Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

ТзОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з неї заборгованість за кредитним договором №713383313 від 05 серпня 2021 року у розмірі 20091 грн. 10 коп. та понесені судові витрати, а саме, судовий збір у розмірі 2147 грн. 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Позов мотивує тим, що 05 серпня 2021 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №713383313. Банк на виконання умов договору надав позичальнику грошові кошти у сумі 14000 грн., а позичальник відповідно зобов`язалася повернути його разом із відсотками за користування кредитом. Проте, відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з цим у неї на момент подання позовної заяви виникла заборгованість, яка складається з: заборгованості по кредиту - 14000 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 6091 грн. 07 коп. 28 листопада 2018 між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу №28/1118-01. Відповідно до п.2.1 договору факторингу ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступає ТзОВ «Таліон плюс» право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача. 04 серпня 2023 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №01/04082023, відповідно до якого позивач отримав право грошової вимоги до відповідача, що підтверджується реєстром боржників від 04 серпня 2023 року у розмірі 20091 грн. 10 коп. Заборгованість за кредитним договором №713383313 від 05 серпня 2021 року не погашена, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення цих коштів з відповідача. Представник позивача Юхименко Ю.Ю. в судове засідання не з`явився, одночасно із позовними вимогами просить про розгляд справи за відсутності представника, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підтримує в повному обсязі та просить такий задоволити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, подала суду заяву, за змістом якої просить розгляд справи проводити у її відсутності та зазначила, що позовні вимоги не визнає, в задоволенні позову просить відмовити, проти винисення заочного рішення не заперечує. Оскільки відповідач не подала відзив на позовну заяву, а тому відповідно до\~ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 13 вересня 2023 року ухвалою суду дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до судового розгляду на 27 вересня 2023 року. Ухвалою суду від 27 вересня 2023 року розгляд справи відкладено на 12 жовтня 2023 року, за клопотанням представника відповідача. 12 жовтня 2023 року розгляд справи відкладено на 25 жовтня 2023 року, у зв`язку з відсутністю умов для проведення заочного розгляду справи. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, 05 серпня 2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №713383313. За цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у сумі 14000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі. Кредит наданий строком на 84 дні зі сплатою 0.69 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом. 28 листопада 2018 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допмога» та ТзОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторинку №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшли права грошових вимог відповідно до реєстру, а саме право вимоги до відповідача. 05 серпня 2020 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшли права грошових вимог відповідного реєстру від 30 травня 2023 року №9, у тому числі до відповідача. 04 серпня 2023 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТзОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №01/04082023, відповідно до умов якого до ТзОВ «Юніт Капітал» перейшли права грошових вимог відповідного реєстру від 04 серпня 2023 року, у тому числі і право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №713383313 у розмірі 20091 грн. 10 коп. гривень. Згідно з ч.1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1 ч.1 ст.512\~ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Згідно\~ст.1055\~ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Абзац 2 ч.2 ст.639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Пунктами 5 та 6 ч.1 ст.3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями ст.12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вказаний кредитний договір укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Судом встановлено, що відповідач отримала кошти за вищевказаними кредитним договором. Заборгованість за ними не погасила, хоча відповідно до умов договору зобов`язана була повернути суму кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. Позивачу відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором, а отже відповідач зобов`язана виконати зобов`язання на користь нового кредитора. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Щодо витрат на професійну правову допомогу, суд приходить до наступного висновку. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті137та частина восьма статті141 ЦПК України). Подібні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19, від 02 вересня 2020 року у справі №329/766/18. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі №329/766/18 (провадження №61-6627св20). Згідно положень додаткової постанови Верхового Суду від 30 вересня 2020 року у справі №201/14495/16-ц суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved