Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

У серпні 2023 року позивач звернулася до суду вказаним з позовом, який мотивувала таким. [INFO] у її сина [PERSON] та громадянки Російської Федерації [PERSON] народилася донька (її онука) [PERSON] . Батьки дитини не у повній мірі піклувалися про своїх дітей, зокрема, онука зростала у неблагонадійній обстановці та з самого малечку вона фактично опікувалася дитиною. [INFO] помер її син [PERSON] . Матір дитини не бере участі у її вихованні, не навідує доньку, не цікавиться її здоров`ям, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує. Крім того, з вини матері онука невзмозі отримати паспорт громадянина України. Остання, як законний представник дитини, ігноруючи листи ДНЗ «Татарбунарське професійно-технічне аграрне училище» про необхідність отримання документів, що посвідчують особу неповнолітньої, не вжила жодних заходів. Майже протягом всього сумісного проживання, відповідач зловживає алкогольними напоями та веде аморальний спосіб життя, періодично не приходить додому, а коли з`являється поводить себе неадекватно, свідком цієї поведінки є неповнолітня донька, яка втікає до неї, оскільки матір грубо поводиться з нею. Враховуючи викладене, позивач просить суд позбавити матір її онуки [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON] та призначити її піклувальником над дитиною. У підготовче засідання учасники справи не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримали повністю та просили стягнути з відповідача понесені судові витрати (вх. №5583/23-вх10.10.2023). Відповідачка згідно з поданою заявою просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечила проти позбавлення її батьківських прав відносно дитини та призначення опікуном позивача (вх.№4946/23-вх 04.09.2023). Представник третьої особи також подав суду заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечень не мав (вх. №5384/23-вх 28.09.2023). Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому засіданні за відсутності учасників справи на підставі наявних доказів. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до таких висновків. Як вбачається з заявленого позивачем позову, він обґрунтовується на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, згідно якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] , громадянин України, та [PERSON] , громадянка Російської Федерації, є батьками [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане повторно 12 березня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису №125 від 25 липня 2006 року, та копія актового запису про народження дитини №125 від 25 липня 2006 року (а.с.8, 37). Батько дитини та син позивача [PERSON] помер [INFO] , на підтвердження чого позивачем надано копію свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] , виданого 20 червня 2023 року Татарбунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі актового запису про смерть №240 (а.с. 10). Матір дитини [PERSON] , [INFO] , громадянка Російської Федерації, як вбачається з довідки-характеристики від 22 червня 2023 року №748/02-32, проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , та має двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] ; доньку [PERSON] , [INFO] . Вихованням дітей займається бабуся [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Діти проживають біля бабусі, оскільки матір має агресивний характер, зловживає спиртними напоями, не здатна забезпечити гідні умови проживання для дітей та не приймає участі у їх вихованні (а.с.13). Згідно з актом обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 19 червня 2023 року за адресою: [ADDRESS] , де остання проживає без реєстрації, подвір`я неприбране, трава на вулиці та у дворі, біля дверей сміття. [PERSON] не допустила комісію до будинку, остання вийшла та вела себе неадекватно, агресивно. Від матері дитини відчувався запах алкоголю. На запитання про те, де проживає донька, відповідала, що не знає (а.с. 11). Крім того, відповідач проігнорувала клопотання ДНЗ «Татарбунарське професійно-технічне аграрне училище» про необхідність отримання документів, що посвідчують особу неповнолітньої, не вжила жодних заходів (а.с.20), що свідчить про відсутність інтересу матері до життя та навчання дитини. Позивач у справі [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та є головою домогосподарства (а.с. 7-зворот, 22). Згідно з характеристикою за місцем проживання (а.с.14), [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , та характеризується позитивно, зарекомендувала себе як хороша господиня, постійно займається вихованням онуки [PERSON] , дитина знаходиться на утриманні бабусі; характер спокійний; займається домашнім господарством. Має добрі стосунки із сусідами (а.с. 14). На обліку у лікарів нарколога та психіатра позивач не перебуває (а.с. 15-16). Відповідно до акту обстеження умов проживання позивача від 19 червня 2023 року за адресою: [ADDRESS] , умови проживання задовільні. Для дитини є окрема кімната, створені усі необхідні умови, чисто. В наявності водопостачання та водовідведення. Онука проживає проживає разом із бабусею, мають доброзичливі відносини. [PERSON] допомагає по господарству, має усі навички самообслуговування. Бабуся піклується про онуку та хоче, щоб остання з нею проживала (а.с. 12, 21). У висновку Органу опіки та піклування Дивізійської сільської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Дивізійської сільської ради від 23 червня 2023 року №54-VIII, визнано за доцільне та таке, що відповідає інтересам дитини позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , що відповідатиме інтересам дитини (а.с.17-19). Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Кожен із зазначених факторів має місце по відношенню до доньки відповідача. Він самоусунувся від виховання та утримання дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Під час розгляду справи у суді відповідач зазначені обставини не заперечила, виявила байдужість до долі дитини, виконувати батьківські обов`язки у подальшому бажання не має, подала заяву про позбавлення його батьківських прав Така поведінка відповідача є винною по відношенню до дитини. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки. З огляду на наведені обставини, суд визнає її поведінку ухиленням від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, що згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав. Позбавлення батьківських прав відповідача є засобом захисту прав дитини та як крайній захід впливу через невиконання нею батьківських обов`язків є виправданим і співмірним та в інтересах дитини. Відповідно до ч.4 ст. 60 СК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих майнових та немайнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Положеннями ст. 58-59 ЦК України передбачено, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Згідно з п. п. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Відповідно до ст. 249 СК України опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування. У своєму поданні орган опіки та піклування Дивізійської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 10 жовтня 2023 року просив призначити позивача [PERSON] , [INFO] , піклувальником над онукою [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що особисті якості позивача відповідають вимогам, викладеним у п. п. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України, що також підтверджується матеріалами справи. На підставі викладеного, суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та ухвалює про їх задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при подачі позову.

Outcome: approved