Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

19.07.2023 до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій представник позивача просить стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 15976/112/2022 від 18.01.2022 у розмірі 214 657,16 грн, з яких 180 875,17 грн - заборгованість за кредитом, 33 781,99 грн - заборгованість за відсотками, а також судовий збір у розмірі 3 219,86 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що 18.01.2022 між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 15976/112/2022. Відповідно до договору, кредит надається сумі 200 000 грн з умовою повернення до 17.01.2026, процентна ставка - 37,8 % річних. З метою забезпечення виконання зобов`язання, між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № 15976/112/2022/Р-1, за яким поручитель зобов`язався відповідати за належне, своєчасне і повне виконання зобов`язань позичальника. Банк свої зобов`язання виконав, проте відповідач [PERSON] свої зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим позивач набув право вимагати дострокового повернення кредиту, однак листи позивача до відповідачів про погашення заборгованості залишились без реагування. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість у судовому порядку. Ухвалою від 04.08.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідачі не скористалися своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 18.01.2022 між АТ АКБ «Львів» та [PERSON] укладено кредитний договір № 15976/112/2022, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати у власність позичальникові грошові кошти у розмірі 200 000 гривень зі сплатою 37,8 % річних за користування кредитом та терміном повернення до 17.01.2026 включно /а.с.6-8,9-10/. Згідно умов пункту 1.4 Кредитного договору видача банком кредиту здійснюється одноразово, безготівково на поточний рахунок позичальника. Факт перерахування позичальнику кредитних коштів підтверджується меморіальним ордером від 18.01.2022 № 566765 /а.с.13/. Відповідно до пункту 5.1 Кредитного договору Позичальник зобов`язався повернути Банку Кредит у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим договором. Пунктом 5.2 Кредитного договору передбачено, що повернення суми кредиту, сплата нарахованих процентів здійснюється на ануїтетною схемою, згідно Додатку 1 (Платіжного календаря), що є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до пунктів 2.3.2, 5.8 Кредитного договору Банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту, процентів, комісій та інших платежів за Договором у разі несвоєчасної сплати процентів та/або неповернення суми кредиту (частини кредиту). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] порушив умови кредитного договору, в частині своєчасного повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем. Станом на 14.07.2023 заборгованість по кредитному договору № 15976/112/2022 від 18.01.2022 становить 214 657,16 грн, з яких: 180 875,17 грн - заборгованість за кредитом, 33 781,99 грн - заборгованість за процентами /а.с.5/. Таким чином, судом встановлено, що позичальник [PERSON] не виконав зобов`язання, передбачені умовами договору № 15976/112/2022 від 18.01.2022 у погоджені сторонами строки, а тому, згідно ч. 1 ст. 612, ст. 610 ЦК України, його слід вважати таким, що прострочив виконання зобов`язання. Судом також встановлено, що 18.01.2022 між АТ АКБ «Львів» з одного боку, та [PERSON] , [PERSON] з другого боку, укладено договір поруки № 15976/112/2022/Р-1, за яким [PERSON] взяла на себе зобов`язання перед позивачем відповідати за належне, своєчасне і повне виконання усіх зобов`язань позичальника за кредитним договором /а.с.11-12/. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, у яких закріплюються їхні права та обов`язки, а також умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, що встановлює обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, а відповідач [PERSON] несе солідарну відповідальність з [PERSON] перед позивачем. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Виходячи з вищевикладеного, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по судовому збору у розмірі 1 609,93 грн з кожного, тобто в сумі 3 219,86 грн, платіжне доручення про сплату якого позивачем, міститься в матеріалах справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved