Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

10 березня 2023 року з Дніпровського районного суду м. Києва до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла заява [PERSON] , якою заявник просить визнати безвісно відсутнім [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] , уродженця м. Харцизьк Донецької області, зареєстроване місце проживання : [ADDRESS] ). Заяву обґрунтовано тим, що заявник [PERSON] є особою, яка піклувалась про [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Однак, приїхавши 17 березня 2020 року за вищевказаною адресою проживання [PERSON] , [PERSON] побачила, що вхідні двері не замкнені, в квартирі горіло світло, нікого не було. З цього часу [PERSON] розпочала пошуки зниклого [PERSON] .. Спочатку самостійно, а потім звернулась до поліції. Наразі у Дніпровському управленні поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві триває досудове розслідування кримінального провадження № 12020100040002270 від 26 березня 2020 року, щодо розшуку [PERSON] зведено оперативно-розшукову справу. Крім того, 11 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бережним В.О. було посвідчено заповіт, яким [PERSON] заповів належну йому квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заявнику [PERSON] . Відтак, метою визнання безвісно відсутнім [PERSON] є встановлення заявником опіки над вищевказаною квартирою. Ухвалою суду від 14 березня 2022 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду з викликом і повідомленням сторін у складі головуючого судді та двох присяжних. В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи Десятої Київської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Натомість направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, рішення просив прийняти згідно чинного законодавства України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні засвідчила, що з липня 2014 року проживає в [ADDRESS] та неофіційно працює консьєржем у під`їзді, де проживав [PERSON] та знала його як сусіда. Останній раз свідок бачила [PERSON] три роки тому. У розмові з [PERSON] він не казав про наміри продати квартиру чи поїхати кудись. Дітей та рідних у [PERSON] не було. [PERSON] раз на місяць приходила провідати [PERSON] .. Свідок [PERSON] в судовому засіданні засвідчила, що [PERSON] знала особисто як сусіда. Останній раз бачила його наприкінці 2019 році чи на початку 2020 року, точно не пригадала. [PERSON] проживав у квартирі один, близьких і рідних у нього не було. Він завжди виходив на вулицю, спілкувався з свідком, однак не повідомляв про намір відчужити квартиру чи змінити місце про-живання. Суд, вислухавши представника заявника, допитавши заявлених у справі свідків, дослідивши письмові матеріали справи з наявними в ній доказами, давши їм повну та всебічну оцінку, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2\~передбачено, що відповідно ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Судом встановлено, що по факту зникнення [PERSON] Дніпровським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 26 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020100040002270. Наведене підтверджується листом Дніпровського управління поліції Головного управління поліції у м. Києві № 119-аз/125/20-2023 від 04 квітня 2023 року. Згідно листа Бориспільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за № 2388/30,8-32а від 22 вересня 2023 року актовий запис про смерть відносно [PERSON] , [INFO] , відсутній. Судом також встановлено, що з березня 2020 року пенсія [PERSON] на поштовому відділені 02206 не отримувалась та протягом 6 місяців перераховані кошти повертались у зв`язку з їх неотриманням. З 01 вересня 2020 року виплати пенсії [PERSON] припинено на підставі ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Наведене підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 01 серпня 2023 року. Відповідно п. 3 ч. 2 ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Згідно ч. 1 ст. 43 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. За змістом ч. 3 ст. 43 ЦК України\~порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлює-ться\~Цивільним процесуальним кодексом України. У\~статті 308\~ЦПК України вказано, що суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна. У відповідності до вимог ст. 306 ЦПК України\~у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно імперативних положень ч. 5 та ч. 6\~ст.\~13 Закону України «Про судоустрій і статус судді»\~та ч. 4 ст. 263 ЦПК України, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. 22 листопада 2018 року Верховний Суд в рамках справи № 225/882/17 підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої\~статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження № 61-4241св18 (ЄДРСРУ № 72641734). З аналізу вказаних норм слідує, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов : якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Судом встановлено, що визнання [PERSON] безвісти відсутнім необхідно заявниці для оформлення опіки над його майном в порядку визначеному\~ЦПК України. Зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім з 17 березня 2020 року, тобто з дати отримання останніх відомостей про місце його перебування в місці його постійного проживання\~м. Київ та повідомлення про його зникнення до правоохоронних органів. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку\~ст. 309 ЦПК України. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України\~при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved