Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

05 травня 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві держаної адміністрації, [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, у якому просила: - зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з [PERSON] , [INFO] , в тому числі спілкуванні в телефонному режимі, інтернет-мережі або будь-якими іншими засобами зв`язку; - встановити наступний спосіб спілкування [PERSON] та участі у вихованні її малолітньої онуки - [PERSON] , [INFO] : кожного другого та четвертого вівторка місяця з 17-00 години до 20-00 години за місцем проживання [PERSON] , у тому числі з можливістю забирати [PERSON] з навчального закладу та здійснювати прогулянки по місту, відвідувати заклади культури та розважальні дитячі заклади; кожної першої і третьої суботи кожного місяця з 12-00 години до 18-00 години неділі за місцем проживання [PERSON] , у тому числі з можливістю здійснювати прогулянки по місту, відвідувати заклади культури, розважальні та освітницькі дитячі заклади; в період літніх канікул з 11:00 15 липня по 18:00 30 липня кожного непарного року, і у період з 11:00 01 серпня по 18:00 15 серпня кожного парного року за місцем проживання [PERSON] , у тому числі з можливістю здійснювати подорожі по території України, відвідувати місця оздоровлення та відпочинку, з відповідним інформуванням [PERSON] про такий виїзд його тривалість та маршрут; першу половину зимових канікул, які починаються у парний навчальний рік за місцем проживання [PERSON] ; другу половину зимових канікул, які починаються у непарний навчальний рік і до закінчення зимових канікул за місцем проживання [PERSON] ; відвідувати онуку [PERSON] в навчальному закладі під час проведення свят для дітей та інших урочистостей на які запрошуються батьки дітей; в День народження [PERSON] «[INFO] кожного року безперешкодно відвідувати її за місцем проживання (місцем святкування) з 14:00 до 18:00 та мати можливість поздоровити та передати подарунки; - зобов`язати [PERSON] завчасно (не пізніше ніж за 5 робочих днів) письмово повідомляти рекомендованою кореспонденцією [PERSON] про зміну місця проживання (перебування) дитини - [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтували наступними обставинами. Позивачка є матір`ю третьої особи - [PERSON] , у якого в шлюбі з відповідачкою [PERSON] народилася [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 09 березня 2017 року у справі №760/17987/16-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Батько та дитина продовжували проживати разом до кінця 2019 року. Весь цей час позивачка приймала активну участь у вихованні онуки, мала вільну можливість для регулярного та тривалого спілкування з нею і спільного відпочинку. Періодично батько надавав [PERSON] можливість тривалого (3-8 днів) спілкування з дитиною за місцем свого проживання: [ADDRESS] . З осені 2019 року відповідачка почала регулярно забирати [PERSON] до себе та обмежувати спілкування дівчинки як з батьком, так і з бабусею. Останній раз позивачка спілкувалась з онукою [INFO] року на святкуванні дня народження батька. В подальшому, [PERSON] неодноразово зверталась до батьків онуки з проханням надати можливість спілкування з [PERSON] . [PERSON] повідомив, що відповідачка в лютому 2020 року забрала до себе дівчинку і протиправно обмежує її у спілкуванні з ним. Наслідком протиправної поведінки відповідачки є неправомірне позбавлення позивачки спілкування з дитиною та можливістю приймати участь у її вихованні. Перешкоди, які чинить [PERSON] позивачці як бабці у спілкуванні з онукою [PERSON] не можливо усунути в добровільному порядку, що стало підставою для звернення до суду на підставі ст. 257 СК України. Позивачка зазначає, що має дві вищі освіти, забезпечена житлом, перебуває на пенсії, має постійне джерело доходу та достатньо вільного часу для спілкування та виховання онуки; за час роботи в дитячому садку набула досвіду спілкування з дітьми; спілкується і приймає активну участь у вихованні інших онуків, які періодично залишаються з ночівлею за місцем її проживання позивача на вихідні дні та канікули; у онуки з її двоюрідними братами склались чудові родинні відносини і проведення разом часу у позивача сприятиме максимальному додержанню інтересів дитини. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 05.05.2020 року зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 08 травня 2020 року відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 18 жовтня 2020 року відповідачка подала відзив на позовну заяву, у якому заперечила проти задоволення позовних вимог. Вказала, що ніколи не чинила та не чинить перешкод позивачці у спілкуванні та вихованні онуки. Завжди дає згоду та можливість позивачці бачитися з [PERSON] , яка періодично залишається у бабусі на кілька днів. Частота періодичність побачень у позовних вимогах є меншою ніж це відбувається наразі. Відповідачка зазначила, що [PERSON] відвідує дитячий садок та розвиваючі гуртки та секції, однак запропонований позивачкою графік побачень з дитиною, складений без врахування цих обставин. Вважає неможливим встановлення чіткого графіку спільного проводження часу позивачки з дитиною. Ухвалою суду, постановленою на місці у судовому засіданні 07 червня 2021 року, залучено до участі у справі третю особу - службу у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації. Ухвалою суду, постановленою на місці у судовому засіданні 20 жовтня 2021 року, закрито підготовче засідання і призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали. Вказали, що рішенням суду визначено порядок участі [PERSON] у спілкуванні з донькою [PERSON] , однак відповідачка це рішення не виконує. Після повномасштабного вторгнення [PERSON] вивезла дитину за кордон та у позивачки немає можливості спілкуватися з онукою, що додатково свідчить про наявність перешкод у спілкування та вихованні онуки. Влітку 2021 року дівчинка їздила з позивачкою на море; Новий рік з 2020 на 2021 рік святкувала з батьком та бачилася з позивачкою. В 2022 році позивачка спілкувалася з онукою не часто, переважно телефоном і коли на це давала згоду відповідачка. Численні вимоги про усунення перешкод у спілкування з [PERSON] залишаються без виконання. У судовому засіданні відповідачка та її представник підтримали викладену у відзиві позицію. Вказали, що з моменту пред`явлення позову пройшов значний проміжок часу, умови проживання дитини змінилися. Так, на початку повномасштабного вторгнення батько дитини - [PERSON] надав відповідачці дозвіл на виїзд дитини за кордон. Наразі вони проживають в Австрії у зв`язку з нестабільною безпековою ситуацією в Україні. Зазначили, що перешкод у спілкуванні з [PERSON] відповідачка не чинить бабі. Так, з 08 жовтня 2022 року по 11 жовтня 2022 року [PERSON] забирав доньку до бабусі. У судовому засіданні третя особа [PERSON] позовні вимоги просив задовольнити. Вказав, що у 2022 році доньку бачив тричі, однак в 2023 році вже не бачилися. Повідомив, що у зв`язку з невиконанням відповідачкою рішення суду про визначення способів участі його у спілкуванні та вихованні доньки, державним виконавцем накладено штраф на [PERSON] , також він звертався до правоохоронних органів з заявою про вжиття заходів щодо виконання рішення. Представники Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації та Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи без їх участі та просили при постановленні рішення враховувати інтереси дитини. Заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що позивачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23 березня 1983 року Дніпровським відділом РАЦС м. Києва, актовий запис №1243. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , про що 23 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві видано свідоцтв про народження серії [NUMBER] , актовий запис №4164. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2022 року у справі №758/3734/21 визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року у справі №760/15147/20, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року, визначено способи участі батька [PERSON] у спілкуванні з донькою [PERSON] : кожної другої та четвертої суботи місяця з 11.00 години до 20.00 години, весняні канікули у парні роки, осінні канікули у непарні роки, два тижні влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, половина зимових канікул за попередньою домовленістю з матір`ю дитини. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 20.10.1999 року. Згідно Акту обстеження умов проживання від 21 серпня 2020 року, проведеного представником Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, за адресою проживання [PERSON] : [ADDRESS] , створені належні житлово-побутові умови для дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, інші члени сім`ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Згідно з статтею 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тлумачення статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Тобто, позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. У відповідності до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Положення статті 8 Конвенції поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, § 82). Крім того, ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року в справі № 607/13092/16-ц (провадження № 61-1713св17) зазначено, що: «будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. За змістом статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Вирішуючи спір у цій справі, апеляційний суд встановив характер спірних правовідносин сторін у справі, норми матеріального права, які їх регулюють, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передумов вважати, що відповідач чинить позивачам будь-які перешкоди у спілкуванні з їх онукою". Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З пояснень позивачки та матеріалів справи встановлено, що вона прагне спілкуватися з онукою та приймати участь у її вихованні. Між сторонами по справі відсутній компроміс щодо графіку зустрічей баби з малолітньою онукою [PERSON] . Суд вважає, що реалізовуючи концепт «забезпечення найкращих інтересів дитини» при вирішенні будь-якого питання, невід`ємним і пріоритетним є право дитини на життя та перебування в безпечному середовищі. А тому, з 24 лютого 2022 року забезпечення гармонійного розвитку дитини в іншій країні, ніж проживає баба, не є обставиною яка свідчить про те, що відповідачка умисно чинить перешкоди у фізичному спілкуванні позивачки з онукою. Направлення позивачкою письмових вимог про усунення порушень у спілкуванні з онукою, при підтвердженні як в судових засіданнях, так і письмовими доказами факту проведення [PERSON] дозвілля, свят та вихідних з [PERSON] у 2020-2022 роках, свідчить про відсутність підстав вважати, що відповідачка створює перешкоди позивачу у питаннях, пов`язаних зі спілкуванням з онукою та її вихованні. Згідно наданих відповідачем пояснень, остання не заперечує проти зустрічей позивача з онукою, при цьому, такі зустрічі не повинні порушувати інтереси дитини. За обставинами справи будь-яких перешкод у спілкуванні дитини з бабою засобами зв`язку - телефонного, поштового, електронного [PERSON] не чинить, що свідчить про відсутність підстав для зобов`язання [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з [PERSON] , а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог у цій частині. Разом з тим, між сторонами не було досягнуто згоди що встановлення графіку спілкування бабусі з онукою. В ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з [PERSON] буде перешкоджати нормальному її розвитку, у зв`язку з чим, суд прийшов до переконання, що спілкування позивача із дитиною буде сприяти повноцінному вихованню дівчинки, її розвитку, задоволенню життєво важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю як батьків, так і баби, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Права баби, діда щодо спілкування зі своїми внуками, передбачені ст. 257 СК України, є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім - і, якщо це не порушуватиме права та інтереси дитини - підлягають врахуванню інтереси баби чи діда. З урахуванням обставин, встановлених у даній справі, суд вважає, що зважаючи на вік дитини, прив`язаність до баби, сталі соціальні зв`язки, психологічний стан, та повідомлений відповідачкою графік життєдіяльності [PERSON] , встановлення наступного способу побачень відповідатиме найкращим інтересам дитини: кожної першої та третьої суботи місяця з 12-00 години до 18-00 години; два тижні в період літніх канікул кожного року для сумісного відпочинку та оздоровлення за попередньою домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] . При цьому суд зауважує, що встановлений спосіб спілкування баби та онуки не порушує їхній режим, не відриває їх від нормального, звичайного середовища та не перешкоджає виконанню рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року у справі №760/15147/20. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial