Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Заявник [PERSON] в порядку окремого провадження звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, зазначивши на обґрунтування заяви, що на підставі\~розпорядження (наказу)\~№ 7478\~від 25.10.1993\~року їй\~( [PERSON] )\~25\~жовтня 1993\~року видано\~свідоцтво про\~право власності\~на житло,\~згідно з\~яким вона\~є власником\~квартири,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Однак,\~в паспорті\~громадянина України\~її прізвище\~зазначено як\~« [PERSON] »,\~а в\~свідоцтві про\~право власності\~на житло\~вказано як\~« [PERSON] ».\~Вважає,\~що помилка\~в написанні\~її прізвища\~у свідоцтві\~про право\~власності на\~житло ймовірно\~виникла через\~неправильний переклад\~з російської\~на українську\~мову.\~Крім того,\~заявник зазначила,\~що 10.08.2023\~року вона\~звернулася до\~Кропивницької міської\~ради з\~заявою про\~виправлення помилки\~в написанні\~її прізвища\~в свідоцтві\~про право\~власності на\~житло,\~однак отримала\~відмову, в зв`язку з чим їй було рекомендовано для вирішення даного питання звернутися до суду. Встановлення зазначеного юридичного факту їй (заявнику) необхідно для подальшого розпорядження належним їй нерухомим майном. Ухвалою суду від 15 вересня 2023 року відкрито окреме провадження у справі з викликом в судове засідання заявника та заінтересованої особи. Заявник [PERSON] в судове засідання надала заяву, зареєстровану судом 16.10.2023 року за вх. № 26279 про розгляд справи без її участі, заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу\~ підтримала, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Кропивницької міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу повідомлений належним чином, заяви, клопотання відсутні. Зваживши доводи, викладені в заяві, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, у порядку, зокрема, окремого провадження (п. 3 ч. 2 ст. 19 ЦПК України). Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 7 ст. 19 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 1 статті 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на викладене вище та з наданих заявником до заяви письмових доказів, судом встановлено, що відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 25 серпня 2009 року Ленінським РВ УМВС України в Кіровоградський області, останній видано на ім`я [PERSON] , [INFO] . При цьому, згідно даних паспорту [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 31 травня 1967 року. Окрім того, на ім`я [PERSON] , ДПІ у м. Кіровограді 19.01.2000 року видано і ідентифікаційний номер № [NUMBER] . Поряд з цим, як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 25 жовтня 1993 року, виданого Кіровоградською міською радою народних депутатів, згідно з розпорядженням (наказом) від 25.10.1993 року № 7478, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Зазначене речове право на об`єкт нерухомого майна зареєстровано ОКП «Кіровоградське ООБТІ» за [PERSON] (запис в реєстровій книзі за № 9019/33) від 27.10.1993 року. Крім того, відповідно до архівної довідки ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 11.09.2023 року квартира за адресою: [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.10.1993 року № 7478/ Кіровоградська міська Рада народних депутатів. Реєстрова книга № 33, запис № 9019. Відповідно до відповіді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради О.Мосіна за вих. № Т-6320 від 28.08.2023 року, наданої [PERSON] на її заяву щодо виправлення помилки у свідоцтві про право власності на житло за адресою: [ADDRESS] , останній повідомлено, що для виправлення помилки у правовстановлюючому документі їй необхідно звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності зазначеної квартири заявнику. Згідно з п. 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Глава 6 Розділу IV ЦПК України, а також постанова Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995\~року №5\~«Про судову практику у\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справданої категорії, при цьому факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Відповідно до п. 6 ч. 1ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення даного юридичного факту для заявника [PERSON] має юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки та надає заявнику можливість реалізувати своє право як власника щодо розпорядження належним їй (заявнику) нерухомим майном. Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, враховуючи, що встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність заяви про встановлення юридичного факту, при цьому, під час судового розгляду, судом встановлено розбіжності у написанні прізвища заявника [PERSON] у свідоцтві про право власності на житло від 25.10.1993 року, яке є правовстановлюючим документом, де прізвище заявника зазначено як « [PERSON] », даним паспорту заявника серії [NUMBER] , виданого 25 серпня 2009 року, де прізвище заявника зазначено, як « [PERSON] », у зв`язку з чим факт належності заявнику [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документа: свідоцтва про право власності на житло від 25 жовтня 1993 року, виданого Кіровоградською міською радою народних депутатів на ім`я « [PERSON] », знайшов підтвердження з досліджених судом доказів, на підставі чого, юридичний факт підлягає встановленню. Відповідно до ч. 7 ст.\~294\~ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом, у зв`язку з чим, понесені заявником [PERSON] судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп., слід вважати по фактично понесеним заявником. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved