Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором позики та відшкодуванням збитків посилаюсь на наступне. 21.08.2022 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачкою було укладено Договір позики №4520985, за умовами якого відповідачу було надано у позику грошові кошти у розмірі 6 000 гривень, які вона зобов`язалася повернути протягом 80 днів. 08.02.2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі за текстом ТОВ «ФК «ЄАПБ») було укладено договір факторингу №08-02/2023, згідно якого останнє отримало право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Відповідач умови договору не виконав, кошти у встановлений договором строк не повернув. З урахуванням викладеного просить суд, стягнути з відповідача заборгованість за Договір позики №4520985, яка складається з основного боргу у розмірі 6 000 грн, відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 12 960,01грн.. Посилаючись на наведене, просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 18 960,01 грн, та судові витрати у розмірі 2684 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідачки, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.08.2022 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачкою було укладено Договір позики №4520985, за умовами якого відповідачу було надано у позику грошові кошти у розмірі 6 000 гривень, які вона зобов`язалася повернути протягом 80 днів, тобто до 09.11.2022 року. 08.02.2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі за текстом ТОВ «ФК «ЄАПБ») було укладено договір факторингу №08-02/2023, згідно якого останнє отримало право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Враховуючи викладене, право вимоги за Договором позики №4520985 від 21.08.2022 року перейшло до позивача. Відповідачка умови договору не виконала, згідно вказаного договору та у встановлений договором строк кошти не повернула, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка складається з основного боргу у розмірі 6 000 грн, відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 12 960,01 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Частиною першою статті 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Станом на 08.02.2023 року заборгованість відповідача становить 18 960,01 грн, яка в себе включає: заборгованість за основною сумою заборгованості - 6000 грн, відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 12 960,01 грн. Наданий позивачем розрахунок був перевірений судом. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, та вирішує стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за Договором позики №4520985 від 21.08.2022 у загальному розмірі 18 960,01 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 2 684 гривень.

Outcome: approved