Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

31.05.2021 року КОНЦЕРН «МТМ» звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води за період з 01.10.2016 року по 30.04.2021 року у розмірі 24 633 грн. 55 коп. та судові витрати у розмірі 2\~270,00 грн. Заочним рішенням суду від 06.09.2022 року позов було задоволено. 16.02.2023 року ухвалою суду заочне рішення від 06.09.2022 року скасовано, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в обґрунтування позову вказав, що КОНЦЕРН «МТМ» являється виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Позивач в період з 01.10.2016 року по 30.04.2021 рік надав відповідачам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Проте відповідачі свої зобов`язання по оплаті наданих послуг не виконують, у зв`язку з чим унеможливлює своєчасні розрахунки з КОНЦЕРНОМ «МТМ», що в свою чергу ставить під загрозу безперервність надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] в заперечення проти позову у зазначає, що в порушення перелічених вимог, позивачем не додано до матеріалів справи належних та допустимих доказів, щодо наявності заборгованості та повідомлення відповідачів про таку заборгованість. Відповідачу про наявність заборгованості стало відомо після ознайомлення із матеріалами даної справи 18.02.2022 року. Тобто, в матеріалах справи відсутні докази отримання та/або направлення відповідачам по справі платіжних документів, в яких передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу у відповідні місяця. Отже, матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідачів належним чином про наявність заборгованості. Позивачем не надано детальний та обґрунтований розрахунок суми боргу за період з 01.10.2016 року по 30.04.2021 рік із розбивкою помісячно, не наведено формулу та/або методику розрахунку, відсутні посилання на тариф, який було застосовано при нарахуванні суми заборгованості у відповідні місяці, посилання на нормативно-правовий акт у відповідності до якого було розраховано дану суму, у зв`язку із чим у відповідача відсутня можливість перевірити правильність розрахунку та надати свій контррозрахунок. Позивачем не надано первинну бухгалтерську документацію (банківські виписки, докази оплати, тощо) за період з 01.10.2016 року по 09.02.2022 рік за надані послуги за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] . Отже, сума заборгованості недоведена та не підтверджена наявними та допустимими доказами, а розрахунок проведено некоректно. Крім того, вимоги про стягнення боргу повинні бути заявлені в межах 3-річного строку позовної давності, перебіг якого повинен починатися з моменту настання строку сплати чергового щомісячного платежу, тобто в даному випадку з 21 числа місяця, наступного за розрахунковим, щодо кожного чергового щомісячного платежу. Так, позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.10.2016 року. Плата за жовтень 2016 року повинна бути внесена відповідачами до 20.11.2016 року, у випадку несплати 3-річний строк позовної давності починається з 21.11.2016 року і скінчив відповідно 21.11.2019 \~ \~ \~ \~ року. Аналогічно за іншими подальшими щомісячними платежами. Беручи до уваги, що з даним позовом позивач звернувся до суду 31.05.2021 року, враховуючи вищевикладені вимоги діючого законодавства, в межах 3-річного строку позовної давності підпадають позовні вимоги в межах за період з 01.11.2018 року по 30.04.2021 року в розмірі (за непідтвердженими даними позивача) 15\~351 грн. 31 коп. Позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.10.2016 року по 30.04.2016 року в розмірі 9\~282 грн. 24 коп. заявлені поза 3-річним строком позовної давності без поважних причин пропуску цього строку, у зв`язку з чим вважає, що в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Представником позивача було надано письмові пояснення, за якими зазначає, що якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2018 року у справі № 663/2070/15-ц). У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення з 01.10.2016 року по 30.04.2021 року в розмірі 24\~633 грн. 55 коп. Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем до позовної заяви відповідачами було виконано періодичні оплати заборгованості, а саме: у лютому 2019 року на суму 1\~084 грн. 50 коп.: у червні 2019 року 200,00 грн.; у вересні 2019 року 200,00 грн.; у листопаді 2019 року 200,00 грн.; у грудні 2020 року 100,00 грн.; у січні 2021 року 300,00 грн. Платежі, які були здійснені, є підставою для переривання строку позовної давності, оскільки були внесені на погашення заборгованості, а також внесені у між опалювальний період, що дає підстави вважати, що відповідачам було відомо про борг, і своїми оплатами вони його визнають. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі до суду не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені судом своєчасно та належним чином, причини їх неявки суду невідомі. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. КОНЦЕРН «МТМ» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою. Відповідно до п. 2.1 Статуту КОНЦЕРНУ «МТМ», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови № 99р від 08.04.2013 року, основною метою діяльності КОНЦЕРНУ «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Згідно з п. 1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг(виконавець) і фізичною та юридичною особою(споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відносяться до комунальних послуг. КОНЦЕРН «МТМ» надає послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою та розрахунком заборгованості, особовий рахунок відкритий на ім`я [PERSON] та [PERSON] № [NUMBER] . Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 256240618 від 13.05.2021 року вбачається, що співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] та [PERSON] (по 1/2 частці). Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі коли житлове приміщення належить одній особі на праві приватної власності, а інші особи мають тільки право користування, то належним відповідачем за позовами про стягненню заборгованості за комунальні послуги є власник житлового приміщення. Відповідно до ухвали ВССУ від 20.11.2013 року по справі № 6-29503св13 зазначено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України). На підтвердження вартості надання послуг та отримання таких споживачем, КОНЦЕРН «МТМ» надав довідку про нарахування наданої послуги по особовому рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , згідно з якою нараховано заборгованість з оплати за послуги теплопостачання та постачання гарячої води в сумі 24\~633 грн. 55 коп. за період з 01.10.2016 року по 30.04.2021 рік. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630). Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18.08.2017 року № 633, чинної з 30.08.2017 року). Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. Суд вважає за необхідне зазначити, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Відповідач [PERSON] у своєму відзиві просить застосувати строк позовної давності. Позивач звернувся із позовом 31.05.2021 року, заборгованість виникла з 01.10.2016 року. Отже, загальний строк позовної давності для стягнення заборгованості за вказаний період повинний розраховуватись з червня 2018 року (оскільки оплата за травень 2018 року повинна проводитись до 20.06.2018 року). Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Як вбачається з матеріалів справи відповідачем жодних оплат за надані послуги до червня 2018 року здійснено не було. Отже, загальний строк для стягнення заборгованості за вказаний період повинний розраховуватись з червня 2018 року. За період з червня 2018 року по 30.04.2021 року по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , нараховано заборгованість з оплати за послуги теплопостачання та постачання гарячої води в сумі 13 266 грн. 81 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати підлягають пропорційному стягненню з відповідачів. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 2\~270,00 грн., оскільки позов задоволений частково (53%), стягненню підлягає судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 1 203 грн. 10 коп.

Outcome: partial