Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

У червні 2023 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] , в особі свого представника адвоката Зарицької К.Ю., до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, відповідно до якої позивач просив зменшити розмір аліментів, що стягується з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі наказу Московського районного суду м. Харкова від 31.05.2023 по справі № 643/4411/23 на утримання дитини [PERSON] [INFO] , з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, визначивши подальше стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.07.2015. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06.04.2023 вищевказаний шлюб розірвано. У шлюбі у сторін народилась дитина - донька [PERSON] , [INFO] . 31.05.2023 Московським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Зазначила, що при видачі судового наказу, судом не враховано, що на утриманні у позивача неповнолітня дочка- [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] . У відповідності до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, з позивача підлягають стягненню на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] щомісячно у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 14.12.2011. Представник позивача зазначила, що враховуючи фактичні сімейні обставини позивача, визначений наказом Московського районного суду м. Харкова від 31.05.2023 розмір аліментів ставить позивача в скрутне матеріальне становище, та суперечить положенням ст. 182, ст. 183 СК України. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19 червня 2023 року вищевказану цивільну справу передано на розгляд Жовтневому районному суду м. Харкова. Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2023 справу № 643/5143/23 розподілена судді Труханович В.В. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 липня 2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини залишено без руху. Надано строк на усунення недоліків. Від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду від 12 липня 2023 року. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 18 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. Призначено судове засідання. 22 серпня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якої зазначив, що відповідач вважає вказані доводи позивача щодо зменшення розміру аліментів неспроможними та такими, що не грунтуються на приписах чинного законодавства. Зазначив, що позивачем у даній справі не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на погіршення його матеріального стану або вказували на нього скрутним майновим станом. Єдиним доказом, що міститься в матеріалах справи є рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.05.2011 у справі №2-10073/11 про стягнення з позивача аліментів на утримання іншої доньки, а також відомості з АСВП та Єдиного реєстру боржників, де відсутні відомості про особу позивача. З цього приводу необхідно відмітити, що відомості до АСВП вносяться державним виконавцем виключно в момент відкриття виконавчого провадження. Таким чином, відсутність запису в АСВП та ЄРБ щодо особи позивача може свідчити виключно про те, що стягувач за виконавчим документом, який було видано на виконання Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.05.2011 у справі №2-10073/11 не звертався до державної виконавчої служби. Разом з вказаним позивачем не надано доказів виконання ним рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.05.2012 у справі №2- 10073/11, які б підтверджували добровільну сплату аліментів на утримання старшої доньки - [PERSON] . Окремої уваги заслуговує обраний позивачем спосіб захисту власного порушеного права - так останній звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання молодшої доньки - [PERSON] , з 1/4 до 1/6 частки розміру всіх його доходів, оскільки не має можливості сплачувати аліменти у встановленому розмірі, так як він вже ніби то сплачує аліменти на утримання старшої доньки - [PERSON] ( у розмірі 1/4 частки всіх доходів). Таким чином, за логікою позивача, він має можливість сплачувати на користь старшої доньки аліменти у розмірі 1/4 частини від своїх доходів, а от сплата у такому ж розмірі аліментів на користь молодшої доньки вже призводить до погіршення його майнового стану і такий розмір аліментів для нього є непосильним, в зв`язку з чим він просить його зменшити. При цьому зазначив, що позивач не звернувся до суду з подібним позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на утримання доньки [PERSON] на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.05.2012, а бажає лише зменшити розмір аліментів на утримання молодшої доньки [PERSON] . На переконання відповідача, вказане свідчить виключно про свідоме маніпулювання фактами (оскільки взагалі доказів сплати на користь дітей аліментів не надано, як і доказів скрутного матеріального становища) та небажання Позивача нести відповідальність за аліментними зобов`язаннями на користь молодшої доньки, оскільки останній звернувся до суду 15.06.2023 року (а наказ було видано судом лише 31.05.2023року) і навіть не сплативши жодного платежу на користь дитини. Таким чином, з огляду на викладене, вважаю, що підстави для задоволення позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів абсолютно відсутні. Відповідач повідомив суд, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи становить 10 000,00 грн. (витрати на правничу допомогу). 05 жовтня 2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої повідомила, що у запереченнях відповідачки не враховано факту того, що розмір аліментів при наявності двох дітей повинен співвідноситися із вимогами ч. 5 ст. 183 СК України. Жодного заперечення щодо необхідності застосування положення ч. 5 ст. 183 СК України, у відзиві на позовну заяву - не наведено, тим самим підтверджуючи тон факт, що судом не було враховано дійсний сімейний стан платника аліментів, розглядаючи справу про стягнення аліментів у наказному провадженні. Крім того, наголошуючи на відсутності скрутного матеріального стану, відповідачка умисно приховує той факт (що їй достеменне відомо), що позивач має кредитні зобов`язання та кредитну заборгованість. Станом на сьогодні, кредитна заборгованість складає 92570,95 грн., Кредитна заборгованість є саме наслідком фінансових складнощів у позивача, що також повинно враховуватися при визначенні розміру аліментів. При наявності кредитних заборгованостей, позивач виконує аліментні зобов`язання в межах виконавчого провадження, хоча у відзиві наголошене відповідачкою що відповідач не сплатив жодних коштів, так само умисно приховуючи дійсні та фактичні обставини справи. Так, в провадженні Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження [NUMBER] про стягнення з позивача на користь відповідачки аліменти. В межах наведеного виконавчого провадження, у позивача відсутня заборгованість, грошові кошти ним сплачуються. Окремо слід акцентувати увагу, що на розмір аліментів також впливає стан здоров`я платника аліментів. Станом на сьогодні, внаслідок контузії, у позивача мається пошкодження барабанних перетинок, посттравматична двобічна нейросенеорна приглухуватість. Наведений медичний діагноз потребує постійного лікування, купування дорогих медикаментів, не проведення чого може призвести до втрати слуху, що також впливає на можливість виконання аліментних зобов`язань. Таким чином, слід наголошувати на наявності фактичних та правових підстав для зменшення розміру аліментів, чим підтверджується законність заявлених позовних вимог. У відзиві відповідачем повідомлене, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом становить 10000,00 грн. (витрати на правничу допомогу адвоката). Заявлений відповідачем розмір судових витрат не характеризується реальністю понесення, не підтверджений належними доказами та не є обгрунтованим. Представник позивача адвокат Зарицька К.Ю., яка діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги від 03 жовтня 2022 року, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені вище. Представник відповідача адвокат Овсяник С.А., який діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги від 31 грудня 2022 року, в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені в відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Представник позивача повідомила, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у сторін народилась донька, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06.04.2023 вищевказаний шлюб розірвано. 31.05.2023 Московським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Зазначила, що при видачі судового наказу, судом не враховано, що на утриманні у позивача неповнолітня дочка- [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] . У відповідності до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, з позивача підлягають стягненню на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] щомісячно у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 14.12.2011. Так, в судовому засіданні було встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є: батько- [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 87 (а.с. 11). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 травня 2012 року позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] - аліменти щомісяця у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.12.2011 і до повноліття дитини. Стягнуто з [PERSON] судовий збір на користь держави в розмірі 218 гривень 80 копійок. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає за один місяць підлягає негайному виконанню (а.с.12). 31.05.2023 Московським районним судом м. Харкова видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проживає за адресою: [ADDRESS] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.05.2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на користь держави судовий збір у розмірі 268,40 грн. Судовий наказ в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню (а.с. 8-10). Представник позивача зазначила, що враховуючи фактичні сімейні обставини позивача, визначений наказом Московського районного суду м. Харкова від 31.05.2023 розмір аліментів ставить позивача в скрутне матеріальне становище, та суперечить положенням ст. 182, ст. 183 СК України, у зв`язку з чим просила суд визначити подальше стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістюміж ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Представник позивача в судовому засіданні посилалась на наступні підстави для зменшення розміру аліментів: у позивача існує кредитна заборгованість, яка є наслідком фінансових складнощів у позивача, з позивача стягуються аліменти на іншу дитину, внаслідок контузії, у позивача мається пошкодження барабанних перетинок, посттравматична двобічна нейросенеорна приглухуватість. Наведений медичний діагноз потребує постійного лікування, купування дорогих медикаментів, не проведення чого може призвести до втрати слуху, що також впливає на можливість виконання аліментних зобов`язань. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що маютьз начення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішньог опереконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Досліджуючи таку визначену в ст. 192 СК України підставу як зміна матеріального стану позивача в сторону погіршення, на що, як на підставу для зменшення розміру аліментів посилається позивач, судом встановлено, що згідно довідки від 22.09.2023 №86261-36-386, [PERSON] та АТ «Креді Агріколь Банк» 29.09.2020 уклали комплексний договір № 3/2252682 та станом на 22.09.2023 загальна заборгованість за кредитом, нарахованими відсотками та комісіями до погашення в валюті договору складає 92 570, 95 грн. (а.с.94). Однак, наявність боргових зобов`язань позивача не свідчить про погіршення його майнового стану. Згідно довідки військово-лікарської комісії від 15.09.2023 № 2810, молодший лейтенант [PERSON] , має травму внаслідок контузії (а.с.99). Відповідно до виписки №6600, [PERSON] у період з 31.08.2023 по 07.09.2023 перебував на лікуванні (а.с.100). Однак, доказів, які підтверджують факт понесених позивачем (або які будуть понесені в майбутньому) витрат на лікування та купування дорогих медикаментів, суду не надано. Згідно постанови від 21.06.2023 ВП [NUMBER] відкрито виконавче провадження на підставі судового наказу від 31.05.2023 про стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.05.2023 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.95-96). Представником позивача надані платіжні доручення, з яких вбачається, що позивачем сплачуються аліменти по вищевказаному виконавчому провадженню (а.с. 97-98). Як вже було встановлено судом, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 травня 2012 року були стягнуті аліменти з позивача на іншу дитину, [PERSON] . Разом з вказаним, позивачем не надано доказів виконання ним рішення Дзержинського ранонного суду м. Харкова від 18.05.2012 року, які б підтверджували добровільну сплату аліментів на утримання старшої доньки - [PERSON] . З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивачем, в розумінні ст. 192 СК України, не представлено доказів, які б вказували на наявність підстав для зміни розміру аліментів в сторону їх зменшення внаслідок зміни матеріального стану, позивача, або погіршення стану його здоров`я. Таким чином суд, враховуючи те, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено обставину погіршення його майнового (матеріального) стану після ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів на користь відповідача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Суд звертає увагу на те, що позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання молодшої доньки - [PERSON] , з 1/4 до 1/6 частки розміру всіх його доходів, оскільки не має можливості сплачувати аліменти у встановленому розмірі, так як він вже ніби то сплачує аліменти на утримання старшої доньки - [PERSON] ( у розмірі 1/4 частки всіх доходів). Таким чином, за логікою позивача, він має можливість сплачувати на користь старшої доньки аліменти у розмірі 1/4 частини від своїх доходів, а от сплата у такому ж розмірі аліментів на користь молодшої доньки вже призводить до погіршення його майнового стану і такий розмір аліментів для нього є непосильним, в зв`язку з чим він просить його зменшити. При цьому представник позивача зазначила, що позивач планує звернутись до суду з подібним позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на утримання доньки [PERSON] на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.05.2012, проте на теперішній час звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на лише утримання молодшої доньки [PERSON] . Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На переконання суду двоє дітей позивача повинні мати рівні права щодо належного рівня життя, достатнього для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, як того вимагає ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства". Отже,

Outcome: dismissed