Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

10.12.2022 року позивач шляхом формування документів в системі «Електронний суд» звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за борговою розпискою, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 9000,00 дол. США основного боргу (еквівалент 329130,00 грн.), 18000,00 дол. США відсотків за користування позикою за період з 13.12.2019 року по 09.12.2022 року (36 місяців х 500 дол. США) (еквівалент 658260,00 грн.), а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 13.12.2019 року позивач надав у борг відповідачу 9000,00 дол. США, що підтверджується складеною і підписаною відповідачем борговою розпискою. Позика є відсотковою та складає 500,00 дол. США на місяць. За умовами розписки позика підлягала повернення до 13.03.2020 року. На день подання позовної заяви відсотки за користування позикою з 13.12.2019 року по 09.12.2022 року за 36 місяців становлять 18000,00 дол. США. Відповідач незважаючи на встановлений та погоджений у розписці порядок та умови повернення грошових коштів, уникає виконання грошових зобов`язань. Неодноразові звернення позивача щодо повернення боргу відповідачем ігноруються. На початку серпня 2021 року відповідач запропонував повернути кошти за допомогою криптовалюти, для чого позивач мав створити електронний гаманець на зазначеній відповідачем платформі. 10.08.2021 року позивач та відповідач провели зустріч, на якій також був присутній знайомий відповідача, який зазначив, що цього ж дня перерахує позивачу всю суму заборгованості відповідача конвертовану у криптовалюту. Знайомий відповідача попередив позивача, щоб останній не продавав криптовалюту до 31.08.2021 року. 10.08.2021 року у відкритому позивачем електронному гаманці з`явився запис на сума, яка мала бути еквівалентною 20000,00 дол. США. 31.08.2021 року позивач неодноразово телефонував відповідачу щодо можливості продати криптовалюту, але відповідач не відповідав. Цього ж дня позивач здійснив продаж валюти на одній із бірж, але сума була заблокована біржою з визначенням, що контракт, за яким позивач отримав криптовалюту, є недійсним (шахрайським). Позивач здійснив запит до адміністратора свого електронного гаманця, який також підтвердив фейковість, тобто недійсність контракту, за яким позивач отримав криптовалюту. 31.08.2021 року позивач повідомив відповідача про виниклу ситуацію, а саме про те, що схема, за якою товариш відповідача перерахував позивачу криптовалюту є шахрайською. Відповідач таку ситуацію заперечив та зазначив, що саме позивач винен у блокуванні валюти. Відповідач наголошував, що його товариш спробує повернути заблоковану валюту і при цьому боржник постійно зазначав, що повернув позивачу борг, а якщо позивач хоче отримати готівку, то він має повернути криптовалюту. За вказаних обставин позивач вважає, що відповідач не повернув йому кошти та відповідно не виконав свого грошового зобов`язання. Розписка, на підставі якої позивач просить стягнути заборгованість, містить умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення. Наявність оригіналу розписки у позивача, є підтвердженням наявності боргу відповідача. У розписці вказано, що позика є відсотковою і розмір відсотків чітко вказаний у розписці - 500,00 дол. США на місяць, тож відсотки за користування позикою (36 місяців х 500) становлять 18000,00 дол. США, за період з 13.12.2019 року по 09.12.2022 року. Ухвалою суду від 20.12.2022 року позову заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 27.12.2022 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 07.07.2023 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 07.07.2023 року до суду надійшли письмові пояснення представника відповідача, у яких представник вказує, що при проходженні будь-якої операції засобами криптовалюти стягується відповідна плата за операцію з відправника платежу, а також відбувається перевірка криптовалюти щодо реєстрації в системі, факту її генерації (майнінгу) тощо. Всі ці параметри перевірки виглядають як набір цифрових кодів. У даному випадку цей код має вигляд [NUMBER]. На відміну від банківських установ, де перевірка законності валюти здійснюється тільки Центробанком, у криптогаманцях перевірка здійснюється системою блокчейн. Якщо хоч одна цифра криптовалюти під час перевірки на якомусь її етапі в процесі використання криптовалюти не співпадає із кодом, який був присвоєний криптовалюті під час її створення шляхом майнінгу, операція блокується, а актив випадку заморожується. Із відкритих ресурсів перевірки блокчейну криптовалюти вбачаються операції з криптогаманця позивача щодо спірної криптовалюти. Так, наявні дві транзакції зарахування на криптогаманець 20000 USDT і списання 19500 USDT з криптогаманця. Вказаний код криптовалюти в першій транзакції - зарахування на криптогаманець позивача - співпадає із кодом криптовалюти еквівалентній 20000 USDT. Отже, зарахування відбулось, що і підтверджує у своєму листуванні позивач. Вказане означає, що дана криптовалюта у розмірі 20000 USDT під час транзакції пройшла перевірку системи та верифікацію криптовалюти, і була зарахована на криптогаманець, що підтверджує і сам позивач. Також в системі реєструється кількість операцій з даною криптовалютою і на момент зарахування на криптогаманець позивача, кількість таких операцій сягає 12998893 операції. Крім того, в системі блокчейн зареєстрована платіжна вимога позивача щодо списання 19500 USDT, але ця сума не дійшла до кінцевого одержувача. На скріншоті видно, що у рядку, де позивач намагається відправити криптовалюту зі свого криптогаманця, в колонці «К» одержувач, напис - Fake_Phishing4684. Fake_Phishing4684 означає, що «У цій транзакції використовується токен або адреса з поганою репутацією. Будь-ласка будьте обережні, якщо вирішите взаємодіяти з токеном або адресою». Позивач намагався використати 19500 USDT з отриманих від відповідача на оплату платіжної вимоги чи перерахування клієнта, який не веріфікований системою блокчейн або таким чином, що суперечить регламенту блокчейн. Оскільки операція зарахування 20000 USDT від відповідача на криптогаманець позивача, як і майже 13 млн. операцій з цією ж криптовалютою, була успішна, то термін «погана репутація» не застосовується до даної криптовалюти. Таким чином, блокування 19500 USDT сталося з вини позивача через використання способу платежу чи переведення криптовалюти в готівку, які не відповідають регламенту системи блокчейн. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що позивач звернувся до суду про стягнення боргу за борговою розпискою від 13.12.2019 року та відсотків за користування позикою, оскільки відповідач отримавши кошти у борг, цих коштів та відсотків не повернув і ігнорує звернення позивача з цього приводу. Відповідач запропонував повернути борг криптовалютою, для чого позивач мав створити криптогаманець і не чіпати валюту до 31.08. 2021 року. Позивач виконуючі зазначені вказівки створив криптогаманець та не чіпав валюту до 31.08.2021 року, але коли 31.08.2021 року він намагався продати валюту на біржі, біржа її заблокувала зазначивши, що це шахрайство і недійсний контракт, відповідач такий факт заперечує і каже, що у блокуванні валюти винний позивач. Поряд із цим, сторона позивача долучила до матеріалів справи переписку позивача з платформою, згідно якої валюта переслана позивачу не є USDT і цей токен фальшивий. Цей USDT не має ніякої цінності і його не можна ні зняти, ні обміняти. Таким чином, відповідач кошти позивачу не повернув. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що не міг вчасно повернути кошти, але не відмовлявся від їх повернення та не ігнорував позивача. Позивач попрохав відповідача надати йому якусь заставу, тому позивачу було надано криптовалюту і він не мав нею користуватись до 01.09.2021 року, а не до 31.08.2021 року. Чому валютою не можна було користуватись до 01.09.2021 року відповідачу не відомо. Саме позивач заблокував валюту і відповідач тепер винний, і відповідачу, і своєму знайомому, який робив переказ валюти. Відповідач вказує, що не є спеціалістом у криптовалюті і не знає як її розблокувати. Криптовалюту відправляв не відповідач, а його товариш [PERSON] , який за відповідача перерахував криптовалюту, оскільки на той час він торгував такою валютою. Сам відповідач не має відношення до криптовалют та електронних майданчиків. Від боргу відповідач не відмовляється, не вважає себе невинним, навпаки вважає, що винний, але не мав коштів для їх повернення ні на час настання строку повернення, ні на теперішній час. Відповідач мав вкласти позичені кошти у бізнес, але цього не вийшло, почався ковід, а потім війна. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та оглянувши Інтернет-Сайт Etherscan за кодом [NUMBER], оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Згідно наявної в матеріалах справи копії розписки: «Я, [PERSON] , 1978 року народження, що мешкаю в [ADDRESS] (паспорт ІD-картка: запис 19780103-03570, № [NUMBER] , від 23.07.18, дійсний до 23.07.28) ІНН [NUMBER] даю цю розписку громадянину України [PERSON] , 1971 року народження, мешкає [ADDRESS] , в тому, що я [PERSON] отримав від [PERSON] у борг гроші 9000,00 (дев`ять тисяч) доларів США. Позика відсоткова 500 (п`ятсот) доларів США на місяць. Зобов`язуюсь повернути позику у строк до 13.03.2020 р. Написано власноруч. 13.12.19. /підпис/ / [PERSON] /» (а.с. 6). Як вбачається з матеріалів справи та пояснень учасників судового розгляду, сторони погодили повернення позики шляхом зарахування криптовалюти на криптогаманець позивача і 10.08.2021 року на відповідний гаманець позивача надійшло зарахування з абревіатурою 20.000 USDT. У подальшому (31.08.2021 року), при намаганні позивача здійснити операції із цією валютою відбулось блокування, що визнано та не заперечувалось сторонами спору. За змістом наявної в матеріалах справи переписки позивача із адміністратором його криптовалютного гаманця, позивач звернувся до адміністратора свого криптогаманця з наступним запитом: «https://etherscan.io/tx/0x8b0c174eb7f6cdabe5f029b45c57ba641ea82f63afe7241e36533eaecd6bda98 для цієї транзакції не здійснюється переказ, оскільки біржа Binance каже, що ця монета не є USDT. Чи можна повернути ці монети назад на обмін? Binance каже, що це можливо, але потрібно заповнити заявку на повернення, але при поверненні видає помилку, що мій гаманець USDT недійсний» (а.с. 81). 02.09.2021 року адміністратор гаманця відповів: «Дякуємо за звернення. Зверніть увагу, що токен у транзакції, який ви нам надали, є фальшивим USDT. Він не має жодної цінності на ринку, тобто його не можна буде зняти чи обміняти» (а.с. 81). 03.09.2021 року позивач звернувся до адміністратора свого криптогаманця з наступним запитом: «10.08.2021 20 тис. USDT було переведено на мій гаманець з гаманця [NUMBER]. 31.08.2021 я спробував продати отримані токени на біржі, але гроші були заблоковані Binance, а ваша служба підтримки сказала мені, що токени підроблені. Після цього я звернувся до власника гаманця з проханням повернути мені справжні токени, а не фейкові, але він відмовляється, пояснюючи це тим, що надіслав мені справжні токени і навіть відповідь від вашої служби підтримки не є підтвердженням акту шахрайства з його боку, а блокування токенів Binance, на його думку, є незаконним і свідчить про шахрайство з боку Binance. Скажіть мені: по-перше, як я можу довести власнику гаманця [NUMBER], що він не передавав мені справжні токени; по-друге, як на гаманці [NUMBER] були згенеровані підроблені токени, які власник гаманця використовує для обману людей і шахрайським шляхом, а також для дискредитації вашого гаманця; по-третє, що потрібно зробити, щоб повернути та зарахувати передані токени на мій гаманець, щоб повернути їх власнику гаманця [NUMBER]; по-четверте, як я міг визначити нереальність отриманих токенів, якщо в моєму гаманці про це не було інформації (а.с. 80). 05.09.2021 року адміністратор криптовалютного гаманця позивача відповів наступне: «Нам прикро почути про ваш досвід. 1) Ви можете довести власнику гаманця, що він надіслав вам підроблені токени, показавши адресу контракту підроблених токенів USDT, які ви отримали; 2) Кожен може генерувати токени, тому у світі криптовалют багато шахраїв; 3) На жать, ми не змогли вам у цьому допомоги; 4) Ви можете визначити нереальність токенів, перевіривши їх контрактну адресу та уникаючи сумнівних пропозицій та шахрайства в цілому» (а.с. 79). В судовому засіданні суд за участі представника позивача та відповідача здійснив огляд Інтернет-сайту Etherscan за кодом [NUMBER]. З цього ж сайту суду надавались викопіювання стороною відповідача на підтвердження своїх заперечень проти позову. В результаті огляду встановлено наступне. Код [NUMBER] в мережі Інтернет надає лише одне посилання перейшовши за яким, відкривається сайт Etherscan з транзакціями та переводами токенів за вказаним кодом. Зі змісту транзакцій вбачається перерахування токенів на адресу позивача та його намагання розпорядитись валютою на біржі Бінанс, однак у стовпчику «до кого» наявний напис «Підроблений фішинг» (а.с. 95). Перейшовши до розділу «Перекази токенів (ЕRC-20)» відкриваються дві останні події переказу токенів на адресу позивача, та подальшого переказу токенів позивачем (а.с. 96). У стовпчику «Токен» навпроти обох транзакцій наявні написи «ТОКЕН ЕRC-20*» та містяться червоні трикутники з білим знаком оклику всередині. Інформація щодо цих червоних трикутників з білим знаком оклику всередині надає наступний текст: «Переданий токен має погану репутацію. Будь ласка будьте обережні, якщо ви вирішите взаємодіяти з цим токеном». Суд також зазначає, що згідно відкритих даних інтернет мережі, Binance - це сервіс обміну криптовалют. Сервіс обміну криптовалют, також криптобіржа, криптовалютна біржа, біржа цифрових валют - це онлайн-сервіс, який дозволяє клієнтам обмінювати криптовалюти на інші активи, наприклад, звичайні фіатні гроші або інші цифрові валюти. Binance є найбільшою у світі криптобіржею, з найбільшими цифровими активами. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суд має виявити справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Вивчивши зміст розписки від 13.12.2019 року, інші наявні в матеріалах справи докази та встановивши обставини справи, у тому числі на підставі наданих самим відповідачем пояснень в суді, суд дійшов висновку, що між [PERSON] (як позикодавцем) та [PERSON] (як позичальником) склались відносини, що випливають із договору позики. Зміст розписки свідчить про укладення між сторонами саме договору позики. Суд дійшов висновку, що позивач обґрунтовано вимагає стягнення з відповідача позичених останньому коштів в сумі основного зобов`язання у розмірі 9000,00 дол. США, оскільки повернення коштів у вигляді криптовалюти не відбулось. При цьому, суд не приймає до уваги заперечення сторони відповідача про те, що борг був повернутий криптовалютою, а її блокування відбулось з вини позивача, оскільки як встановлено судом (про що зазначалось вище), вже під час надходження валюти до гаманця позивача у транзакції містився напис «Переданий токен має погану репутацію. Будь ласка будьте обережні, якщо ви вирішите взаємодіяти з цим токеном». Тобто, саме переданий позивачу токен мав погану репутацію, що призвело до блокування валюти при намаганні позивача здійснити операції із нею на криптобіржі Binance, яка в свою чергу, судячи з відкритих джерел, є великим та авторитетним сервісом обміну криптовалют. Крім того, згідно відповіді адміністратора криптогаманця позивача, токен у транзакції є фальшивим USDT, не має жодної цінності на ринку і його не можна зняти чи обміняти. За наведених обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача основної суми боргу за договором позики в розмірі 9000,00 дол. США. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача 18000,00 дол. США як відсотків за користування позикою, розмір яких передбачений змістом розписки, а саме - 500,00 дол. США щомісячно, суд зазначає наступне. Статтею 1048 ЦК України, визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зі змісту боргової розписки вбачається, що позика є відсотковою та становить 500,00 дол. США на місяць, що дорівнює 5,6% від суми основного зобов`язання в розмірі 9000,00 доларів США. Позика видавалась відповідачу строком на три місяці до 13.03.2020 року, отже за час користування позикою відповідач має сплатити позивачу 1500,00 дол. США (500 х 3 місяці), а подальше нарахування передбачених розпискою відсотків не ґрунтується на законі і відповідно такі вимоги не підлягають до задоволення, оскільки після закінчення строку кредитування (після 13.03.2020 року) кредитор має право лише на отримання коштів відповідно до ст. 625 ЦК України, однак такої вимоги позивачем не заявлено, і останній вимагає стягнення 18000,00 дол. США саме як відсотків за користування позикою, розмір яких визначений змістом розписки. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 сформувала правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного у справі №912/1120/16 від 04.02.2020 року, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за борговою розпискою від 13.12.2019 року в загальній сумі 10500,00 дол. США, яка складається з: 9000,00 дол. США - основний боргу; 1500,00 дол. США - відсотки за користування позикою. В іншій частині позов задоволенню не підлягає. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений останнім судовий збір за подання позовної заяви пропорційно до частини задоволених позовних вимог, що становить 3850,82 грн. Щодо витрат позивача на правову допомогу в сумі 10000,00 грн., суд не вбачає підстав для стягнення зазначених коштів, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вказаної суми. У матеріалах справи міститься ордер та копія договору про надання правової допомоги №2 від 01.06.2022 року, у якому конкретної суми гонорару в розмірі 10000,00 грн. не зазначено, а акту виконаних робіт, детального опису цих робіт та квитанції про сплату коштів суду не подано. Заяви в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представником позивача суду не заявлялось. На підставі викладеного,

Outcome: partial