Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Опорного закладу «Конятинський ліцей» Конятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, третя особа Конятинська сільська рада Вижницького району Чернівецької області про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення від обов`язків класного керівника та про переведення в «Самаківську гімназію». В позові вказує, що 21.02.2022 року, наказом Конятинського опорного закладу загальної середньої освіти I-III ступенів за №19-к від 18.02.2022 року її було призначено на посаду соціального педагога Конятинського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів з тижневим навантаженням відповідно до тарифікації, із внесенням запису у трудову книжку відповідно до наявної у неї професійної кваліфікації за спеціальністю «Соціальна робота», «Соціальний педагог, практичний психолог у закладах освіти», викладач соціальної педагогіки у вищих навчальних закладах». Крім посади соціального педагога, у Конятинському опорному закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів, а після перейменування у Опорному закладі «Конятинський ліцей» Конятинської сільської ради, із 01.09.2022 року виконувала обов`язки класного керівника сьомого класу до 02.01.2023 року 02.01.2023 року директором Опорного закладу «Конятинський ліцей» Конятинської сільської ради [PERSON] без будь-яких попереджень, був виданий незаконний наказ №76-К про звільнення її від обов`язків класного керівника сьомого класу, у зв`язку із порушенням нею обов`язків класного керівника, що призвело до бійки учнів у закладі, під час перерви 28.12.2022 року. Окрім того, у той же день, 02.01.2023 року директором Опорного закладу «Конятинський ліцей» Конятинської сільської ради [PERSON] був виданий ще один незаконний наказ № 76-К1 про її переведення у Філію «Самаківська гімназія» Опорного закладу «Конятинський ліцей» Конятинської сільської ради. Із вищезгаданими наказами № 76-К від 02.01.2023 року та № 76-К1 від 02.01.2023 року директора Опорного закладу «Конятинський ліцей» Конятинської сільської ради Дмітроняка В.О. позивач не погоджується, вважає їх незаконними і такими що порушують її права. Позивач в позові вказує, що наказ №76-К від 02.01.2023 року про звільнення її від обов`язків класного керівника сьомого класу, через нібито порушення нею обов`язків класного керівника, є незаконним, нічим не обгрунтованим, прийнятим без будь-яких доказів, що доводили б порушення нею обов`язків класного керівника. Згідно із п. 2.2. Положенням про класного керівника навчального закладу системи загальної середньої освіти, що було затверджено Наказом Міністерства освіти і науки України за N 434 обов`язки класного керівника не можуть бути припинені до закінчення навчального року. У виняткових випадках з метою дотримання прав та інтересів учнів (вихованців) та їх батьків зміна класного керівника може бути здійснена протягом навчального року. Інцидент, що стався 28.12.2022 року між дітьми у школі і який ставлять їй у вину, є справді прикрим і доволі серйозним, і кожний такий випадок потребує детального вивчення і відповідного реагування, однак він ніяк не може відноситися до виняткових випадків, де мова може йти про серйозні порушення прав та інтересів дітей з боку класного керівника. На підтвердження обґрунтованості наказу №76-К від 02.01.2023 року про звільнення її від обов`язків класного керівника, на запит адвоката, отримано копії документів, зокрема повідомлення директору ліцею від матері учениці 7 класу [PERSON] , про те, що 28.12.2022 року під час перерви її дочку [PERSON] вдарив однокласник [PERSON] , пояснення [PERSON] із інтернет мережі та пояснення чергового вчителя [PERSON] , яка будь-якої бійки не бачила, що також не доводять її вину, як класного керівника. Про видання наказу № 76-К від 02.01.2023 року про звільнення від обов`язків класного керівника вона дізналася 03.01.2023 року на нараді педагогічних працівників Опорного закладу «Конятинський ліцей» Конятинської сільської ради від директора ліцею і того ж числа звернулася із заявою на неправомірні дії директора [PERSON] до Конятинської сільської ради, де заява була зареєстрована за № 472. У згаданій заяві вона описала справжні причини, щодо видання наказу № 76-К від 02.01.2023 року про її звільнення від обов`язків класного керівника. Такими причинами є - мобінг (цькування на роботі), прояви сексизму зі сторони директора [PERSON] , неодноразові випадки морального тиску, грубого та фамільярного поводження зі-мною на робочому місці, упереджене ставлення. На її заяву Конятинська сільська рада, в особі завідувача сектору освіти, культури, молоді та спорту А.Добродійчук, надала відповідь за № 12-01-05/6 від 10.01.2023 року у якій зазначила серед іншого, що упродовж навчального року директор не має права звільнити від обов`язків класного керівника. Що стосується наказу №76-К1 від 02.01.2023 року про переведення у Філію «Самаківська гімназія» Опорного закладу «Конятинський ліцей» Конятинської сільської ради, то 02.01.2023 року вона дійсно власноручно написала заяву директору Опорного закладу Конятинський ліцей» Конятинської сільської ради Дмітроняку В.О. про переведення у Філію Самаківська гімназія», однак це було здійснено під тиском і погрозами від директора [PERSON] , які стосувалися її, а також її чоловіка [PERSON] , який теж працює у цій установі. Однак, 12.01.2023 року, порадившись із чоловіком, вирішила не піддаватися на погрози директора [PERSON] і подала заяву на ім`я директора про відкликання заяви від 02.01.2023 року, у задоволенні якої їй було відмовлено, про що свідчить резолюція на самій заяві. 26.01.2023 року вона повторно подала заяву на ім`я директора про відкликання заяви від 02.01.2023 року, у задоволенні якої їй було повторно відмовлено, про що свідчить резолюція на самій заяві. Відповідно до п.1.7, п.1.9 Статуту Опорного закладу «Конятинський ліцей» Конятинської сільської ради ( нова редакція) , розділу 1 п.2, п.5, розділу 4 п.1 Положення Філії Самаківська гімназія» Опорного закладу ««Конятинський ліцей» Конятинської сільської ради нова редакція), затверджених 26.08.2022 року рішенням XVIII сесії VIII скликання Конятинської сільської ради від 26.08.2022 року № 103-18/22, Філія «Самаківська гімназія» є територіально відокремленим структурним підрозділом Опорного закладу і не є самостійною юридичною особою публічного права. Працівники Філії приймаються на роботу директором Опорного закладу за погодженням з керівником Філії, однак моє переведення до Філії ( що фактично є новим місцем роботи у іншому населеному пункті, а значить є прийманням на роботу) відбулося без погодження з керівником Філії. Згідно із п.1 ст.32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника. Адміністрація Опорного закладу не попереджала її про переведення на іншу роботу, це сталося раптово в один день. При переведенні було змінено істотні умови праці, робота в іншому населеному пункті та 0.5% педагогічної ставки соціального педагога, замість 1,0% ставки. З врахуванням викладених обставин просить суд визнати протиправними та скасувати накази Опорного закладу «Конятинський ліцей» Конятинської сільської ради № 76-К від 02.01.2023 року про звільнення [PERSON] , від обов`язків класного керівника сьомого класу Опорного закладу Конятинський ліцей» Конятинської сільської ради та наказ № 76-К1 від 02.01.2023 року про переведення [PERSON] на роботу у Філію «Самаківська гімназія» Опорного закладу «Конятинський ліцей» Конятинської сільської ради. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили суд позов задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та надали пояснення аналогічні письмовому виступу у дебетах. Просили суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Також повідомили суд, що вразі відмови в задоволенні позовних вимог, мають намір подати протягом п`яти днів розрахунок витрат на правову допомогу. В судовому засіданні допитана в якості свідка позивач [PERSON] суду пояснила, що після повернення [PERSON] на посаду директора школи, останній упереджено відноситься до неї, весь час намагався усунути її від виконання обов`язків. Щодо інциденту який виник 28.12.2023 року між учнями то вважає, що занадто суворе покарання директором, оскільки дані випадки доволі часто бувають. Також зазначила, що письмові пояснення на вимогу директора відносно даного випадку вона не надавала, оскільки не вважала за необхідне так як вона директору надала усні пояснення. 28 грудня 2022 року її на роботі в Конятинському ліцеї не було, оскільки вона згідно графіку перебувала в Самаківській гімназії. Заяву про переведення вона написала 05.01.2023 року під тиском та погрозами, у зв`язку з тим, що її чоловік отримав повістку про виклик в військовий комісаріат. Необхідна була довідка керівництва навчального закладу про зайнятість чоловіка [PERSON] , яка дає підставу на відстрочку від служби, [PERSON] погодився видати таку довідку в обмін на її переведення. Але в подальшому 12.01.2023 року вона порадившись з чоловіком вирішила не піддаватись на погрози директора і подала заяву про відкликання заяви про переведення. Дану заяву адміністрація навчального закладу відмовилась реєструвати. Тільки повторну заяву від 26.01.2023 року було зареєстровано. Зазначила, що на нараді 03.01.2023 року директором було оголошено тільки наказ про звільнення від обов`язків класного керівника, наказ про переведення не оголошувався. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює на посаді директора Опорного закладу «Конятинський ліцей». 30.12.2022 року надійшло письмове повідомлення від матері учениці 7 класу [PERSON] про те, що 28.12.2022 року однокласник її доньки [PERSON] вдарив доньку по обличчю, внаслідок чого була носова кровотеча, шум у вусі. Коли він почав з`ясовувати то підтвердилось, що дійсно був такий випадок. В свою чергу він зажадав письмових пояснень класного керівника, але остання відмовилась надавати будь які письмові пояснення, оскільки даний інцидент вирішено з батьками учнів. Також зазначив, що в 03 січня 2023 року на нараді було оголошено два накази, після оголошення наказів [PERSON] запитала в нього чи вона може бути вільна на, що він відповів, що так. Вказав, що ніякого тиску на позивача та її чоловіка він не вчиняв, а навпаки надав довідку для пред`явлення в РТЦК про те, що [PERSON] працює в ліцеї з відповідною кількістю навчальних годин, для відстрочки від служби у ЗСУ. Також вказав, що до 26 січня 2023 року [PERSON] не зверталась з заявою про відкликання попередньої заяви про переведення. Подавши дану заяву 26.01.2023 року їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що на вакантну посаду було прийнято іншого працівника. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює на посаді завідувач сектору освіти, культури, молоді та спорту Конятинської сільської ради. Їй відомо про конфлікт який виник в навчальному закладі. Вказала, що до неї звернулась з заявою [PERSON] про те, що директором Опорного закладу «Конятинський ліцей» вчинено протиправні дії щодо видання наказу про звільнення від обов`язків класного керівника. На дану заяву нею було надав відповідь 10.01.2023 року у якій зазначила серед іншого, що упродовж навчального року директор не має права звільнити від обов`язків класного керівника Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює вчителем Довгопільської ЗОШ, в Опорному закладі «Конятинський ліцей» він працює на заміні. Так дійсно він був присутній на нараді 03.01.2023 року. На даній нараді оголошено було наказ про звільнення від обов`язків класного керівника [PERSON] , щодо оголошення наказу про переведення він не чув. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює в Опорному закладі «Конятинський ліцей» вчителем історії. Так дійсно він був присутній на нараді 03.01.2023 року. На даній нараді оголошено було наказ про звільнення від обов`язків класного керівника [PERSON] , на що він запитав чи можна було обійтись без такого рішення. Щодо оголошення наказу про переведення він не чув. Аналогічні покази в судовому засіданні надала свідок [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що вона працює заступником директора з виховної роботи Опорного закладу «Конятинський ліцей», також працює вчителем української мови. Дійсно 03 січня 2023 року на нараді директором [PERSON] було оголошено два накази, а саме про звільнення від обов`язків класного керівника [PERSON] та про переведення останньої у філію «Самаківська гімназія». Після оголошення наказів [PERSON] запитала в директора, чи вона може бути вільна на що він відповів, що так, вона встала та пішла. Після 03 січня 2023 року вона не бачила [PERSON] в школі так як останню перевели в Самаківську гімназію. Можливо [PERSON] заходила до школи, але їй невідомо. Аналогічні покази в судовому засіданні надали свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка та її представник всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не надали суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення від обов`язків класного керівника та про переведення в «Самаківську гімназію». Судом встановлено, що рішенням VI сесія VIII скликання Конятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області від 19.08.2021 року за №167-06/21 «Про реорганізацію закладу загальної середньої освіти», Самаківський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Конятинської сільської ради Путильського району Чернівецької області ( Код СДРПОУ: 25079072) було реорганізовано шляхом приєднання до Конятинського опорного закладу загальної середньої освіти_І-ПІ ступенів Конятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області та створений структурний підрозділ (філія) опорного закладу без статусу юридичної особи: Самаківський ЗЗСО І-ІІ ступенів - філія Конятинського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Конятинської сільської ради, яка знаходиться за адресою: 59213, Чернівецька область Вижницький район с. Самакова, вул. Самаківська,29, яке набуло чинності 01.09.2021 року. Рішенням XVIII сесії VIII скликання Конятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області від 26.08.2022 року за №103-18/22 «Про перепрофілювання (зміну типу), найменування Конятинського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Конятинської сільської ради Вижницького району, Чернівецької області та його філії» було змінено тип та найменування Конятинського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Конятинської сільської ради Вижницького району, Чернівецької області та його філії на Опорний заклад «Конятинський ліцей» Конятинської сільської ради та Філію «Самаківська гімназія» Опорного закладу «Конятинський ліцей» Конятинської сільської ради /а.с.7/. 21.02.2022 року, наказом Конятинського опорного закладу загальної середньої освіти I-III ступенів за №19-к від 18.02.2022 року [PERSON] було призначено на посаду соціального педагога Конятинського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів з тижневим навантаженням відповідно до тарифікації /а.с.29/. Відповідно до наказу Конятинського опорного закладу загальної середньої освіти I-III ступенів від 01.09.2022 року, [PERSON] призначено класним керівником з 01.09.2022 року сьомого класу /а.с.33/. 02.01.2023 року директором Опорного закладу «Конятинський ліцей» Конятинської сільської ради Дмітроняком В.О. виданий наказ №76- К про звільнення [PERSON] від обов`язків класного керівника сьомого класу /а.с.39/ Як видно з даного наказу підставою звільнення від обов`язків класного керівника є порушення обов`язків класного керівника, що призвело до бійки учнів у закладі, під час перерви 28.12.2022 року учениці [PERSON] учнем 7 класу [PERSON] , що мало місце раніше із слів [PERSON] міри попередження не були прийняті класним керівником та не було доведено випадок директору закладу щодо протиправних дій учня [PERSON] та відсутність класного керівника [PERSON] , яка працює по сумісництву в «Самаківській гімназії», що не дає можливість належним чином виконувати обов`язки класного керівника в 7 класі, а також ненадання пояснень класним керівником по даному факту. Відповідно до п.1.2 Положення про класного керівника навчального закладу системи загальної середньої освіти, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України 06.09.200 року за №434 (далі по тексту Положення), - класний керівник - це педагогічний працівник, який здійснює педагогічну діяльність з колективом учнів класу, навчальної групи професійно-технічного навчального закладу, окремими учнями, їх батьками, організацію і проведення позаурочної та культурно-масової роботи, сприяє взаємодії учасників навчально-виховного процесу в створенні належних умов для виконання завдань навчання і виховання, самореалізації та розвитку учнів (вихованців), їх соціального захисту. Відповідно до\~п.1\~та п.а\~п.2\~ч.3\~ст.24\~Закону України\~"Про\~загальну середню\~освіту",\~-\~педагогічна діяльність\~вчителя включає діяльність у межах його педагогічного\~ навантаження,\~норма якого\~на одну\~тарифну ставку\~становить 18\~навчальних годин\~на тиждень; окремі\~види педагогічної\~діяльності,\~за які\~встановлюються доплати\~у такому\~співвідношенні до\~тарифної ставки: а) класне керівництво у 1-11 (12) класах - 20-25 відсотків З наведеного слідує, що класне керівництво є іншим видом педагогічного навантаження, розподіл якого згідно з ч.5 даної Статті затверджується його керівником відповідно до вимог законодавства. Згідно п.2.2. Положення та п.4.6 Статуту передбачено, що обов`язки класного керівника покладаються директором навчального закладу на педагогічного працівника або на досвідченого майстра виробничого навчання, за його згодою і не можуть бути припинені до закінчення навчального року. У виняткових випадках з метою дотримання прав та інтересів учнів (вихованців) та їх батьків зміна класного керівника може бути здійснена протягом навчального року. Отже, видання директором школи наказу про звільнення позивачки від обов`язків класного керівника не суперечить законодавству та вчинене з метою дотримання прав та інтересів учнів, оскільки як судом встановлено [PERSON] всупереч вимогам Положення та посадової інструкції класного керівника, як класний керівник 7 класу, повинна була усіма засобами сприяти і унеможливити того факту, щоб у її класі яким вона опікується як класний керівник - відбулося побиття учениці. Також необхідно зазначити, що таке звільнення не є звільненням від посади, оскільки обов`язки класного керівника покладались на позивачку як педагогічного працівника в порядку педагогічного навантаження. За правилами частини першої-третьої статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством 02.01.2023 року позивач [PERSON] подала заяву на ім`я директора Опорного закладу «Конятинський ліцей» Конятинської сільської ради Дмітроняка В.О., згідно якої просила перевести її в філію «Самаківська гімназія» Опорного закладу «Конятинський ліцей» на посаду соціального педагога 0,5 ставки основного працівника та залишити за нею 0,25 ставки місця роботи практичного психолога на час декретної відпустки основного працівника /а.с.54/. За результатом розгляду даної заяви 02.01.2023 року директором освітнього закладу [PERSON] виданий наказ № 76-К1 про переведення [PERSON] у Філію «Самаківська гімназія» Опорного закладу «Конятинський ліцей» Конятинської сільської ради /а.с.43/. 26.01.2023 року [PERSON] подала заяву (зі слів останньої повторно) на ім`я директора про відкликання заяви від 02.01.2023 року. /а.с.45/. 27.01.2023 року згідно резолюції керівника закладу Сокирко І.Ю. у задоволенні заяви відмовлено, обґрунтовуючи тим, що 18.01.2023 року прийнято іншого працівника на посаду соціального педагога. Суд відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Опорного закладу «Конятинський ліцей» Конятинської сільської ради про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення від обов`язків класного керівника та про переведення в «Самаківську гімназію» виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи \~на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа\~має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового\~або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом,\~ що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зміст ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд критично ставиться до тверджень позивача в позовній заяві та в судовому засіданні, що після подання заяви про переведення, вона 12.01.2023 року подала заяву про відкликання попередньої заяви, але її адміністрація освітнього закладу відмовила у прийнятті, оскільки позивач та її представник не надали належних та допустимих доказів на підтвердження даний тверджень. Не заслуговують на увагу твердження позивача про те, що адміністрація Опорного закладу не попереджала її про переведення на іншу роботу, це сталося раптово в один день. При її переведенні було змінено істотні умови праці, робота в іншому населеному пункті та 0.5% педагогічної ставки соціального педагога, замість 1,0% ставки, оскільки дотримання даних вимог які передбачені КЗпП застосовуються до працівників, які не надали своєї згоди на переведення. Також суд не приймає до уваги твердження в позовній заяві та в судовому засіданні позивача та його представника про те, що на позивача [PERSON] та на її чоловіка [PERSON] директор освітнього закладу [PERSON] чинився тиск та погрози, для написання заяви про переведення у філію «Самаківська гімназія», оскільки позивач та його представник в супереч вимога ст.ст.12,81 ЦПК України не довела дану обставину належними та допустимими доказами. Також слід зазначити, що позивач не скористалась своїм правом клопотати суд про допит в якості свідка [PERSON] , відносно якого зі слів позивача також чинився тиск. Суд вважає, що слід зазначити, що наказ за №79-К від 02.01.2023 року «Про звільнення від обов`язків класного керівника 7-го класу» в даному випадку не створює юридичних наслідків, оскільки як встановлено судом [PERSON] згідно наказу за №76-К1 від 02.01.2023 року переведено до філії «Самаківська гімназія», внаслідок чого остання відповідно до ст.24 Закону України "Про загальну середню освіту» автоматично втрачає статус класного керівника, так як класне керівництво є видом педагогічного навантаження. Положення частини 1 статті 100 ЦПК України містять законодавче тлумачення електронних доказів, чим є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Отже, наданий позивачем до суду диск з звукозаписом в розумінні вимог ст. 100 КАС відповідає критеріям електронного доказу та містить в собі інформацію, збережено в цифровій формі. Приписами ч.2 ст.100 ЦПК України висунуто вимоги за яких поданий до суду електронний носій набуває статусу доказу по справі. Так, електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Крім того в силу положень ч.5 ст.100 ЦПК України якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Невиконання наведених вимог процесуального закону позбавляє суд можливості оцінити такі докази на предмет їх належності та достовірності, та взагалі брати їх до уваги під час вирішення справи по суті. Тобто, копії електронних доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого ознак цифрового підпису автора. Отже, відповідно до наведених положень Закону оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора, або особи, яка подає електронний доказ проте у справі, що переглядається, наведені докази представником позивача до суду не надані. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 21 березня 2019 року у справі № 568/879/17 (провадження № 61-45041св18), «місцевим судом, на виконання вимог частини п`ятої статті 100 ЦПК України, обґрунтовано не було взято до уваги надані відповідачем паперові копії електронного доказу - знімків вмісту екрана монітора, у зв`язку із неподанням їх оригіналів та поставлення позивачем під сумнів відповідність таких копій оригіналу». Також судом враховуються висновки, сформульовані в постанові від 14.02.2019 р. в якій Велика Палата Верховного Суду, переглядаючи справу №9901/43/19 (П/9901/43/19), зазначила, що саме електронний цифровий підпис є головним реквізитом такої форми подання електронного доказу. Відсутність такого реквізиту в електронному документі виключає підстави вважати його оригінальним, а отже, належним доказом у справі. Крім того долучений до матеріалів аудіо запис проведення наради 03 січня 2023 року не відповідає також критеріям належності доказу, оскільки з вказаного запису неможливо однозначно встановити всі події які відбувались під час проведення наради, оскільки даний запис записаний фрагментом, а не повний запис наради. Слід зазначити, що аудіо запис розмови між директором школи [PERSON] та [PERSON] також не відповідає критеріям належності доказу, так як дана особа не була допитана в якості свідка та не підтвердила факт розмови. Позивач не скористалась своїм правом клопотати суд про допит [PERSON] в якості свідка. Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (постанова Верховного Суду від 10.04.2020 у справі № 522/22023/16-ц). При оцінці достатності доказів діють спеціальні правила стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність (постанова Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 910/23428/17). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень чинного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав і не ставив перед судом питання про їх витребування. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Суд звертає увагу, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)» (Постанова КЦС ВС від 20.10.2020 у справі №756/536/19, від 15.10.2020 у справі № 759/14004/15-ц, від 15.10.2020 у справі №157/398/15-ц, від 13.10.2020 № 161/4641/17, 20.10.2020 у справі № 213/112/19, від 12.10.2020 у справі № 585/2958/17, від 12.101.2020 у справі №521/7401/15, від 09.10.2020 у справі №161/7515/15-ц). Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог заявлених позивачем межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення. Враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, а тому підстав для стягнення з відповідачів судових витрат немає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed