Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

18.11.2022 року АТ «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» звернулося до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою до фізичної особи [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. Мотивуючи свою заяву тим, що [PERSON] є власником нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . АТ «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» надсилало фізичній особі [PERSON] екземпляр Договору купівлі-продажу теплової енергії № 1910 для підписання, однак даний договір відповідачем залишено по заувагою. Свої договірні зобов`язання щодо постачання відповідачу теплової енергії позивач виконав в повному обсязі, однак за період з лютого по березень 2020 року, з січня по лютий 2021 року, квітень 2021 року, листопад 2021 року [PERSON] не проводила розрахунки за спожиту теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 33 409 грн. 62 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також відшкодувати судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 2\~481,00 грн.. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.11.2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Заочним рішенням суду від 09 лютого 2023 року, стягнуто з [PERSON] на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» суму заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 66579 (шістдесят шість тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 40 коп.. Стягнуто з [PERSON] на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2\~481 гривень 00 копійок. Ухвалою суду від 11 травня 2023 року, заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» до [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за спожиту\~теплову енергію\~-\~задоволено.\~Скасовано заочне\~рішення Жовтневого\~районного суду\~міста Кривого\~Рогу Дніпропетровської\~області від\~09\~лютого 2022\~року у\~цивільній справі\~ № 212/6318/22 (2/212/3512/22). Призначено до розгляду цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 23 травня 2023 року о 13 годинні 00 хвилин. 19 вересня 2023 року за вхідним номером №20497/23 позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з фізичної особи [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму 3% річних 1576 гривень 60 копійок, пеня 10998 гривень 58 копійок, 7% штрафу 1648 гривень 75 копійок, компенсацією за інфляційні втрати у розмірі 8612 гривень 98 копійок, всього 22836 гривень 91 копійка та витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача адвокат Цуканова Н.М. позов підтримала, послалася на обставини, що зазначенні у позовній заяві. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила суд зменшити розмір грошових вимог, зо зазначенні у заяві, вхідний номер №22410/23 від 09 жовтня 2023 року. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні судом встановлено, що між сторонами по справі 28 лютого 2020 року укладено Договір купівлі продажу теплової енергії №1910 та відповідно до пункту 7.2.7 Договору, сторони погодили, що за порушення строків оплати Споживачем за отриману теплову енергію, стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної суми. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони по справі не оспорювали розмір позовних вимог позивача в наступних розмірах: 3% річних 1576 гривень 60 копійок, пеня 10998 гривень 58 копійок, 7% штрафу 1648 гривень 75 копійок, компенсацією за інфляційні втрати у розмірі 8612 гривень 98 копійок. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості по особовому рахунку інфляційні та 3% річних нараховуюся на суму заборгованості, а тому суд доходить висновку про задоволення вимог та стягнення інфляційних збитків та 3% річних в повному розмірі. Щодо заявлених позовних вимог позивача про стягнення з відповідача пені та штрафу, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦПК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тлумачення частини третьої статті 551 ЦК України свідчить, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду за наявності однієї з умов: (а) якщо він значно перевищує розмір збитків; (б) за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 727/9352/17 (провадження № 14-319цс19) зроблено висновок, що «положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Такого висновку дійшли Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 4 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, і Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц та від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц. Стаття 129 Конституції України\~визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Отже, зменшення неустойки (зокрема пені) є протидією необґрунтованому збагаченню однієї із сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення пені спрямоване на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагента на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій. З огляду на викладене, на підставі частини 3 статті 551 ЦК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру. Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.03.2021 року № 902/538/18. Враховуючи, що в Україні діє воєнний стан та беручи до уваги, що судом задоволено позовні вимоги позивача в частині стягнення інфляційних збитків та 3% річних, суд доходить висновку про стягнення пені та штрафу з позивача в значному меншому розмірі. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується приписами ст.141 ЦПК України та вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2481 гривня 00 копійок.

Outcome: partial