Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

Представник позивача адвокат Добринь Я.О., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] та Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, часткове скасування постанови про вчинення нотаріальної дії. В обґрунтування позовних вимог з урахуванням зміни підстав позову посилається на наступне. [INFO] помер [PERSON] [INFO] про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] видане 10 січня 2019 року Індустріальним районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 57. [PERSON] та [PERSON] на день відкриття спадщини перебували у шлюбі (свідоцтво про шлюб [NUMBER] ) мали спільних дітей [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ) та [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ) та мали спільне майно: квартиру [ADDRESS] та автомобіль марки Audi модель А6 д.р.з. [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у спільному майні подружжя на: частки квартири [ADDRESS] та частки автомобіля марки Audi модель А6 д.р.з. [NUMBER] . Заповіт [PERSON] не складав. Спадкоємцем за законом першої черги є дружина померлого [PERSON] р.н. та спільні малолітні діти: [PERSON] та [PERSON] . Батьки померлого [PERSON] та мати [PERSON] не скористалися своїм правом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до відповіді на адвокатський запит Лівобережного управління соціального захисту населення [PERSON]. було видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № [NUMBER] де зазначено місце реєстрації: [ADDRESS] , а місцем фактичного проживання: [ADDRESS] . Відповідно до Розпорядження Кабінет Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» на території м. Довжанськ Луганської області органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до відповіді на адвокатський запит Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур від 30 березня 2022 року № 5/5-46 згідно даних реєстру територіальної громади м. Дніпра інформація про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] відсутня. Отже, останнє місце реєстрації [PERSON] є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, місце відкриття спадщини відповідно до ст. 1221 ЦК є [ADDRESS] . де померлий не був зареєстрований. За заявою [PERSON] № 762 від 22.05.2019 року Шостої дніпровської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу № 264/2019. 12.08.2020 [PERSON] звернулася до нотаріальної контори щодо видачі на її ім`я свідоцтва про право власності у спільному майні подружжя на частку автомобіля марки Audi модель А6 д.р.з. [NUMBER] та на частки квартири [ADDRESS] та свідоцтва про право на спадщину на її ім`я та ім`я малолітніх дітей померлого [PERSON] та [PERSON] на частку автомобіля марки Audi модель А6 д.р.з. [NUMBER] та на частки квартири [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Карлова Т.Г. позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності у спільному майні подружжя у зв`язку з тим, що на час винесення оскаржуваної постанови спадкоємцями [PERSON] не подано довідки про місце останньої реєстрації померлого [PERSON] , у зв`язку із чим неможливо встановити коло спадкоємців померлого, які прийняли спадщину шляхом сумісного проживання с померлим на момент смерті. Проте, вважають, що вказані дії нотаріуса не відповідають Закону України «Про нотаріат» та порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки після отримання письмової заяви позивача про видачу свідоцтва на право власності в спільному майні подружжя, разом з документами що підтверджують право власності на таке майно, встановивши відсутність інших спадкоємців, державний нотаріус повинен був видати позивачу свідоцтво про право власності в спільному майні подружжя. Враховуючи викладені обставини позивач просить суд: визнати за [PERSON] та РНОКПП: [NUMBER] , малолітніми [PERSON] [INFO] та [PERSON] 23.01.2019 року право власності в порядку спадкуванням за законом на частки квартири [ADDRESS] , що залишилося після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та на частку автомобіля марки Audi модель А6 д.р.з. [NUMBER] ; скасувати постанову державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори (м. Дніпро, пр. Сорбожанський,8) Карлова Тетяна Геннадіївна про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.08.2020 в частині відмови [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності у спільному майні подружжя на частки квартири [ADDRESS] та на частку автомобіля марки Audi модель А6 д.р.з. [NUMBER] . Ухвалою суду від 27.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження та відкрито провадження в цивільній справі і призначено підготовче судове засідання та зобов`язано нотаріальну контору надати інформацію про наявність спадкової справи (а.с.44). Ухвалою суду від 14.03.2023 за клопотанням представника позивача адвоката Добринь Ярослава Олексійовича, продовжено строк підготовчого судового засідання у вказаній цивільній справі (а.с. 114). Ухвалою суду від 30.03.2023 клопотання представника позивачів адвоката Добринь Ярослава Олексійовича про заміну відповідача, задоволено. Замінено відповідача Дніпровську міську раду на належних відповідачів - [PERSON] та [PERSON] у цивільній справі за позовом [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (в інтересах яких діє законний представник [PERSON] ) до Дніпровської міської ради та Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, часткове скасування постанови про вчинення нотаріальної дії (а.с. 131). Ухвалою суду від 22.06.2023 заяву представника позивача адвоката Добринь Ярослава Олексійовича, задоволено. Направлення кореспонденції здійснювати за останнім відомим місцем проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] , а саме за адресою: [ADDRESS] (а.с. 169). Ухвалою суду від 14.09.2023 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду (а.с. 185). В судовому засідання 03.10.2023 позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Добринь Я.О. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення. 11.10.2023 в судове засідання позивачі та їх представник адвокат Добринь Я.О. не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, до суду надіслали письмову заяву в якій просили розглянути дану справу за відсутності представника позивача Добринь Я.О. та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі, в разі неявки відповідачів (а.с. 193-195) Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судові засідання не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, правом на подання відзиву та письмових пояснень не скористались, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за їх відсутності не надали. Оголошення про виклик відповідачів до судового засідання було розміщено на веб-сайті судової влади України. Представник відповідача Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності не надав, відзив не надав. На підставі письмової заяви позивачів та їх представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19 липня 2011 року [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 143 (а.с.13). Від шлюбу мали спільних дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , актовий запис № 146 та свідоцтвом про народження [NUMBER] , актовий запис № 332 (а.с. 14-15). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 11.05.2018 посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко К.В., [PERSON] зі згоди дружини [PERSON] придбав у [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] , зареєстровано в реєстрі № 676 (а.с.22-24). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.05.2018 індекс номер витягу: 123572368, власником квартири [ADDRESS] , розмір частки 1/1 є [PERSON] (а.с. 25). Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , у власності [PERSON] перебував автомобіль марки Audi модель А6 д.р.з. [NUMBER] (а.с.26). [INFO] [PERSON] , помер про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] видане 10 січня 2019 року Індустріальним районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 57 (а.с. 12). Відповідно до відповіді на адвокатський запит Лівобережного управління соціального захисту населення, виданої на ім`я [PERSON] було видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № [NUMBER] де зазначено місце реєстрації: [ADDRESS] , а місцем фактичного проживання: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про смерть [PERSON] , яку було надано через засоби зв`язку 08.02.2022 довідку було скасовано в Єдиний інформаційний базі даних внутрішньо переміщених осіб (а.с.19). Згідно із відповіддю на адвокатський запит Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур від 30 березня 2022 року № 5/5-46 та даних реєстру територіальної громади м. Дніпра інформація про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] відсутня (а.с. 20). [PERSON] , звернулась до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою від 22.05.2019 № 762 про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , на підставі якої було заведено спадкову справу № 264/2019 (а.с.55). 12.08.2020 року [PERSON] звернулася до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою щодо видачі на її ім`я свідоцтва про право власність у спільному майні подружжя на частку автомобіля марки Audi модель А6 д.р.з. [NUMBER] та на частки квартири [ADDRESS] та свідоцтва про право на спадщину на її ім`я та ім`я малолітніх дітей померлого [PERSON] та [PERSON] на частку автомобіля марки Audi модель А6 д.р.з. [NUMBER] та на частки квартири [ADDRESS] (а.с.86 на звороті). Постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Карловою Т.Г. від 12.08.2020 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності у спільному майні подружжя у зв`язку з тим, що на час винесення оскаржуваної постанови спадкоємцями [PERSON] не подано довідки про місце останньої реєстрації померлого [PERSON] , у зв`язку із чим неможливо встановити коло спадкоємців померлого за законом, які прийняли спадщину шляхом сумісного проживання с померлим на момент його смерті (а.с. 65). Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших.Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно із ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першої статті 1216 ЦК України, встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинною першою статті 1222 ЦК України вказує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Підставами спадкування за законом є: споріднення; родинні відносини; шлюб; усиновлення; перебування на утриманні спадкодавця не менше 5 років до його смерті. При спадкуванні за законом майно переходить до зазначених в законі спадкоємців відповідно до встановленої черговості, тобто точно визначеного кола осіб, котрі спадкують одночасно. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування в разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (ст. 1258 ЦК України). Статтями 1261 - 1265 ЦК України передбачено п`ять черг спадкоємців за законом. Частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі: відсутності спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до статті 1261 ЦК України ( 435-15 ) до спадкування у першу чергу закликаються діти спадкодавця, той з подружжя, що пережив спадкодавця, та його батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як встановлено, судом [PERSON] яка є дружиною померлого [PERSON] звернулася із заявою під № 762 від 22.05.2019 до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори, на підставі чого було заведено, спадкову справу № 264/2019. 12.08.2020 [PERSON] звернулася до Шостої нотаріальної контори щодо видачі на її ім`я свідоцтва про право власності у спільному майні подружжя на частку автомобіля марки Audi модель А6 д.р.з. [NUMBER] та на частки квартири [ADDRESS] та свідоцтва про право на спадщину на її ім`я та ім`я малолітніх дітей померлого [PERSON] та [PERSON] на частку автомобіля марки Audi модель А6 д.р.з. [NUMBER] та на частки квартири [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Карлова Т.Г. позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності у спільному майні подружжя у зв`язку з неможливістю встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, протоколів N 1, 2, 4, 7 та 11 до Конвенції". Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Статтею 5 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус зобов`язаний сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду. Згідно зі статтею 34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють певні нотаріальні дії, в т.ч. видають свідоцтва про право на спадщину. Статтею 71 Закону України «Про нотаріат», встановлено, що свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини.У разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті другого з подружжя видається за умови подання документів, що підтверджують право власності на таке майно, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок), при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та повідомляє про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17, нотаріус при заведенні спадкової справи повинен перевірити за даними Спадкового реєстру наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Одже, після отримання письмової заяви позивача про видачу свідоцтва на право власності в спільному майні подружжя, разом з документами що підтверджують право власності на таке майно, встановивши відсутність інших спадкоємців, державний нотаріус повинен був видати позивачу свідоцтво про право власності в спільному майні подружжя, однак зазначених дій вчинено не було. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Нотаріус чи інша посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, наділена повноваженням відмовити у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріус повинен викласти причини відмови у письмовій формі (на прохання особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії) і у триденний строк винести мотивовану постанову про таку відмову і роз`яснити порядок її оскарження в суді (ст. 50 Закону). Підстави відмови нотаріуса або посадової особи у вчиненні нотаріальних дій визначаються ст. 49 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат" нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому рядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних і повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі; в інших випадках, передбачених Законом України «Про нотаріат». Даний перелік є вичерпним. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Аналіз вищезазначених норм права свідчить, що нотаріус зобов`язаний мотивувати свої дії, направлені на відмову у вчиненні нотаріальної дії. При цьому, нотаріусу заборонено лише безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. При видачі свідоцтва нотаріус перевіряє факт належності майна подружжю (колишньому подружжю) на праві спільної сумісної власності. Підставою для винесення відповідачем постанови про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом слугувало саме не встановлення кола спадкоємців, які прийняли спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до п.п. 3.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту № 296/5 від 22.02.2012 (далі - Порядок), встановлено, що якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Відповідно до п. 4 глави 10 цього Порядку для отримання свідоцтва про право на спадщину усі спадкоємці, які бажають прийняти спадщину, мають звернутись до нотаріуса з певними заявами, які є підставами для заведення спадкової справи: спадкоємці за законом чи заповітом з заявою про прийняття спадщини; спадкоємці, які постійно проживали разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. П.п. 4.14 глави 10 Порядку встановлено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. З аналізу вищезазначених норм слід дійти висновку, що при прийнятті рішення про видачу спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, нотаріус повинен не тільки прийняти надані спадкоємцем документи, але й має активний обов`язок пересвідчитись самостійно у наявності відомостей про час та місце відкриття спадщини, визначити коло осіб, які можуть бути спадкоємцями, а також отримати дані про те, хто, у передбачений законом спосіб та термін, прийняв спадщину. Так, доказом того, що інші спадкоємці не зверталися до нотаріальної контори з відповідною заявою є відсутність такого звернення в матеріалах спадкової справи та інших заведених спадкових справ. Окрім того, як було встановлено судом, надання нотаріусу довідки з останнього місця реєстрації померлого [PERSON] з зазначенням кількості осіб, які були зареєстровані з ним за однією адресою є не можливим, оскільки органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження на території м. Довжанськ Луганської області. Крім того, судом було вжито всіх можливих заходів для виклику в судові засідання відповідачів [PERSON] та [PERSON] , які є батьками померлого [PERSON] , а саме шляхом направлення відповідних запитів, щодо місця знаходження та перебування останніх, направленням поштової кореспонденції на встановлену адресу проживання відповідачів, наданням оголошення про виклик останніх до судового засідання, яке було розміщено на веб-сайті судової влади України. Проте [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явились та будь-яких клопотань на адресу суду не направляли. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачами було зроблено усі необхідні дії, які передбачені законом для отримання свідоцтва, а відтак вважає, що постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва на право власності в спільному майні подружжя від 12.08.2020 є безпідставною, а відтак підлягає скасуванню. Суд, на підставі сукупності зібраних по справі доказів, з урахуванням встановлених обставин справи, дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги позивачів є обґрунтованими. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved