віком проте без врахування трудового стажу за період навчання у закладі вищої освіти. Вказує, що причиною цьому стало написання у дипломі її дошлюбного прізвища « [PERSON] ». Так, 26.04.1985 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб у м. Санкт-Петербург, який у подальшому розірвано. Після розірвання шлюбу її прізвище залишилося « [PERSON] », а свідоцтво про укладення даного шлюбу було втрачене. Відтак, заявник не має змоги підтвердити зміну власного прізвища зі « [PERSON] » на « [PERSON] », у зв`язку з чим позбавлена можливості реалізувати своє законодавчо гарантоване право на пенсійне забезпечення, а саме проведенні перерахунку пенсії. Натомість, будь-які дипломатичні відносини між Україною та рф наразі припинені, що унеможливлює отримання необхідних документів та легалізації їх на території України. В позасудовому порядку дану обставину усунути неможливо. На підставі викладеного, просить суд встановити факт належності їй [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , правовстановлюючого документа диплома серії [NUMBER] від 29.06.1985 року. До початку судового засідання представником заявника було подано до суду заяву, відповідно до якої він просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] з метою оформлення пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернулася до органу ПФУ із відповідною заявою, до якої нею було додано пакет документів та з-поміж іншого, диплом серії [NUMBER] , виданий 22.06.1985 року про закінчення Омського державного університету (період навчання з 1980 року по 1985 року). Однак, вищевказаний документ не було враховано до загального трудового стажу заявниці, оскільки такий виданий на ім`я « [PERSON] ». Згідно бланку актового запису про укладення шлюбу № 129859780000301312006 від 26.04.1985 року, [PERSON] у зв`язку із одруженням змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Вказаний документ сформований на рос. мові. У своїй заяві [PERSON] зазначає, що вищевказаний документ не був легалізованим на території України через розрив будь-яких дипломатичних відносин з рф, де такий було видано, а тому вона немає об`єктивної можливості підтвердити факт зміни свого прізвища зі « [PERSON] » на « [PERSON] ». Вищевказані обставини стали підставою для звернення [PERSON] до суду з даними вимогами. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Положеннями ст.ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, [INFO] народилася [PERSON] , про що видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] . Як уже зазначалося, 22.06.1985 року [PERSON] за наслідками закінчення її навчання в період з 1980 року по 1985 року в Омському державному університеті їй було видано диплом серії [NUMBER] . Із трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] слідує, що остання з 01.09.1980 року по 22.06.1985 року навчалася в Омському державному університеті, де отримала диплом серії [NUMBER] . Таким чином, суд вважає доведеним факт належності [PERSON] диплому серії [NUMBER] від 29.06.1985 року. Встановлення належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення та породжує юридичні наслідки, пов`язані з реалізацією свого права на перерахунок пенсії. Разом з тим, в позасудовому порядку заявниця позбавлена можливості встановити той факт, що диплом серії [NUMBER] , виданий 22.06.1985 року про закінчення Омського державного університету належить саме їй, попри вчинені нею вичерпні заходи для встановлення даного юридичного факту. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] , заінтересовані особи: ГУ ПФУ у Волинській області, ГУ ПФУ в Запорізькій області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved