Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , яким просить розірвати з відповідачем шлюб, зареєстрований 10.08.2002 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Первомайського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №130, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що причиною розірвання шлюбу є те, що спільне сімейне життя їх обох не цікавить. Понад сім років вони проживають окремо, у різних кімнатах, з того ж часу припинені шлюбні відносини, спільного бюджету та господарства не ведуть. Позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе. Позивач в судове засідання не з`явилась, матеріали справи містять заяву позивача, якою позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, проти вирішення справи шляхом ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується направленими поштовими повідомленнями, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на положення ст. 280 ЦПК України,\~судом, за згодою позивача, проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, що зареєстрований 10.08.2002 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Первомайського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №130, (свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] виданий повторно Другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції). Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Згідно\~ст.51 Конституції України\~та\~ст.24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Таким чином, зважаючи, на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно до\~ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За письмовою заявою позивача, суд зазначає про вибір прізвища позивача, яка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved