Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання трудового договору та зобов`язання вчинити дію. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що з червня 2017 року позивач працював у ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на посаді заступника директора. В подальшому, позивач прийняв рішення про своє звільнення з займаної посади, у зв`язку з чим подав відповідну заяву та з 06.08.2020 мав бути звільнений за угодою сторін на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України згідно наказу №185-к від 04.08.2020. На підтвердження факту звільнення позивача працівник відділу безпеки направив позивачу фотографію його трудової книжки із записом про звільнення, того ж дня на платіжну картку позивача надійшло 6159,86 грн. у якості розрахунку при звільненні. Позивач вказує, що 31.05.2023 він зареєструвався на сайті ПФУ, з якого він дізнався, що продовжує працювати у ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», проте жодних виплат за це він не отримував. Крім того, як стало відомо позивачу, наказ про його звільнення був скасований, тому він продовжує перебувати на посаді заступника директора підприємства. У зв`язку із вказаними обставинами позивачем 13.06.2023 направлено заяву про своє звільнення за власним бажанням з 01.07.2023, проте відповідач жодним чином на вказану заяву не відреагував, наказ про звільнення позивача не видав. На підставі викладеного, позивач просить з 01.07.2023 розірвати безстроковий трудовий договір, укладений між [PERSON] та ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, зобов`язати внести відповідний запис до трудової книжки, направити її позивачу, а також, здійснити розрахунок та повернути особисті речі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18.07.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження, у справі призначено судове засідання. В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за позивача та його представників відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції, подав до суду відзив, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач продовжує перебувати у трудових відносинах з відповідачем, оскільки після направлення заяви на звільнення від 04.08.2020 позивачем було направлено до Міністерства економіки України заяву про відкликання заяви про звільнення. Крім того, враховуючи заяву позивача про звільнення, яка надійшла відповідачу 15.06.2023, відповідач направив відповідні документи до Фонду держмайна України, проте станом на даний час рішення про погодження звільнення позивача Фондом не прийнято, відповідно і відповідачем таке рішення не приймалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 07.06.2017 позивача призначено на посаду заступника директора ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на підставі наказу №133-к від 06.06.2017 (а.с.48-49). З пояснень позивача убачається, що він втратив зацікавленість у перебуванні на посаді заступника директора та прийняв рішення про звільнення з займаної посади, у зв`язку з чим 04.08.2020 ним подано заяву про звільнення за угодою сторін з 06.08.2020, яку було отримано відповідачем (а.с.45). Наказом ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» №185-к від 04.08.2020 позивача звільнено з посади заступника директора ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» за угодою сторін відповідно до п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України з 06.08.2020, що підтверджується записом у трудовій книжці позивача (а.с.45 зворот, 49). У зв`язку зі звільненням позивача з ним було проведено остаточний розрахунок при звільненні, на підставі чого ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» було перераховано на платіжну картку позивача суму у розмірі 6159,86 грн., що підтверджується відповідною випискою за контрактом (а.с.14). Як убачається з матеріалів справи, 05.08.2020 позивачем направлено до Міністерства економіки України заяву про відкликання заяви про звільнення, у зв`язку з чим наказом ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» №187-к від 07.08.2020 скасовано наказ №185-к від 04.08.2020 як нереалізований, вирішено вважати позивача таким, що продовжує працювати на посаді заступника директора ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (а.с.47,зворот). Відповідачем на адресу позивача направлялись листи з повідомленням про звільнення позивача з займаної посади та про скасування наказу про звільнення позивача (а.с.46,48), а також листи щодо надання письмових пояснень з приводу відсутності на роботі в період з 07.08.2020 по 12.06.2023 (а.с.68, 69 зворот, 71 зворот), доказів вручення яких позивачу до матеріалів справ не надано. З табелів обліку використання робочого часу (а.с.50 зворот-67) убачається, що в період з 07.08.2020 по 12.06.2023 вони не містять відміток перебування позивача на роботі, разом з тим доказів притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у зв`язку із наведеними обставинами, матеріали справи не містять. Відомостей про те, що позивач виконував покладені на нього обов`язки у період з серпня 2020 року по червень 2023 року, матеріали справи також не містять. В той же час, матеріали справи містять відомості про те, що позивач, у зазначений вище період своїх посадових обов`язків не виконував, на робочому місці не перебував, йому не нараховувалася та не виплачувалася заробітна плата. 13.06.2023 позивачем було подано заяву про звільнення за власним бажанням з 01.07.2023, яку було отримано відповідачем (а.с.15-20). 19.06.2023 ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» направило до Фонду держмайна України лист про надання згоди на звільнення позивача (а.с.44). В подальшому Фонд держмайна України направив запит від 27.06.2023 про надання копій необхідних документів з метою прийняття відповідного управлінського рішення (а.с.42), у відповідь на який, відповідачем були надані витребувані документи (а.с.43). З матеріалів справи убачається, та не заперечувалося сторонами в ході розгляду справи, що позивача на час розгляду справи звільнено з займаної посади не було та він фактично перебуває у трудових відносинах. Пунктом 4 ч.1 ст. 37 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39). Право працівника розірвати трудовий договір, передбачено ст.38 КЗпП України. Крім того, Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 року № 14-рп/2004, від 16.10.2007 року № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю він розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Статутом ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (а.с.74-84) передбачено, що Уповноважений орган управління, реалізує свої права щодо управління підприємством через директора, який підзвітний йому. Управління підприємством відповідно до повноважень визначених законодавством та цим статутом здійснюється його директором, який призначається на посаду уповноваженим органом управління шляхом укладення контракту, у якому визначаються строк найму, права, обов`язки і відповідальність директора, умови його матеріального забезпечення, звільнення з посади та інші умови найму за погодженням сторін (п.п.9.3,9.4 статуту). Пунктом 9.4 статутом відповідача передбачено, що директор відповідно до покладених на нього завдань вирішує питання добору, підготовки та підвищення кваліфікації кадрів, призначає на посади та звільняє з посад працівників підприємства, крім заступників директора, головного бухгалтера та керівника юридичної служби підприємства, які призначаються на посади і звільняються з посад директором підприємства за погодженням з Уповноваженим органом управління, здійснює розподіл функціональних обов`язків між ними, уживає заходів для їх заохочення та накладає дисциплінарні стягнення. У відповідності до п. 12.2.9 статуту, Уповноважений орган управління погоджує кандидатури на посади заступників директора, головного бухгалтера та керівника юридичної служби підприємства і звільнення їх з посад. Суд звертає увагу на те, що нова редакція статут відповідача була затверджена Наказом Міністерства економіки України від 08.02.2022 №252. Попередньої редакції статуту, матеріали справи не містять. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач при розгляді заяви позивача про звільнення із займаної посади за угодою сторін від 04.08.2020, звертався для її погодження до третіх осіб. Отже відомостей про порядок звільнення заступників директора відповідача до лютого 2022 року, стороною відповідача не надані. Матеріали справи не містять доказів про ужиття уповноваженою особою відповідача дій, які б призвели до реальних наслідків щодо звільнення позивача із займаної посади та/або притягнення його до відповідальності згідно із нормами чинного законодавства. При цьому, за змістом п.п.10.1-10.4 статуту відповідача, трудовий колектив підприємства становлять усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності згідно з трудовим договором (контрактом, угодою). Трудовий колектив підприємства формується на загальних засадах відповідно до вимог законодавства. Умови організації та оплати праці членів трудового колективу підприємства, їх соціальний статус визначаються відповідно до вимог законодавства. Відносини між адміністрацією підприємства та трудовим колективом регулюються колективним договором. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За приписами ст. 22 КЗпП України та ст. 43 Конституції України заборонено будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору. Згідно п.п.2.3, 2.26, 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції та Міністерства соціального захисту населення №58 від 29.07.1993, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. При розірванні трудового договору з ініціативи працівника з причин, за яких законодавство пов`язує надання певних пільг і переваг, запис про звільнення вноситься до трудової книжки із зазначенням цих причин. Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноваженого ним орган письмово за два тижні, передбачено ст.38 КЗпП України. Таким чином, відповідачем проігноровано заяву позивача про звільнення і не розглянуто її по суті протягом передбачених законодавством строків. Суд звертає увагу на те, що відповідачу про відкриття спрощеного провадження у справі стало відомо 27.07.2023, що підтверджується відповідною відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Станом на 16.10.2023 суду не надано жодних відомостей про задоволення або відмову у задоволенні вимог позивача про звільнення із займаної посади. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання трудового договору обґрунтовані та підлягають задоволенню. Водночас, суд не убачає підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання внести відповідний запис до трудової книжки, оскільки розірвання трудового договору є достатнім способом захисту та відновлення порушених прав позивача, адже згідно норм чинного законодавства факт припинення трудових відносин (звільнення) підлягає занесенню до трудової книжки у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Крім того, вимоги щодо направлення позивачу трудової книжки та здійснення розрахунку при звільненні не підлягають задоволенню з огляду на їх передчасність, оскільки позивачем не надано доказів порушення його прав у зв`язку з їх невиконанням. Твердження щодо наявності у відповідача особистих речей позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, будь-яких доказів стороною позивача в обґрунтування заявлених вимог про повернення особистих речей надано не було. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Інших доказів, які б спростовували висновки суду, матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial