Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Представником, адвокатом - Мулявкою О.В., в інтересах [PERSON] (позивачка) подано до суду позов до [PERSON] (відповідачка-1) та [PERSON] (відповідачка-2), у якому просить суд: встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном прийняла спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на земельні ділянки загальною площею 2.0492 га, що складаються з чотирьох земельних ділянок площами 0,0939 га; 0,2159 га; 0,4137 га, та 1,3257 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Дмитрівської сільської ради Червоноградського району Львівської області, які належали [PERSON] , на праві приватної власності відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ № 028725, виданого 29 грудня 1999 року, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування своїх вимог щодо предмета позову представник позивачки покликається на те, зокрема, що 28.09.1970 одружилися батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] . Під час перебування в шлюбі народилося 3 (троє) дітей - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] . [INFO] помер брат позивачки - [PERSON] . Після смерті брата [PERSON] до спадкової маси увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,0492 га, що розташовані на території Дмитрівської селищної ради Радехівського району та зазначені у Державному акті на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ №028725, що виданий 29 грудня 1999 року після смерті [PERSON] . Представник позивачки, зазначає, що позивачка вступила в оперативне управління спадковим майном [PERSON] проте через відсутність належних правовстановлюючих документів, спадкових прав у встановленому порядку не оформила. Зазначає, що мати позивачки - [PERSON] та сестра позивачки - [PERSON] не заперечують щодо спадкування позивачкою майнових прав належним [PERSON] . При зверненні до нотаріальної контори позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з тим, що Державний акт серії IV-ЛВ №028725 виданий після смерті [PERSON] . Відповідачки правом на подання відзиву не скористалися. У підготовче засідання сторони участі уповноважених представників не забезпечили. Заяви, клопотання учасників справи 25.09.2023 представником позивачки - адвокатом Мулявкою О.В., подано на розгляд суду клопотання про усунення недоліків позовної заяви (а.с.72-78). 28.09.2023 [PERSON] на розгляд суду подано заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без її участі (а.с.82). 17.10.2023 [PERSON] на розгляд суду подано заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без її участі (а.с.84). 24.10.2023 представником позивачки на розгляд суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, наполягає на його задоволенні, (а.с.86). Враховуючи вищевикладене та зважаючи на вимоги частини 1, 3 статті 211, частини 1 статті 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України суд доходить висновку про можливість проведення розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 12.09.2023 позовну заяву залишено без руху (а.с.69). Ухвалою судді від 26.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.79-80). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини 28.04.1970 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області зареєстровано шлюб, про що в книзі записів актів громадського стану про одруження, зроблено відповідний запис №7. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.12). Батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджуються Свідоцтвами про народження [NUMBER] від 24.07.1978, [NUMBER] від 24.09.1986, [NUMBER] (а.с.9,15,18). 20.07.1996 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області зареєстровано шлюб, про що в книзі записів актів громадського стану про одруження, зроблено відповідний запис №6. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.10). [PERSON] помер [INFO] у віці 22 років (а.с.17). [PERSON] помер [INFO] у віці 69 років (а.с.16). Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №028725, виданого на підставі рішення ІХ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської Ради народних депутатів від 24 грудня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4894, [PERSON] є власником земельних ділянок, загальною площею 2,0492 га, які розташовані на території Дмитріввської сільської ради та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.19). Довідкою №01 від 02.01.2023, виданою виконавчим комітетом Ралехівської міської ради Львівської області встановлено, що померлий [PERSON] , [INFO] , постійно до дня смерті [INFO] проживав і був зареєстрований по [ADDRESS] . Разом з ним за даною адресою на день смерті були зареєстровані: ?? [PERSON] - [INFO] - (батько), який помер [INFO] ; ?? [PERSON] - [INFO] - (мама); ?? [PERSON] - [INFO] - (сестра); ?? [PERSON] - [INFO] - (сестра). Від імені померлого [PERSON] по Дмитрівській сільській раді заповіт не посвідчувався (а.с.20). Відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на землю частку (пай) на ім?я [PERSON] , [INFO] був виданий сертифікат [NUMBER] на підставі Розпорядження райдержадміністрації №270. Розмір земельної частки (пай) становила 2.31 умовних кадастрових га (а.с.22). Розпорядженням голови Радехівської райдержадміністрації №693 від 15 грудня 1998 року були внесені зміни до розпорядження №270 та затверджена середня земельна частка (пай) в розмірі 2,17 умовних кадастрових га (а.с.24). Розпорядженням голови Радехівської райдержадміністрації №67 від 17 лютого 1999 року надано дозвіл на розробку проекту по передачі земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В списки даного розпорядження включений [PERSON] з сертифікатом [NUMBER], реєстраційний номер 477 і площею 2,17 умовних кадастрових га (відповідно до внесених змін) (а.с.25-27). Рішенням IX-ceciї III демократичного скликання від 24 грудня 1999 року затверджено проект передачі земельних часток (паїв) та відповідно до нього виданий Державний Акт IV-В №028725 на ім?я [PERSON] (а.с.28-34). Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №69543099 від 22.07.2022 та №69543071 від 22.07.2022 спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась (а.с.55,56). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №115/02-31 від 06.04.2023 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після смерті гр. [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Червоноградського району у зв`язку з тим, що Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця (а.с.57). Довідкою №249 від 03.04.2023, виданою Старостою сіл Дмитрів, Криве, Мукані, Середнільці Радехівської міської ради Львівської області гр. [PERSON] [INFO] встановлено, що вона користується земельними ділянками площею 2,0492 га, згідно Державного акту серія IV-ЛВ номер 028725, які належали її братові [PERSON] , який помер [INFO] згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 13.11.1994, з яким постійно разом проживали і вели спільне господарство за адресою [ADDRESS] (а.с.58). Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на спадкування і неможливістю реалізації цього права через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачці у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення факту. Водночас, нормою частини 2 цієї статті ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім цього, судом застосовано норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, зокрема, встановлення факту родинних відносин та визначають обсяг суб`єктивних прав і юридичних обов`язків, якими наділені сторони у цих правовідносинах. Окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм процесуального закону, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі - Постанова Пленуму ВСУ). Так, у пункті 1 Постанови Пленуму ВСУ звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 16 постанови звернуто увагу на те, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію. Так, відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою статті 527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Згідно з приписами частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Судом, на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що на день смерті [PERSON] проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] та із померлим були зареєстровані і проживали я - [PERSON] та інші члени сім`ї. У склад до спадкової маси після смерті [PERSON] окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,0492 га, що розташовані на території Дмитрівської селищної ради Радехівського району та зазначені у Державному акті на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ №028725, що виданий 29 грудня 1999 року. [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , однак не оформила свої спадкові права. Судом встановлено, що мати померлого - [PERSON] та сестра померлого - [PERSON] не заперечують щодо спадкування [PERSON] майнових прав належних [PERSON] . Таким чином, суд доходить переконання про наявність достатніх обґрунтованих підстав вважати, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ці обставини повністю підтверджуються безпосередньо дослідженими судом доказами, які відповідають критеріям належності та допустимості, у своїй сукупності зібрані у справі докази є достатніми для прийняття рішення та сумнівів у своїй достовірності не викликають. Також судом встановлено, що позивачка позбавлена можливості юридично оформити право на спадкове майно у визначений законом спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що Державний акта на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ № 028725, виданий 29 грудня 1999 року після смерті [PERSON] Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] (право на земельну ділянку) не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом. З огляду на обґрунтованість та підставність заявлених вимог, суд вважає, що позов необхідно задовольнити повністю. На підставі статей 525, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, пунктів 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved