Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»», треті особи: приватний виконавець Клименко Роман Васильович, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів. Позовні вимоги мотивовано тим, що 25.09.2020р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №50449. Даним виконавчим написом вирішено стягнути з позивача заборгованість в сумі 11 975,00 грн. за кредитним договором №AG1755824 від 27 вересня 2019 року на користь ТзОВ ФК «Довіра та гарантія». 05.10.2020р. представником ТОВ ФК «Довіра та гарантія» подано до приватного виконавця Клименка Романа Васильовича заяву про примусове виконання виконавчого напису №50449 від 25.09.2020 р. і 14.12.2020р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (BП № 63906325). В подальшому, з позивача за період квітень-травень 2021 року було стягнуто 14 298,73 грн., які були перераховані бухгалтерією ПК ШЕУ Дніпровського району м. Києва приватному виконавцю Клименку Р.В. на виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату. Оскільки до стягнення з позивача за виконавчим написом нотаріуса №50449 підлягала сума 11\~975,00 грн., то різницю суми 2\~323,73 грн. (14\~298, 73 грн. 11\~975, 00) приватний нотаріус отримав за свої послуги. Вказує, що жодних договорів позики (кредитних договорів) не укладав, кредитних коштів не отримував, вважає, що його права та законні інтереси були порушені зі сторони відповідача в зв`язку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом. Окрім того, вказав що відповідачем та третіми особами суду не може бути надано доказів того, що договір позики від 27.09.2018р. був посвідчений нотаріально. При цьому, сам зміст копії даного кредитного договору не підтверджує його нотаріальне посвідчення оскільки останній не містить відповідного посвідчувального напису нотаріуса та не виконаний на спеціальному бланку. Зазначив, що укладений кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №50449 вчинений 25.09.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., за яким відбулося стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Довіра та гарантія» грошових коштів; стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (код ЄДРПОУ 38750239) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) безпідставно набуті грошові кошти в сумі 11\~975 (одинадцять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) грн. 00 коп. та стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Довіра та гарантія» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5\~000 (п`ять тисяч) грн. Представником позивача [PERSON] адвокатом Чеботар Вадимом Володимировичем подано заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та гарантія» на адресу суду надіслано відзив, у якому представник заперечив проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається виключно на відсутність документів, на підставі яких могла виникнути заборгованість. Зазначив, позивач стверджує, що не укладав договору позики та не отримував коштів, а документи (паспорт) на підставі яких укладено кредитний договір були втрачені, однак при цьому, позивачем не надано до суду даних про видачу йому нового паспорта. Крім цього, ТОВ «ФК Довіра та гарантія» зазначає, що виконавчий напис було вчинено відповідно до вимог діючого законодавства, розмір заборгованості за кредитним договором був безспірний, нотаріусу були надані всі необхідні документи на підтвердження безспірності розміру заборгованості та оригінал кредитного договору. Вказав, що позивачем не доведено жодної обставини, на які він посилається в обґрунтуванні заявлених позовних вимог, тобто не обґрунтовано жодної з вимог як того вимагає чинне законодавство. Вказав, що позивачем не надано доказів того, що на момент звернення до суду ним були понесені витрати на правничу допомогу. Представлений договір про правову допомогу, акт приймання-передачі робіт, копія свідоцтва підтверджують лише факт надання такої допомоги, однак не підтверджують понесення позивачем витрат на її оплату. Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. в судове засідання не з`явився, про причини неявки не сповістив, про дату та час судових засідань повідомлявся належним чином. Однак, на виконання ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.02.2023 року надіслав на адресу суду запитувані судом докази, а саме: копію договору позики №AG1755824 від 27.09.2018; копію загальних умов договору кредитної лінії та копію виконавчого напису. Третя особа Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про причини неявки в судове засідання не повідомив, будучи повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2023 р. витребувано у Житомирського обласного державного нотаріального архіву належним чином засвідчені копії документів, що стали підставою для видачі виконавчого напису №50449 від 25.09.2020 року, який стосується стягнення грошових коштів з [PERSON] . На виконання вищезгаданої ухвали Житомирським обласним державним нотаріальним архівом на адресу суду надіслано копії документів на підставі яких було вчинено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. виконавчий напис зареєстрований в реєстрі №50449 від 25.09.2020 р. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», а саме: копія виконавчого напису, копія заяви на вчинення виконавчого напису, копія довідки про ідентифікацію та копію договору позики №AG1755824 від 27.09.2018. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення позивача, викладені у відзиві на позов пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Предметом позову у даній цивільній справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі «ЦК України») кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати і, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону), зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі «Порядок вчинення нотаріальних дій», «Порядок»). Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі «Перелік»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до підпункту 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Згідно із приписами підпунктів 5.1. та 5.2. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»). Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Як встановлено судом,\~25 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай.О.В. вчинено виконавчий напис №50449 про стягнення з [PERSON] за кредитним договором AG1755824 від 27 вересня 2018 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами №06112018/DG від 06 листопада 2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». Строк платежу за Кредитним договором AG1755824 від 27 вересня 2018 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості здійснено за період з 06 листопада 2018 року по 11 березня 2020 року. Сума заборгованості\~складає 10\~975,00\~грн.,\~в тому\~числі:\~прострочена заборгованість\~за сумою\~кредиту становить\~5\~000,\~00\~грн.;\~прострочена заборгованість\~по несплаченим\~відсоткам за\~користування кредитом\~становить 975,\~00\~грн.;\~строкова заборгованість\~за штрафами\~і пенями\~становить 5\~000,\~00\~грн.;\~плата за\~вчинення виконавчого\~напису\~1\~000,\~00\~грн.;\~загальна сума\~що підлягає\~стягненню \~11\~975,\~00\~грн.\~ (а.с. 159). Відповідно до ст 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Правова підстава - це наявність заборгованості за кредитним договором, який є чинним, укладений відповідно до вимог чинного законодавства, то такі не заслуговують на увагу та не спростовують правильності згаданих висновків, оскільки вказані кошти не були сплачені позивачем добровільно, а їх стягнення відбулось примусово, шляхом відрахування із заробітку на підставі оскаржуваного виконавчого напису. (а.с.19-20). У разі якщо відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" вважає, що у [PERSON] наявна заборгованість за вказаним кредитним договором, то воно не позбавлене права звернутися до суду із позовом про стягнення такої заборгованості. В той же час, в матеріалах справи не міститься належного доказу, що підтверджує безспірність заборгованості позивача боржника [PERSON] та встановлює прострочення виконання ним зобов`язань за Кредитним договором AG1755824 від 27 вересня 2018 року. Наявна в\~матеріалах справи\~нотаріуса Виписка\~з особового\~рахунка за\~кредитним договором\~№ AG1755824\~від 27\~вересня 2018\~року [PERSON] \~(а.с.161)\~не є\~належною формою\~документу,\~що підтверджує\~безспірність заборгованості\~боржника та\~встановлює прострочення\~виконання зобов`язання,\~оскільки дана\~виписка не\~містить інформації\~щодо почергового\~погашення кредитної\~заборгованості,\~механізм її\~виникнення,\~а містить\~лише самостійно\~відображену стягувачем\~інформацію щодо\~розміру заборгованості\~за кредитом\~та штрафами\~і пенями\~за користування\~ним (а.с. 161) Судом не встановлено, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису у розпорядженні приватного нотаріуса Горай О.С. містився належний документ, що підтверджує безспірність заборгованості боржника та встановлює прострочення виконання зобов`язання за Кредитним договором № AG1755824 від 27 вересня 2018 року. При цьому, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Натомість, зі змісту оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період 06 листопада 2018 року по 11 березня 2020 року, що свідчить про те, що вказана сума заборгованості не вважається безспірною. Статтею 89 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, яка набрала законної сили з моменту проголошення, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, якою залишено без змін постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, а не з 01.11.2017 як зазначено приватним нотаріусом. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), якого суд застосовує до даних спірних правовідносин. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (постанова Верховного Суду від 23.06.2020 у справі N 645/1979/15-ц). На спростування викладено стороною відповідача не надано суду докази того, що виконавчий напис №50449 від 20 вересня 2020 року було вчинено на підставі оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору. Отже, проаналізувавши матеріали справи суд дійшов висновку, що виконавчий напис №50449 від 25 вересня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.В. про стягнення з [PERSON] на користь\~Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» - 10\~975,00 грн. заборгованості та 1 000,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису вчинено з порушенням вимог закону, оскільки суду не надано доказів на підтвердження того, що для його видачі були достатні правові підстави, у зв`язку з чим суд знаходить підстави для визнання даного виконавчого листа таким, що не підлягає до виконанню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Докази, які б спростовували доводи позивача в матеріалах справи відстуні, і відповідачем не спростовані. Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано угоду про надання правової допомоги №11 від 18 липня 2022 року, акт №1 приймання-передачі надання послуг (виконання робіт) до Договору про надання правової допомоги №11 від 18 липня 2022 року та квитанція до прибуткового ордера №3 від 18 липня 2022 року, з якої вбачається що вартість послуги становила 5 000 грн. (а.с. 21-23), тому на користь позивача з відповідача\~Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» слід стягнути вказану суму правової допомоги. Згідно квитанції від 21.07.2022 р. позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1984,80 грн. (а.с.26). Враховуючи те, що судове рішення ухвалене на користь позивача, то з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути вказану суму витрат на сплату судового збору. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 610, 623, 1054 ЦК України, ст.ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595

Outcome: approved