Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

[PERSON] 17 квітня 2023 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2023 року у задоволенні клопотання [PERSON] про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2023 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог п. 2 ч. 1 ст. 176, абз. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивачем 29 травня 2023 року подано виправлений позов та квитанції про сплату судового збору. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2023 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2023 року заяву [PERSON] про виклик і допит свідків було задоволено частково. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2023 року позивачеві у задоволенні клопотання про витребування доказів було відмовлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2023 року підготовче провадження було закрито і призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2023 року було вирішено питання про розгляд справи в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилалася на те, що після смерті її чоловіка у 2017 році та сина у 2020 році у неї не залишилося близьких родичів, які могли би надавати їй допомогу та здійснювати догляд. Знайомий лікар швидкої допомоги запропонував їй свої послуги у догляді, забезпеченні харчуванням, утриманням квартири в належному стані на підставі договору довічного утримання. 21 жовтня 2020 року вона уклала з відповідачем договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. і зареєстрований в реєстрі за № 1170. Також при укладенні договору довічного утримання приватним нотаріусом було внесено заборону на відчуження належної позивачеві квартири [ADDRESS] . Після укладення договору відповідач частково виконував свої зобов`язання: періодично телефонував, інколи навідував, коли вона хворіла надавав медичну допомогу, оскільки має медичну освіту. Після повномасштабного вторгнення РФ 24 лютого 2022 року відповідач припинив виконувати свої зобов`язання за договором довічного утримання, навідувати її, зв`язок з ним увірвався. Сусідці [PERSON] вдалося зателефонувати [PERSON] , який повідомив, що він 22 лютого 2022 року виїхав до матері своєї дружини, яка проживає на території, що на теперішній час окупована, повернутися до м. Дніпра наразі у нього немає можливості. У лютому 2023 року позивач зламала шийку стегнової кістки, втратила здатність самостійно пересуватися, пенсію витрачає на придбання ліків. Фактично догляд здійснює її сусідка, [PERSON] : купує продукти, ліки, виконує хатню роботу та догляд за нею. Умовами договору визначено, що у разі невиконання його умов і відмови від добровільного його розірвання однією із сторін, договір може бути розірваний за рішенням суду. Оскільки [PERSON] понад рік не виконує свої зобов`язання за договором довічного утримання, просила суд розірвати договір довічного утримання, укладений 21 жовтня 2020 року між [PERSON] і [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1170. Також просила суд застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання від 21 жовтня 2020 року та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] . У своїй заяві до суду представник позивача справу просив розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлений у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки судові не повідомив, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 21 жовтня 2020 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. і зареєстрований в реєстрі за № 1170 (а.с. 4-5). Відповідно до п. 2.1 договору довічного утримання на відповідача покладені наступні обов`язки: - надання побутових послуг (прибирання квартири [ADDRESS] раз на тиждень, генеральне прибирання 2 рази на рік; прання один раз на місяць; купівля продуктів 2 рази на тиждень); - забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарем рецептів, надання медичної допомоги, догляд за хворим; - приготування їжі; - забезпечення поховання. Також п. 3.1.2 визначено, що відчужувач має право вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків за цим договором. 21 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шаковською І.Ю. на підставі договору довічного утримання було накладено заборону на квартиру [ADDRESS] (а.с. 7) та право власності на неї зареєстровано за [PERSON] (а.с. 38). [PERSON] з 21 січня 1975 року по теперішній час зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до результатів обстеження від 02 березня 2023 року ТОВ «Медекспресплюс» [PERSON] має медіальний перелом шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням кісткових уламків по осі та ширині (а.с. 16). 21 червня 2023 року позивач направила на адресу [PERSON] вимогу про розірвання договору довічного утримання від 21 жовтня 2020 року (а.с. 65, 66), яку відповідачем залишено без задоволення. Згідно з відомостями КНП «ДЦПМСД № 5» Дніпровської міської ради № 555 від 11 липня 2023 року 07 лютого 2023 року [PERSON] було укладено декларацію № 0001-АМК5-7РА0 з лікарем АЗПСМ № 7 КНП «ДЦПМСД № 5» Дніпровської міської ради; [PERSON] задля надання медичної допомоги [PERSON] до медичного закладу не звертався (а.с. 76). Також до матеріалів справи долучено письмову заяву свідка [PERSON] , засвідчену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. і зареєстровану в реєстрі за № 1107. У свідченнях [PERSON] судові повідомив, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Після смерті її чоловіка у 2017 році та сина у 2020 році, з яким він перебував у товариських відносинах, у позивача не залишилося близьких родичів. Вона залишилася самотньою, часто хворіла та потребувала сторонньої допомоги та догляду. Він зрідка її навідував. 21 жовтня 2020 року між сторонами було укладено договір довічного утримання, після укладання якого [PERSON] частково виконував його умови. Після 24 лютого 2022 року відповідач припинив навідувати [PERSON] , зв`язок з ним увірвався. Через деякий час він зателефонував свідкові та повідомив, що 22 лютого 2022 року він виїхав до своєї тещі, яка проживає на території, яка була окупована внаслідок повномасштабного вторгнення РФ та повернутися не має можливості. На теперішній час фактичним придбанням продуктів, ліків, пранням, приготуванням їжі, прибиранням у квартирі займається сусідка [PERSON] , [PERSON] , яка проживає в одному під`їзді з позивачем. Відповідач фактично умови договору довічного утримання тривалий час не виконує, позивачеві не допомагає. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ч.\~1\~ст. 638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з положеннями ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до ст.\~334 цього Кодексу. Згідно зі\~ст.\~334\~ЦК України\~право власності\~у набувача\~майна за\~договором виникає\~з моменту\~передання майна,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Переданням\~майна вважається\~вручення його\~набувачеві або\~перевізникові,\~організації зв`язку\~тощо для\~відправлення,\~пересилання набувачеві\~майна,\~відчуженого без\~зобов`язання\~доставки. До\~передання майна\~прирівнюється вручення\~коносамента або\~іншого товарно-розпорядчого\~документа на\~майно. Право\~власності на\~майно за\~договором,\~який підлягає\~нотаріальному посвідченню,\~виникає у\~набувача з\~моменту такого\~посвідчення або\~з моменту\~набрання законної\~сили рішенням\~суду про\~визнання договору,\~не посвідченого\~нотаріально,\~дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Частиною 1 статті 749 ЦК України встановлено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. П.\~1\~ч.\~1\~ст.\~755\~ЦК України\~встановлено,\~що договір\~довічного утримання\~(догляду)\~може бути\~розірваний за\~рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Положеннями ч.\~1\~ст.\~756\~ЦК України\~встановлено,\~що у\~разі розірвання\~договору довічного\~утримання (догляду)\~у зв`язку\~з невиконанням\~або неналежним\~виконанням набувачем\~обов`язків\~за договором,\~відчужувач набуває\~право власності\~на майно,\~яке було\~ним передане,\~і має\~право вимагати\~його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Відповідно до ст. 73 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно зі ст. 74 ЗУ «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Таким чином, оскільки відповідач умови договору довічного утримання від 21 жовтня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. і зареєстрованого в реєстрі за № 1170, не виконує, догляд за [PERSON] не здійснює, продукти не купує, їжу не готує, побутові послуги, як то, прибирання, прання, не здійснює, медичну допомогу не надає, проживає на тимчасово окупованій території, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині розірвання договору довічного утримання підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] , передану відповідачеві, як набувачу, на підставі договору довічного утримання від 21 жовтня 2020 року, який розірвано, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні з позовом було сплачено судовий збір у загальному розмірі 9\~423 грн. 60 коп. (а.с. 26, 27), який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved