Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

У серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мета Імпекс» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича стальна компанія», [PERSON] , треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Панченко Олена Валентинівна, ТОВ «Наш соняшник», про визнання недійсним іпотечного договору, скасування рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень на нерухоме майно, припинення іпотеки та обтяження. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.10.2008 на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 8/201-08 за позивачем було визнано право власності на виробничий будинок, будівлі і споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] , до складу якого входить склад літ. Г-2, загальною площею 13\~168, 00 кв.м. 12.09.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мета Імпекс» та Публічним акціонерним товариством «АктаБанк» було укладено кредитний договір № 01-1103/Т, в забезпечення якого між позивачем та ПАТ «АктаБанк» укладено договір іпотеки № 01-1103/Т/1 від 21.09.2012 року. Предметом договору іпотеки виступило нерухоме майно, належне позивачу, а саме будинок, будівлі і споруди, розташовані за адресою: м. Дніпро, пр-кт Б. Хмельницького, 156-Г, до складу якого входить склад літ. Г-2, загальною площею 13\~168, 00 кв.м. У 2014 му році ТОВ «Мета Імпекс» було повністю виконано кредитні зобов`язання за кредитним договором № 01-1103/Т, а також укладено 07.11.2014 договір про розірвання договору іпотеки № 01-1103/Т/1 від 21.09.2012. Проте в кінці серпня 2018 го року позивач дізнався, що за ініціативою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, майно, яке є предметом іпотеки, було відчужено ПАТ «АктаБанк» шляхом проведення прилюдних торгів, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича стальна компанія». Після чого, ТОВ «ВСК» фактично заволоділо вказаним об`єктом нерухомого майна, встановивши свою охорону та змусивши орендарів перекласти договори оренди майна. В подальшому ТОВ «Мета Імпекс» вживали численних заходів щодо захисту активів та витребування спірного майна з чужого незаконного володіння. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2020 по справі № 904/1875/19 було витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича стальна компанія» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мета Імпекс» будинок, будівлі і споруди, розташовані за адресою: м. Дніпро, пр-кт Б. Хмельницького, 156-Г. Останнім судовим актом, яким фактично підтверджено незаконність вибуття спірного майна з володіння позивача та витребування такого майна на користь ТОВ «Мета Імпекс», є Ухвала Верховного суду від 20 липня 2021 року, якою закрито касаційне провадження та поновлено виконання та дію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2020 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.04.2021 у справі № 904/1875/19. 31.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробнича стальна компанія» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В., за реєстр. № 1972. Відповідно до п. 1.1. згаданого договору, цим договором забезпечується зобов`язання, що виникло у Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича стальна компанія» на підставі договору позики (надалі Основний договір), укладеного з Іпотекодержателем 10 серпня 2018 року, на суму 299\~670, 00 грн. з обумовленим в Основному договорі строком повернення боргу до 09 серпня 2021 року, та договору позики (надалі Основний договір 2), укладеного з Іпотекодержателем 22 серпня 2018 року, на суму 249\~720, 00 грн. з обумовленим в Основному договорі строком повернення боргу до 21 серпня 2021 року. Згідно п. 1.2. договору, предметом іпотеки є належний іпотекодавцю на праві власності об`єкт нерухомого майна, а саме: виробничий будинок літ. Г-2, будівлі та споруди, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Отже, ТОВ «ВСК» станом на 31 серпня 2018 року передало спірний об`єкт нерухомого майна в іпотеку фізичній особі, а саме [PERSON] . Позивач вважає цей договір таким, що не відповідає вимогам закону, та є недійсним з моменту вчинення, оскільки він був укладений не власником цього нерухомого майна. Так, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2020 по справі № 904/1875/19 встановлено, що ТОВ «Мета Імпекс» було протиправно, за відсутності будь-яких передбачених законом підстав, позбавлено права власності на спірний об`єкт нерухомого майна. У зв`язку із цими обставинами, господарський суд скасував рішення про реєстрацію права власності за ТОВ «ВСК», а відтак останнє не мало право передавати майно в іпотеку. Крім того, на момент укладення оскаржуваного договору іпотеки, слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Литвиненко І.Ю. ухвалою від 31 серпня 2018 року було накладено арешт на виробничий будинок літ. Г-2, будівлі та споруди, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Тому, на думку позивача, ТОВ «ВСК» не мало права укладати договір іпотеки, оскільки майно було обтяжно арештом. Сторонам оскаржуваного договору було достеменно відомо про існування цієї ухвали слідчого судді та накладення арешту на майно у вигляді заборони відчуження та розпорядження. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2018 року було накладено арешт на спірну нерухомість. Також, на думку позивача, сторони при укладенні договору іпотеки діяли недобросовісно, оскільки єдиною метою укладення цього договору було створення перешкод ТОВ «Мета Імпекс» в захисті своїх прав та витребуванні спірного майна. Так, [PERSON] є засновником ТОВ «ВСК», тому є пов`язаною особою та кінцевим бенефіціарним власником товариства. Отже, як вважає позивач, договір іпотеки від 31.08.2018 має ознаки фраудаторного правочину. Виходячи з викладеного, позивач просить суд визнати недійсним Іпотечний договір в забезпечення виконання зобов`язання за договорами позики, укладений 31 серпня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробнича стальна компанія» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В., за реєстр. № 1972; визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Панченко О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42806404 від 03.09.2018 року; припинити іпотеку (номер запису про іпотеку: 27735954), що виникла на підставі Іпотечного договору від 31.08.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробнича стальна компанія» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В., за реєстр. № 1972; визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Панченко О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42797339 від 31.08.2018 року; припинити обтяження (номер запису про обтяження 27726910) речових прав у виді заборони на нерухоме майно, виробничий будинок літ. Г-2, будівлі та споруди, що розташований за адресою: [ADDRESS] ., вирішити питання про розподіл судових витрат. Відповідач ТОВ «ВСК» з позовом не погодились, виклавши свої заперечення у відзиві на позовну заяву. Як вбачається з відзиву, відповідач вважає [PERSON] добросовісним іпотекодержателем нерухомого майна за договором іпотеки. Вказаний договір був укладений правомірно, оскільки ним забезпечено дійсне зобов`язання, що виникло з договорів позики. Після настання строку виконання основного зобов`язання, ТОВ «ВСК» дійсно не повернув грошові кошти у розмірі 549\~390, 00 грн. Крім того, на час укладання іпотечного договору відповідач ТОВ «ВСК» було власником спірного майна, а у всіх реєстрах були відсутні відомості про обтяження чи заборони на проведення реєстраційних дій, тож реєстрація іпотеки проведена у законний спосіб. Відтак, на думку відповідача, підстави для визнання іпотечного договору від 31.08.2018, відсутні, тому ТОВ «ВСК» просить суд відмовити у задоволенні первісного позову повністю. Відповідачем [PERSON] також подано до суду відзив на позовну заяву, де останній вказує, що ТОВ «ВСК» не виконало свої зобов`язання за договорами позики, тому є підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Вважає іпотеку дійсною та чинною, а іпотечний договір таким, що укладений згідно чинного законодавства. Також звертає увагу, що Законом України «Про іпотеку» не передбачено такої підстави для припинення іпотеки як витребування майна від добросовісного набувача. Оскільки договір іпотеки укладений до набрання чинності рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2020 по справі № 904/1875/19, то [PERSON] є добросовісним іпотекодержателем. З цих підстав просить суд відмовити у задоволенні первісного позову повністю. 13.10.2021 до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича стальна компанія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Мета-Імпекс», третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Панченко Олена Валентинівна, про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] посилається на те, що ТОВ «ВСК» не виконуються зобов`язання з повернення йому грошових коштів за договорами позики від 10 серпня 2018 року на суму 299\~670, 00 грн. та від 22 серпня 2018 року на суму 249\~720, 00 грн., тому вважає, що має право звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на виробничий будинок, будівлі і споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] , до складу якого входить склад літ. Г-2, загальною площею 13\~168, 00 кв.м. Строк виконання за договорами позики, які укладені між ТОВ «ВСК» та [PERSON] є таким, що настав, тому враховуючи наявну заборгованість ТОВ «ВСК» перед [PERSON] у розмірі 549\~390, 00 грн., позивач за зустрічним позовом просить суд в рахунок погашення такої заборгованості звернути стягнення на вищевказаний предмет іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів за ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна. У відзиві на зустрічну позовну заяву представник ТОВ «Мета-Імпекс» вказує, що [PERSON] не надано належних та допустимих доказів факту укладення договорів позики, забезпечених іпотекою спірного нерухомого майна, договір іпотеки укладений особою, яка не була власником майна, тому є недійсним, договір іпотеки укладений всупереч інтересам власника майна ТОВ «Мета-Імпекс», суперечить чинному законодавству та моральним засадам суспільства; [PERSON] був обізнаний, що ТОВ «ВСК» не є законним власником майна; договори позики укладені з метою створення штучної заборгованості та обтяження спірного майна іпотекою, існування зобов`язань за цими договорами не доведено. Посилаючись на таке, ТОВ «Мета Імпекс» просить у задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити повністю. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (у відрядженні) [PERSON] від 30.08.2021 вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «ВСК» вчиняти будь-які дії спрямовані на задоволення вимог іпотекодержателя та звернення стягнення на предмет іпотеки. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (у відрядженні) [PERSON] від 30 вересня 2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (у відрядженні) [PERSON] від 18.10.2021 вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони передачі об`єкту нерухомого майна в іпотеку. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2021 залучено до участі у справі третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Наш соняшник». Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2021 прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] та об`єднано первісний і зустрічний позов в одне провадження. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2021 закрито підготовче засідання, справа призначена до розгляду. У зв`язку із закінченням відрядження судді Лукінової К.С., справа передана згідно протоколу повторного розподілу судді Кондрашову І.А. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2022 справа прийнята в провадження судді Кондрашова І.А., ухвалено розпочати спочатку проведення підготовчого засідання. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2023 закрито підготовче засідання, справа призначена до розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити первісний позов повністю. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] просив відмовити повністю. Представник відповідача заперечував проти позову, просив суд відмовити у задоволенні первісного позову ТОВ «Мета-Імпекс» повністю. [PERSON] подав заяву, відповідно до якої просив задовольнити його зустрічний позов та звернути стягнення на предмет іпотеки. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились. Повідомлені у встановленому порядку. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено такі обставини. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2008 по справі № 8/201-08, визнано за ТОВ «Мета-Імпекс» право власності на громадський будинок нежитлову будівлю літ. Б-4, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1853,6 кв.м. та виробничий будинок, будівлі та споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] , до складу якого входить склад літ. Г-2 загальною площею 13168,0 кв.м. Право власності на вказаний об`єкт було зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 25.12.2008 року. 12.09.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мета Імпекс» та Публічним акціонерним товариством «АктаБанк» було укладено кредитний договір № 01-1103/Т. В забезпечення виконання вказаного договору між ТОВ «МЕТА-ІМПЕКС» та ПАТ «АКТАБАНК» був укладений Іпотечний договір № 01-1103/Т/1 від 21.09.2012 року. Відповідно до п.1.2. Іпотечного договору, на забезпечення виконання Основного зобов`язання Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: виробничий будинок літ. Г-2, будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , до складу якого входить склад літ. Г-2 загальною площею 13168,0 кв.м. Постановою Національного банку України № 468/БТ від 07.08.2014 року Публічне акціонерне товариство «Актабанк» віднесено до категорії проблемних, зазначено що матеріалами позапланової інспекційної перевірки, яка розпочата 30 липня 2014 року згідно розпорядження НБУ № 450-р встановлено невиконання ПАТ «Актабанк» вимог клієнтів, строк яких настав п`ять і більше днів тому. Також, зазначеною постановою було зобов`язано ПАТ «Актабанк» протягом 180 днів з дня її прийняття приймати погашення заборгованості, що виникла за будь-якими активними операціями ПАТ «Актабанк», тільки в грошовій формі, крім випадків набуття права власності на об`єкти застави за наданими кредитами та іншими вкладними операціями ПАТ «Актабанк», не вивільняти отримане ПАТ «Актабанк» забезпечення за кредитними операціями до часу повного погашення позичальниками заборгованості, а в разі потреби приймати додаткове забезпечення, не надавати власникам/учасникам ПАТ «Актабанк», які прямо або опосередковано володіють п`ятьма і більше відсотками статутного капіталу ПАТ «Актабанк» чи права голосу придбаних акцій ПАТ «Актабанк» (у тому числі пов`язаними особами банку), активів у будь-якій формі (майно, кошти, будь-які операції з векселями, право уступки вимоги боргу, факторинг, гарантії, порука за кредиторів банку тощо), не здійснювати дострокового повернення коштів вкладникам та іншим кредиторам, не приймати як забезпечення за кредитами майнові права на вклади (депозити) юридичних та фізичних осіб. 07.11.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Актабанк» Приходько Юлії Вікторівни та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мета-Імпекс» було укладено договір про розірвання іпотечного договору № 01-1103/Т/1, посвідченого 21.09.2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучер А.А. за реєстровим № 5144.\~\~ 26.12.2014 року між ТОВ «МЕТА-ІМПЕКС» та ТОВ «НАШ СОНЯШНИК» був укладений Договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким ТОВ «МЕТА-ІМПЕКС» (Продавець) продало, а ТОВ «НАШ СОНЯШНИК» (Покупець) придбало частину Об`єкта нерухомого майна, а саме: 5/100 часток виробничого будинку (літ Г-2), будівель та споруд за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 156г, площею 636 кв.м. У 2014 му році ТОВ «Мета Імпекс» було повністю виконано кредитні зобов`язання за кредитним договором № 01-1103/Т (погашено кредит). У зв`язку із цим, 07.11.2014 між ТОВ «МЕТА-ІМПЕКС» та ПАТ «АктаБанк» було укладено договір про розірвання договору іпотеки № 01-1103/Т/1 від 21.09.2012. Наприкінці серпня 2018-го року, незважаючи на виконання кредитних зобов`язань та погашення боргу ТОВ «Мета-Імпекс», за ініціативою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, було звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності за іпотекодержателем на виробничий будинок літ. Г-2, будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 156-Г, до складу якого входить склад літ. Г-2 загальною площею 13168,0 кв.м. В подальшому цей об`єкт нерухомого майна було виставлено на прилюдні торги. Відповідно до\~протоколу електронного\~аукціону №\~UA-EA-2018-07-23-000159-b\~власником майна\~-\~замовником торгів,\~зазначено ПАТ\~"Актабанк".\~Переможцем електронних\~торгів стало\~ТОВ «Виробнича\~стальна компанія»,\~яке 27\~серпня 2018\~року уклало\~з ПАТ\~"Актабанк"\~договір купівлі-продажу\~об`єкту\~нерухомого майна,\~частка якого\~належала на\~той час\~на праві\~власності ТОВ\~"Мета-Імпекс".\~В той\~же день,\~приватним нотаріусом\~Дніпровського міського\~нотаріального округу\~Ричкою Ю.О.,\~яка посвідчувала\~вказаний договір\~купівлі-продажу,\~було прийнято\~рішення про\~реєстрацію права\~власності на\~об`єкт\~нерухомого майна\~за ТОВ\~"Виробнича\~стальна компанія"\~та внесено\~відповідний запис\~до Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2020 по справі № 904/1875/19, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства "Бюро державної реєстрації" Пробачай Андрія Віталійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.06.2018, індексний номер 41506888, про державну реєстрацію за Публічним акціонерним товариством "Актабанк" права власності на об`єкт нерухомого майна - виробничий будинок літ.Г-2, розташований за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Героїв Сталінграда (проспект Богдана Хмельницького), будинок 156г. Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №26526622 про реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства "Актабанк" на об`єкт нерухомого майна - виробничий будинок літ.Г-2, розташований за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Героїв Сталінграда (проспект Богдана Хмельницького), будинок 156г. Визнано протиправним та скасовано рішення\~державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички Юлії Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.08.2018 індексний номер 42705866, про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича стальна компанія" права власності на об`єкт нерухомого майна - виробничий будинок літ. Г-2, розташований за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Героїв Сталінграда (проспект Богдана Хмельницького), будинок 156г. Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис\~№ 27642748 про реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича стальна компанія" на об`єкт нерухомого майна - виробничий будинок літ.Г-2, розташований за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Героїв Сталінграда (проспект Богдана Хмельницького), будинок 156 г. Визнано\~за Товариством з обмеженою відповідальністю "Мета-Імпекс" право власності на об`єкт нерухомого майна - 95/100 часток виробничого будинку літ. Г-2, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, пр. Богдана Хмельницького (вулиця Героїв Сталінграда), будинок 156г. Витребувано\~від Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича стальна компанія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мета-Імпекс" об`єкт нерухомого майна - 95/100 часток виробничого будинку літ. Г-2, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, пр. Богдана Хмельницького (вулиця Героїв Сталінграда), будинок 156г. В задоволенні вимоги\~про відновлення в Державному реєстрі прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Мета-Імпекс" на об`єкт нерухомого\~\~майна - 95/100\~\~часток виробничого будинку літ. Г-2, розташованого за адресою: [ADDRESS] \~відмовлено. В задоволенні позовних вимог до Державного реєстратора Комунального підприємства "Бюро державної реєстрації" Пробачай Андрія Віталійовича, відповідача-3: Комунального підприємства "Бюро державної реєстрації", відповідача-4: Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички Юлії Олександрівни відмовлено. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.04.2021 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2020 по справі № 904/1875/19 залишено без змін. Раніше, у 2018 му році, а саме 31.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробнича стальна компанія» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В., за реєстр. № 1972. Згідно п. 1.2. іпотечного договору, предметом іпотеки є належний іпотекодавцю на праві власності об`єкт нерухомого майна, а саме: виробничий будинок літ. Г-2, будівлі та споруди, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.1. іпотечного договору, цим договором забезпечується зобов`язання, що виникло у Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича стальна компанія» на підставі договору позики (надалі Основний договір), укладеного з Іпотекодержателем 10 серпня 2018 року, на суму 299\~670, 00 грн. з обумовленим в Основному договорі строком повернення боргу до 09 серпня 2021 року, та договору позики (надалі Основний договір 2), укладеного з Іпотекодержателем 22 серпня 2018 року, на суму 249\~720, 00 грн. з обумовленим в Основному договорі строком повернення боргу до 21 серпня 2021 року. Позивач вважає іпотечний договір від 31.08.2018 недійсним з моменту вчинення, оскільки він був направлений не на реальне настання правових наслідків у вигляді забезпечення виконання зобов`язань з договорів позики, а спрямований на обтяження спірного майна та ускладнення його витребування. Тому сторони цього договору діяли недобросовісно. Крім того, для укладення цього договору та реєстрації іпотеки існували перешкоди у вигляді арешту спірного майна, а ТОВ "Мета-Імпекс" не могло передати майно в іпотеку, оскільки не було його власником. Норми матеріального права, які застосовані судом. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). Відповідно до змісту п.п. 4,7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК\~435-15\~необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як зазначено у ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст. 204 ЦК України правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним. Згідно положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Суд враховує позицію, викладену у Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 22 червня 2020 року в справі № 177/1942/16-ц, відповідно до якої «наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто, недійсність договору має існувати саме в момент його укладення. Суд не може погодитись з доводами позивача про те, що на момент укладення оскаржуваного договору іпотеки, виробничий будинок, будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , не перебували у власності ТОВ «Виробнича стальна компанія». За змістом положень ст. 41 Конституції України, ст. ст. 179, 181, 316, 317, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (нерухоме майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Положеннями ст. 41 Конституції України, ст.321 ЦК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків та у порядку, встановленому законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Нормами ст.41 Конституції України, ст.328 ЦК України визначено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до протоколу електронного аукціону № UA-EA-2018-07-23-000159-b від 13.08.2018, переможцем електронних торгів стало ТОВ «Виробнича стальна компанія», з ціною продажу лоту 4 990 800.00 ГРН, з ПДВ. Найменування активів (майна) лоту (склад лоту):\~Виробничий будинок літ.Г-2, будівлі та споруди, загальною площею 13148,3 кв.м., за адресою [ADDRESS] . Вищевказаний аукціон проведений публічно, зокрема, інформація про нього розміщена на веб сайті «Prozorro продажі» за посиланням https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2018-07-23-000159-b/ Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на виробничий будинок літ.Г-2, будівлі та споруди, загальною площею 13 148,3 кв.м., за адресою [ADDRESS] . зареєстровано за ТОВ «Виробнича стальна компанія» 27.08.2018, номер запису про право власності 27642748. Отже, суд вважає, що право власності було правомірно зареєстровано за ТОВ «ВСК» у 2018 му році. Жодних заборон, застережень чи обставин, які б свідчили про незаконність набуття права власності, судом не встановлено. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2020 по справі № 904/1875/19 було витребувано спірний об`єкт нерухомого майна на користь ТОВ «Мета-Імпекс». Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.04.2021 залишено без змін вищевказане рішення суду, а оскільки постанова набирає сили з моменту проголошення, то констатація факту набуття права власності на спірний об`єкт за ТОВ «Мета-Імпекс», є можливою лише з 13 квітня 2021 року. До цього часу ТОВ «Мета Імпекс» не було власником нежитлових приміщень. Таким чином, фактично з 27.08.2018 року, і до часу ухвалення Постанови Центрального апеляційного господарського суду 13.04.2021, ТОВ «Виробнича стальна\~компанія» вважалось\~власником спірного\~об`єкту нерухомого\~майна. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать\~права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс, вчиняти стосовно майна правочини і т.д.). З огляду на це, ТОВ «ВСК» мало право вчиняти відносно належного йому майна будь-які дії, в тому числі передати об`єкт нерухомості в іпотеку. Суд звертає увагу, що витребування майна з чужого незаконного володіння та від добросовісного набувача, не може мати ретроспективну дію, тобто всі юридично значущі дії, які були вчинені власником за період фактичного володіння майном та реалізації правомочностей права власності, не можуть бути поставлені під сумнів. Так, у 2018 му році ТОВ «ВСК» правомірно володіло об`єктом майна, і не могло знати, що у травні 2019 року ТОВ «Мета-Імпекс» звернеться до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про витребування спірного майна, як і не могли знати на майбутнє, що таке майно 22.10.2020 буде витребувано, а у 2021-му році відповідне рішення остаточно набере сили. На момент укладення оскаржуваного іпотечного договору були відсутні судові спори про витребування цього майна з чужого незаконного володіння, оскільки з таким позовом до суду ТОВ «Мета Імпекс» звернулось лише 07.05.2019. Таким чином, суд не приймає доводи представника ТОВ «Мета Імпекс» про те, що ТОВ «ВСК» на момент укладання іпотечного договору не являлось власником спірного майна, оскільки це спростовується матеріалами справи. При цьому навіть посилання в судових актах (рішенні господарського суду, постанові апеляційного господарського суду) на те, що майно протиправним шляхом вибуло з власності ТОВ «Мета Імпекс», не спростовує позицію, згідно якої ТОВ «ВСК» набуло правомірно та було власником спірного майна у період з 27.08.2018 року до 13.04.2021 року. Отже, дійсність іпотечного договору від 31.08.2018 не викликає сумнівів, оскільки на момент укладення такого договору та його нотаріального посвідчення, Товариство обмеженою відповідальністю «Виробнича стальна компанія» було власником виробничого будинку літ.Г-2, будівель та споруд, загальною площею 13148,3 кв.м., за адресою [ADDRESS] ., що підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При цьому ТОВ «ВСК» є добросовісним набувачем спірного майна, тобто придбало майно з прилюдних торгів та не могло знати про ризики купівлі такого об`єкту, що вказує на правомірність набуття права власності. У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі № 756/15538/15-ц,провадження № 61-18736сво18, серед іншого, вказано, що Законом України "Про іпотеку"\~не передбачено таких підстав припинення іпотеки, як витребування майна від добросовісного набувача або відсутність згоди власника на передачу нерухомого майна в іпотеку. Результат аналізу положень\~Закону України "Про іпотеку"\~у взаємозв`язку зі статтями\~204,\~215,\~509,\~598 ЦК України\~свідчить, що витребування майна від добросовісного набувача не припиняє основного зобов`язання та не є самостійною підставою для припинення іпотеки, якщо інше не передбачене договором. Закон не встановлює недійсність такого правочину (його нікчемність). Аналогічно з цим, суд вважає, що витребування майна не може бути тієї обставиною, яка вказує на недійсність правочину, укладеного під час фактичного володіння майном добросовісним власником. Відтак, суд виходить з того, що у ТОВ «ВСК» були повноваження та право укласти іпотечний договір, тому відсутні підстави для визнання цього договору недійсним з мотивів не набуття права власності ТОВ «ВСК». Щодо доводів позивача про накладення арешту на спірне майно, суд вказує таке. Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації та їх обтяжень, визначає\~Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV. Відповідно до частини першої\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації затверджена\~Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127. Згідно п. 8, 13 Порядку для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком. Пунктом 15 Порядку реєстрації передбачено, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо наявності обтяжень на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону. Державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для такої відмови, що визначені ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (пункт 28 Порядку реєстрації"). Згідно з пунктом 5 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев`ятою статті 15 цього Закону. Таким чином, наявність в Державному реєстрі речових прав запису про арешт майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій відносно цього майна до того часу, доки таке обтяження не буде знято. Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2018 року було накладено арешт у вигляді заборони відчуження на виробничий будинок літ. Г-2, будівлі та споруди, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2018 року також було накладено арешт на вищевказане майно шляхом заборони реєстрації (перереєстрації). На думку позивача, наявність Ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Литвиненка І.Ю. від 31.08.2018 було перешкодою для укладення договору іпотеки та реєстрації відповідної заборони (обтяження). Однак, на переконання суду, така ухвала не може вважатись безумовною підставою для відмови у проведенні реєстраційної дії та укладення договору іпотеки. Так, в матеріалах справи відсутні докази, що ухвала слідчого судді від 31 серпня 2018 року була надана нотаріусу під час посвідчення іпотечного договору. До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно така ухвала не вносилась та відповідне обтяження не реєструвалось, тому перешкод для посвідчення договору іпотеки не було встановлено. Позивачем не доведено, що сторони оскаржуваного іпотечного договору взагалі були обізнані на день укладення цього правочину про існування такої ухвали. Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно прокурором, слідчим. Доказів виконання ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2018 року, суду не надано, тому слід дійти висновку, що арешт в рамках кримінального провадження хоча й був накладений, однак не міг слугувати перешкодою для посвідчення договору іпотеки та реєстрації забезпечувального зобов`язання. Тому ця обставина не може вказувати на те, що іпотечний договір є недійсним. Щодо доводів позивача про недобросовісність сторін іпотечного договору, його фраудаторність, пов`язаність осіб, суд виходить з наступного. В судовій практиці існує поняття «фраудаторного правочину». Нормативного визначення цей термін не має, проте за загальним змістом являє собою правочин, який направлений на шкоду кредитору. Так, у постанові Верховного Суду від 7 жовтня 2020 р. по справі\~№ 755/17944/18\~сформульовано висновок щодо\~конструкції «фраудаторності»\~при оплатному цивільно-правовому договорі, яка включає: момент укладення договору (коли боржник усвідомлює, що майно заберуть за борги); контрагента з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа), ціну (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника). Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та у разі задоволення позовних вимог зазначати у судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Вказаний правовий висновок узгоджуються з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 905/1227/17 (провадження № 12-112гс18). Суд вважає, що іпотечний договір не може бути визнаний фраудаторним, оскільки такі ознаки притаманні лише цивільно-правовим угодам, за якими майно вибуває з володіння власника, з метою уникнення майнової відповідальності. Іпотека за своєю суттю - це вид забезпечення виконання основного зобов`язання, тобто у разі укладення договору іпотеки майно не вибуває з володіння власника. Тому стверджувати, що у зв`язку із укладенням договору іпотеки може бути завдано шкоду інтересам зацікавлених осіб, є неправильним. Також по відношенню до особи, яка укладає фраудаторний договір, інша особа повинна бути кредитором, тобто фраудаторний правочин має на меті завдати шкоду саме кредитору. В даному випадку ТОВ «Мета Імпекс» не є кредитором по відношенню до ТОВ «ВСК» та [PERSON] , а відносини, які виникли між ними, не є майновими. Крім того, доказування умислу сторін та фраудаторність правочину здійснюється у загальному порядку. Позивачем не наведено жодної обставини, з якими судова практика пов`язує фраудаторність правочину. Посилання на те, що [PERSON] є пов`язаною особою із ТОВ «ВСК», суд не бере до уваги, оскільки законодавством не заборонено укладати будь-які правочини, в тому числі між господарським товариством та фізичною особою, яка є засновником такого товариства, або має у ньому істотну участь. У разі укладення такого договору зацікавлена особа повинна довести належними і допустимими доказами, що сторони мали на меті створення перешкод для витребування спірного майна, а не досягнення реальних правових наслідків. Проте ТОВ «Мета-Імпекс» це не доведено. Верховний Суд у Постанові від 11 серпня 2021 року у справі № 723/826/19 наголосив, що дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Не допускаються також дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 3 ст. 13 ЦК України). В ході розгляду справи не встановлено обставин, які б вказували на те, що сторони оскаржуваного іпотечного договору діяли недобросовісно. Відповідно до частин першої, другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Згідно зі статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На думку суду, позивачем не доведено, що сторони при укладенні іпотечного договору діяли не сумлінно. Так, в матеріалах справи є копії договорів позики, які укладені між [PERSON] та ТОВ «ВСК». Суд вважає такі зобов`язання реальними, оскільки Закон України «Про іпотеку» не встановляє вимог щодо вартості предмета іпотеки та співвідношення цієї вартості із розміром забезпеченого зобов`язання. Незважаючи на те, що ціна виробничого будинку, будівель та споруд вочевидь істотно вища, ніж розмір забезпеченого зобов`язання, суд не вбачає в цьому умислу чи недобросовісності, оскільки сторони вправі визначити забезпечення на власний розсуд. Водночас в матеріалах справи є платіжні доручення, які підтверджують перерахування коштів в рамках договорів позики від позикодавця до позичальника, що додатково підтверджує реальність основного зобов`язання. Таким чином, судом не встановлено, а позивачем не доведено, що ТОВ «ВСК» та [PERSON] уклали іпотечний договір з метою утруднення повернення спірного майна. Таке твердження фактично ґрунтується на припущеннях, оскільки станом на момент укладення іпотечного договору, був відсутній спір про витребування нежитлових приміщень, тому сторони не могли бути обізнані, що майно у 2020 му році буде витребувано на користь ТОВ «Мета-Імпекс». Додатково суд враховує, що ТОВ «ВСК» наразі ініційований судовий процес про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2020 по справі № 904/1875/19 