Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

позивач звернувся суд з позовом в якому просив стягнути на його користь з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з розрахункового рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду моральну шкоду в розмірі 1200000,00 грн. Стислий виклад позиції сторін В обґрунтування позову [PERSON] покликався на те, що 23.05.2019 СВ СУ ГУНП в Кіровоградській області було розпочате досудове розслідування в кримінальному провадженні № 12019420000000105 за ч. 3 ст. 368 КК України відносно нього. 15.07.2019 йому було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в подальшому було виділене окреме провадження № 12018120000000254 від 23.10.2019 за ч. 1 ст. 368 КК України. 29.10.2019 йому вручено повідомлення про підозру у зв`язку зі зміною правової кваліфікації на ч. 1 ст. 368 КК України. 29.10.2019 затверджено обвинувальний акт. В подальшому вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області 30.09.2022 його визнано невинуватим за ч. 1 ст. 368 КК України та виправдано за недоведеністю вчинення злочину. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27.04.2023 вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області залишено без змін. Перебування під кримінальним переслідуванням протягом 47 місяців, участю в судових засіданнях йому завдано моральної шкоди державою Україна в особі органу дізнання,і досудового слідства, та прокуратури в розмірі 1200000,00 грн. За цей час у нього з`явилось відчуття тривоги,хвилювання, безсоння. Тривалий час він знаходився в стані невизначеності щодо своєї долі,зірвались життєві плани, відбулось погіршення стосунків з оточуючими. Окрім того він фактично залишився без роботи, без можливостей нормального існування для себе та своєї родини (дружини і трьох малолітніх дітей). Крім того позивач має малолітню дитину з інвалідністю на якій також негативно відбились неправомірні дії органів досудового розслідування, прокуратури, суду, позбавивши її можливості нормального існування та гармонійного розвитку. Наслідком застосування запобіжного заходу тримання під вартою стало позбавлення можливості реалізовувати свої звички і бажання, втому числі і втрата роботи, що продовжувалось і після зміни запобіжного заходу на домашній арешт. Довготривале перебування позивача під страхом кримінальної відповідальності за злочини, які він не вчиняв, порушило його нормальні стосунки з оточуючими, очорнило та принизило в очах близьких, викликало недовіру в родичів. Час незаконного тримання під вартою, тривала напруга призвели до негативних змін в стані здоров`я піднявся тиск, почало турбувати безсоння, головні болі, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій пригніченість, образливість, чутливість, замикання в собі,/ фіксованість на негативних переживаннях, невпевненість в собі. Факт незаконного притягнення до кримінальної відповідальності відобразився на відносинах з близькими, родичами, колегами, що принизило його честь, гідність та ділову репутацію. Весь цей час він був позбавлений звичайного людського спокою, душевної врівноваженості, перебував у постійному напруженні, пригніченому і приниженому стані. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, просив його задоволити. Відповідач ГУ НП в Кіровоградській області у поданому відзиві в задоволенні позову просив відмовити виходячи з того, що позивач не надав достатніх доказів на підтвердження моральних страждань, не навів достатніх доводів і підстав, з яких виходив визначаючи розмір шкоди та причинний зв`язок між діями працівників досудового слідства та прокуратури та негативними наслідками, що настали. В судовому засіданні представник відповідача позицію викладену у відзиві підтримав. Відповідач Кіровоградська обласна прокуратура в поданому відзиві просила відмовити в позові до Кіровоградської обласної прокуратури, рішення про відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] , прийняти у відповідності до вимог чинного законодавства. В обґрунтування вказала, що слідчими СУ ГУНП в Кіровоградській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 1201912000000105 від 21.05.2019 за підозрою [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 386 КК України. 15.07.2019 слідчим було оголошено повідомлення про підозру [PERSON] , за ч. 3 ст. 368 КК України, цього ж дня його затримано та поміщено до ІТТ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда 18.07.2019 Деркачу обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, який був продовжений ухвалою суду від 06.09.2019 на 2 місяці. Постановою прокурора від 29.10.2019 виділено матеріали кримінального провадження № 12019120000000254 за підозрою [PERSON] за ч. 3 ст. 368 КК України та 29.10.20196 йому повідомлено про зміну раніше пред`явлено підозри, а саме в частині кваліфікації вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України. Вироком Ульяновського районного суду від 30.09.2022 [PERSON] визнано невинуватим за ч. 1 ст. 368 КК України та виправдано. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27.04.2023 вирок суду залишено без змін. Таким чином [PERSON] перебував під слідством і судом з 15.07.2019 ( з дня повідомлення про підозру) до 27.04.2023 (день набрання законної сили вироком суду), тобто 45 місяців та 15 днів. Враховуючи положення ст. 23, 1176 ЦК України, Законів України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та «Про Державний бюджет України на 2023 рік», враховуючи, що розмір відшкодування не повинен приводити до збагачення, вважає, що розмір мінімальної шкоди, що підлягає до відшкодування становить 304180,00 грн. Вказує, що відповідачем в такому спорі є держава, а не окремий орган, тому Кіровоградська обласна прокуратура є неналежним відповідачем. Представник в судовому засіданні просив в позові відмовити. Відповідач - Державна казначейська служба в поданому відзиві просила відмовити в задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог. Покликалась на те, що оскільки позивач обґрунтовуючи розмір суми стягнення моральної шкоди не надав жодних доказів встановлення в діях відповідальних осіб факту незаконних процесуальних дій, що обмежують чи порушують його права та свободи, наявні матеріали справи не містять належних доказів визнання у встановленому порядку рішень про незаконність проведених органами прокуратури процесуальних дій; посилання позивача на зв`язок між погіршенням стану здоров`я, втрати престижу та ділової репутації і притягненням до кримінальної відповідальності не підтверджені наявними в справі документами; сума, яку позивач просить стягнути є значно завищеною в порівнянні з відповідним мінімальним розміром встановленим відповідним Законом. В судове засідання представник відповідача не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки не повідомив, що відповідно до положення ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою від 27.06.2023 відкрито провадження в справі, призначено підготовче засідання. 11.07.2023 до суду надійшов відзив поданий ГУ НП в Кіровоградській області. 14.07.2023 до суду надійшов відзив поданий Кіровоградської обласною прокуратурою. 19.07.2023 до суду надійшов відзив поданий Державною казначейською службою України. Ухвалою від 01.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Протокольною ухвалою від 15.08.2023 відкладено судове засідання за клопотанням представника ГУ НП в Кіровоградській області. Протокольною ухвалою від 31.08.2023 відкладено судове засідання у зв`язку з відсутністю доказів повідомлення відповідача - Державної казначейської служби України про дату, час та місце проведення судового розгляду. 20.09.2023 до суду надійшло клопотання представника Кіровоградської обласної прокуратури про зупинення провадження в справі до розгляду судом касаційної інстанції скарги прокурора на вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 30.09.2022 та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 27.04.2023, в задоволенні якого протокольною ухвалою від 16.10.2023 відмовлено. 16.10.2023 проведено розгляду справи по суті. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову \~ \~ \~ \~21.05.2019, відповідно до витягу з ЄРДР № 12019120000000105 (а.с. 31), до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 3 ст. 368 КК України. \~ \~ \~ \~15.07.2019 [PERSON] було затримано за підозрою у вчиненні злочину ознаками ч. 3 ст. 368 КК України в межах кримінального провадження № 12019120000000105 від 21.05.2019, що підтверджується протоколом затримання від 15.07.2019 (а.с. 26-30). 15.07.2019 [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 3 ст. 368 КК України, що підтверджується повідомленням про підозру в межах кримінального провадження № 12019120000000105 (а.с. 36-38). 29.10.2019 [PERSON] повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 368 КК України в кримінальному провадженні № 12019120000000254 (а.с. 39-41). Згідно обвинувального акту в кримінальному провадженні № 12018120000000254 від 23.10.2019 (а.с. 32-35), що складений слідчим відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області та затверджений прокурором відділу прокуратури Кіровоградської області було пред`явлено обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 368 КК України. Вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 30.09.2022 в справі № 385/1546/19 [PERSON] за ч. 1 ст. 368 КК України визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю вчинення ним вказаного злочину (а.с. 45-60). \~ \~ \~ \~Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27.04.2023 вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 30.09.2022 за апеляційною скаргою прокурора залишено без змін (а.с. 12-25). \~ \~ \~ \~Статтею 56\~Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Порядок відшкодування такої шкоди визначається законом (частина сьома статті 1176 ЦК України). Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон) передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові\~основи боротьби\~з організованою\~злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема у випадках постановлення виправдувального вироку суду (пункт 1 частини першої статті 2 Закону). Положеннями статті 3\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі й моральна шкода (п. 5). Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів державного бюджету (пункт 1 статті 4 вказаного Закону). Пунктом 6 статті 4\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» визначено, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до частини третьої статті 13\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок про те, що моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення, про що Верховний Суд у вказав в постановах в справах № 202/1722/19-ц, 346/5428/17. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Судом встановлено, що внаслідок незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та необґрунтованого кримінального переслідування позивачу завдано моральної шкоди, право на відшкодування якої він набув на підставі виправдального вироку Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 22.09.2022, який залишений без змін ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27.04.2023. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував під слідством та судом 45 місяців та 12 днів (15.07.2019 йому було затримано за підозрою у вчиненні злочину та вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, 27.04.2023 виправдувальний вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 22.09.2022 було залишено без змін ухвалою Кропивницького апеляційного суду), оскільки саме з часу затримання, коли він набув статусу підозрюваного, розпочалась процедура притягнення його до кримінальної відповідальності. При цьому суд критично ставиться до позиції позивача, про те, що такий слід обраховувати з часу внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Відповідно до Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2023\~рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2023 становить 6 700,00 грн. Таким чином, розмір відшкодування позивачу моральної шкоди не може бути меншим ніж 304180,00 грн (45 місяців х 6700 + 12 днів х 6700/30). Відповідно до ч. 2 ст.\~23\~ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. У відповідності до ч. 3 ст. 23\~ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості та враховує, що факт незаконного притягнення до кримінальної відповідальності відобразився на взаємовідносинах з близькими та родичами позивача і на протязі всього часу перебування під слідством та судом він був позбавлений звичайного людського спокою, душевної врівноваженості, перебував у постійному напруженні, в пригніченому і приниженому стані. Також суд враховує, що під час досудового розслідування [PERSON] був затриманий з 15.07.2019 по 17.07.2019 та поміщений до ІТТ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, 18.07.2019 до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який був продовжений ухвалою суду від 06.09.2019, Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.07.2019 [PERSON] було відсторонено від посади в.о. начальника КП «Гайворонський комунальник» та ухвалою від 06.09.2019 продовжено відсторонення на 2 місяці. Вказані обставини визнано відповідачем Кіровоградською обласною прокуратурою у поданому відзиві. Та дані обставини, на переконання суду, свідчать про наявність змін у звичному житті позивача та докладанні додаткових зусиль для організації свого життя і дає підстави суду для збільшення розміру відшкодування шкоди понад встановлений Законом мінімальний його розмір. Суд відхиляє твердження позивача про наявність негативних змін у стані здоров`я, оскільки жодного доказу в підтвердження наведених обставин ним не надано. Також суд критично оцінює покликання у поданих відповідачами відзивах про необхідність відмови в позові через пред`явлення такого до неналежного відповідача, оскільки така позиція суперечить висновку викладеному в 5.4, 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №910/23967/16 (провадження №12-110цс18) вказано, що у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейської служби України. Враховуючи все викладене вище, судом встановлено, що під час проведення досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 12019120000000254, яке виділено в окреме провадження з провадження внесеного в ЄРДР № 12019120000000105 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, останньому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у незаконному перебуванні під слідством та судом, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків, та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, підтвердження своєї невинуватості у вчиненні злочину та відновленню репутації, враховуючи характер правопорушення та глибину моральних страждань, які позивач зазнав, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що завдана моральна шкода в розмірі 320000,00 грн, на думку суду, зможе повною мірою покрити перенесені ним протягом цього періоду часу моральні страждання. Натомість, розмір за явлений позивачем про відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 1200000 грн виходить за межі розумності і справедливості. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судові витрати компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial