Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

26 травня 2023 року позивач АТ «ПУМБ» звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування зазначивши, що 08 лютого 2022 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №1002088869901, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в сумі 100000 гривень, в порядку та умовах, визначених даним правочином. Однак, [PERSON] неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання по поверненню кредитних коштів, у зв`язку з чим у нього станом на 18 червня 2023 року виникла заборгованість перед АТ «ПУМБ» в загальному розмірі 136347,39 гривень, з яких: 100000,00 гривень заборгованість за кредитом; 13,39 гривень заборгованість за процентами; 36334,00 гривні заборгованість за комісією. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь 136347,39 гривень, а також судові витрати по справі. Ухвалою судді від 02 серпня 2023 року відкрито провадження в справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, 29 серпня 2023 року подала клопотання в якому просить розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позову не визнав, при цьому, факту укладення кредитного договору з АТ «ПУМБ» та отримання кредитних коштів не заперечив. Зазначив, що отримав вимогу позивача за №121 від 18 червня 2023 року про дострокове погашення кредитної заборгованості. Разом з тим, вказав, що повертати кредит не буде на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-ІХ від 15 березня 2022 року. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, 08 лютого 2022 року [PERSON] підписав заяву №1002088869901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, чим беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ», в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг. Відповідно до укладеного кредитного договору позивач отримав споживчий кредит у розмірі 100000 гривень зі строком на 36 місяців, з розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,22%, розміром процентної ставки 0 01%. Згідно з наведеного у заяві графіку платежів, чиста сума кредиту 4998,21 гривень щомісяця та 4997,89 гривень останній платіж, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 2220,00 гривень щомісяця, дата платежу до 8 числа кожного календарного місяця. Загальна вартість кредиту становить 179935,24 гривень. Зареєстроване місце проживання [PERSON] : [ADDRESS] . З умовами договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відповідач погодився, про що свідчить наявність його власноручного підпису на заяві №1002088869901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 08 лютого 2022 року. Як вбачається з матеріалів справи АТ «ПУМБ» свої зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі та перерахувало [PERSON] суму кредиту, що підтверджується платіжною інструкцією №TR.55810127.105760.8810 від 08 лютого 2022 року. Взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №1002088869901 від 08 лютого 2022 року відповідач не виконав, у зв`язку з чим станом на 18 червня 2023 року в нього виникла заборгованість перед банком в розмірі 136347,39 гривень, з яких: 100000,00 гривень заборгованість за кредитом, 13,39 гривень заборгованість за процентами, 36334,00 гривні заборгованість за комісією, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Позивач вказує, що у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, ним було направлено останньому письмову вимогу (повідомлення) на адресу місця проживання, яку останній зазначив у анкеті на отримання кредиту. До позовних матеріалів долучена копія письмової вимоги (повідомлення) №121 від 18 червня 2023 року про погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 136347,39 гривень не пізніше 30 календарних днів з дня отримання цього повідомлення, адресована [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ). Як доказ направлення відповідачу даної вимоги рекомендованим листом долучено Список №20230621 ПУМБ_320_1 «Укрпошта». Відповідач факту отримання вимоги не заперечує. Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи №525 від 12 квітня 2021 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того, Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором (ст. 612 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно зі ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Пунктом 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затвердженої рішенням Правління АТ «ПУМБ», протокол №874 від 26 жовтня 2021 року, передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору. Відповідно до п. 5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти. Згідно п. 5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по Договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим Договором. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 та частини другої статті 1054 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. Так, з Публічною пропозицією АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, редакція з 01 листопада 2021 року, паспортом кредиту, які є частинами єдиного кредитного договору, [PERSON] ознайомився та погодився з ними до укладення договору, приєднався до них, про що зазначено у заяві №1002088869901, яка підписана відповідачем особисто. У кредитному договорі, а також паспорті споживчого кредиту передбачена сума кредиту 100000 гривень, строк кредитування 36 місяців, порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів) тип, розмір процентної ставки. Таким чином сторонами було погоджено всі істотні умови договору. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч. 2 ст. 627 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). 10 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, також Закон України «Про захист прав споживачів». Споживач фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит (п. 9 ч. 1 Закону України «Про споживче кредитування»). Споживчий кредит (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»). Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14 вересня 2016 року у справі №6-223цс16). Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Наведені приписи дають підстави зробити висновок, що законом встановлено обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Вказані висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №638/13683/15-ц від 26 травня 2020 року. У справі встановлено, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб Ковтуна В.В., а саме: за умовами укладеного 08 лютого 2022 року між сторонами кредитного договору №1002088869901 АТ «ПУМБ» надав [PERSON] кредит на споживчі цілі у сумі 100000 гривень на строк 36 місяців по 08 лютого 2025 року включно, з розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,22%, розміром процентної ставки 0 01%, тобто до спірних правовідносин мають застосовуватись приписи частини четвертої ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», якою встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Окрім того, право кредитодавця вимагати дострокове повернення кредиту передбачено п. 5.15.3 Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, редакція з 01 листопада 2021 року, відповідно до якого Банк має право у разі порушення Клієнтом зобов`язань за будь-яким договором, укладеним з Банком (що є істотним порушенням умов цього Договору), вимагати від Клієнта дострокового повернення всього Споживчого кредиту або частини Споживчого кредиту разом із розрахованими процентами, несплаченою сумою комісії за обслуговування кредитної заборгованості, в порядку та на умовах, передбачених пунктами 5.9.4., 5.9.5. Розділу ІІ Договору. Відповідно до п. 5.9.4 Публічної пропозиції, Банк набуває права вимагати від Клієнта дострокового повернення всього споживчого кредиту або частини споживчого кредиту разом із розрахованими процентами, несплаченою сумою комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а Клієнт, відповідно, зобов`язаний виконати таку вимогу Банку при настанні будь-якої із подій, перелічених нижче, кожна з яких визнається істотним порушенням Клієнтом умов частини 5 Розділу ІІ Договору, зокрема: порушення зобов`язання з повернення споживчого кредиту / та /або сплати процентів за користування споживчим кредитом/ комісії за обслуговування кредитної заборгованості згідно Графіку платежів, в тому числі при порушенні строків більше ніж на 1 (один) місяць; у сумі, що перевищує 5 (п`ять) відсотків суми споживчого кредиту; та/або яке призводить до виникнення заборгованості за споживчим кредитом у сумі, що перевищує суму споживчого кредиту на 10 (десять) і більше відсотків. Згідно з п. 5.9.5 Публічної пропозиції, якщо Банк набув право вимагати від Клієнта дострокового повернення всього Споживчого кредиту або частини Споживчого кредиту разом із розрахованими процентами, несплаченою сумою комісії за обслуговування кредитної заборгованості та висунув відповідну вимогу про дострокове повернення, Клієнт зобов`язаний виконати таку вимогу в строк не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дня її отримання. Якщо протягом вказаного строку Клієнт усуне порушення, яке є підставою для направлення Банком зазначеної вимоги, така вимога Банку втрачає чинність. Зі спливом встановленого цим пунктом Договору строку виконання вимоги Банку, останній набуває право розпочати стягнення суми заборгованості в судовому порядку з метою задоволення вимоги Банку про дострокове повернення всього Споживчого кредиту або частини Споживчого кредиту разом із розрахованими процентами, несплаченою сумою комісії за обслуговування кредитної заборгованості та неустойкою (в разі наявності). У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором, відповідно до умов письмової вимоги (повідомлення) від 18 червня 2023 року позивач просив відповідача достроково сплати усю заборгованість за кредитним договором. Згідно даної вимоги повернення кредитної заборгованості повинна бути здійснена позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення. На підтвердження викладеного, до позову позивач долучив копію письмової вимоги (повідомлення) про дострокове погашення кредиту до [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та накладну УДППЗ «Укрпошта» про направлення рекомендованого листа на ім`я відповідача. Разом з тим, відповідач в судовому засіданні підтвердив, що вимогу позивача за №121 від 18 червня 2023 року про дострокове погашення кредитної заборгованості отримав. Відтак, вважається, що пред`явлення кредитором вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором фактично змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення кредитора з такою достроковою вимогою до позичальника в порядку частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України вважається, що строк виконання кредитного договору в повному обсязі є таким, що настав. При цьому у разі пред`явлення до позичальника вимоги в порядку частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором відсотки за користування кредитом припиняється, а кредитор втрачає право нараховувати відсотки після настання терміну повернення, який зазначений ним у відповідному повідомленні/претензії на адресу боржника, оскільки такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, змінив порядок і строк його виконання, припинив подальше кредитування позичальника, змінив термін повернення кредиту. Дана правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 18 вересня 2020 року у справі №916/4693/15. Як встановлено судом, [PERSON] порушив взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором №1002088869901 від 08 лютого 2022 року, у зв`язку з чим у нього станом на 18 червня 2023 року виникла заборгованість перед АТ «ПУМБ» в розмірі 136347,39 гривень, з яких: 100000,00 гривень заборгованість за кредитом, 13,39 гривень заборгованість за процентами, 36334,00 гривні заборгованість за комісією. При цьому, суд зауважує, що проценти позивачем нараховані в межах строку кредитування з 08 лютого 2022 року по 18 червня 2023 року. Відповідно до норм ЦПК України, саме на сторону лягає обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. На час розгляду справи в суді відповідач кредиту достроково не повернув, обґрунтованих заперечень щодо розрахунків позивача не надав, при цьому ствердив, що повертати кредит позивачу не буде. Разом з тим, посилання відповідача на Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-ІХ від 15 березня 2022 року щодо відсутності підстав для повернення кредиту позивачу є безпідставними та не обґрунтованими, оскільки згідно з положеннями вказаного Закону підлягають списанню кредитодавцем неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором. Звільнення ж позичальника від виконання своїх зобов`язань з повернення кредиту (позики), сплати процентів за користування ним або відтермінування таких платежів Законом України №2120 не передбачено. В даному випадку судом встановлено, що відповідачу штрафні санкції за порушення виконання зобов`язань за кредитним договором №1002088869901 від 08 лютого 2022 року не нараховувались, а тому, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене та

Outcome: approved