за нововиявленими обставинами. Розгляд цього провадження триває, тому питання про належність майна ТОВ «Мета-Імпекс» не може вважатись остаточно вирішеним. Підсумовуючи викладене, суд вважає, що іпотечний договір від 31.08.2018 був укладений власником майна; сторони діяли на власний розсуд при визначенні умов договору. Обставин, які б свідчили про те, що іпотечний договір укладався на шкоду інтересам ТОВ «Мета Імпекс», або сторони оскаржуваного договору діяли недобросовісно, судом не встановлено. Арешт майна не міг слугувати перешкодою для реєстрації іпотеки. Підстав для визнання іпотечного договору недійсним, передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України, судом також не встановлено. За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ТОВ «Мета-Імпекс», тому у задоволенні первісного позову слід відмовити повністю. Стосовно зустрічного позову [PERSON] , суд звертає увагу на таке. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким Іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.\~\~(ч.1\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку»). Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване\~статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволенню судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої\~статтею 38 цього Закону. Суд вказує, що кредитор (іпотекодержатель) для задоволення своїх вимог має право використовувати судові та позасудові способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження може мати місце в судовому порядку, шляхом звернення стягнення як безпосередньо, так і шляхом так званої процедури прямого продажу з прилюдних торгів, з конкретно визначеною ціною. Кредитор має право стягнути кредитну заборгованість в судовому порядку, а потім під час виконавчого провадження іпотечне майно може бути реалізовано виконавцем. Кредитор також має право звернутися до нотаріуса і звернути стягнення шляхом вчинення виконавчого напису. І насамкінець кредитор (іпотекодержатель) має право набути право власності на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження, тобто зареєструвати його за собою. При цьому законодавством не обмежено право кредитора використовувати той чи інший спосіб задоволення своїх вимог. На практиці всі способи можуть бути використані навіть одночасно, але за умови, що кредитна заборгованість не погашена. Суд вважає, що [PERSON] наразі не може ставити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. Така вимога є передчасною. Як підтверджено матеріалами справи, предмет іпотеки виробничий будинок будівлі і споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] , до складу якого входить склад літ. Г-2, загальною площею 13\~168, 00 кв.м. витребувано на користь ТОВ «Мета-Імпекс» та визнано за ними право власності на цей об`єкт нерухомого майна. У загальному розумінні іпотекодавець це власник нерухомого майна, який передає своє майно в іпотеку для забезпечення виконання зобов`язання. За іпотечним договором від 31 серпня 2018 року іпотекодавцем є ТОВ «Виробнича стальна компанія», а іпотекодержателем фізична особа [PERSON] . Умовою звернення стягнення на предмет іпотеки, є належність цього майна на праві власності іпотекодавцю ТОВ «ВСК». Законодавство не передбачає звернення стягнення на майно іпотекодавця, якщо таке майно не належить останньому. На даний час таке майно вибуло з володіння та права власності ТОВ «ВСК», що підтверджено матеріалами справи та низкою судових актів. При цьому суд виходить з того, що право власності є непорушним, а державна реєстрація права власності це лише офіційне підтвердження державою вже набутого особою права. Іншими словами, державна реєстрація прав\~не є підставою набуття\~права власності, а\~лише\~засвідчує вже набуте особою\~право власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття\~права власності\~з фактом його\~державної\~реєстрації. Відповідне положення міститься у постанові КГС ВС від 24 січня 2020 року № 910/10987/18. На даний час право власності на виробничий будинок будівлі і споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] , визнано в судовому порядку за ТОВ «Мета-Імпекс», тому [PERSON] не може звернути стягнення на предмет іпотеки, оскільки такий предмет іпотеки перейшов у власність ТОВ «Мета-Імпекс». При цьому норми про непорушність права власності підлягають переважному застосуванню перед нормами Закону України «Про іпотеку», тобто звернути стягнення було б можливим, якщо б майно перебувало у власності ТОВ «ВСК». Водночас питання про належність майна ТОВ «Мета Імпекс» чи ТОВ «ВСК» не може вважатись остаточно вирішеним, оскільки первинне судове рішення переглядається за нововиявленими обставинами. Тому на даний час не є можливим вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. З огляду на таке, суд вважає, що підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки на даний час відсутні, тому зустрічний позов [PERSON] слід залишити без задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову, судові витрати підлягають віднесенню на рахунок позивача. Отже, судовий збір за первісним і зустрічним позовом не відшкодовується. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed