Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

28 червня 2023 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська з вищезазначеною заявою, у якій просив оголосити [PERSON] померлим. Заява мотивована тим, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] . Заявник разом з батьком зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з похилим віком [PERSON] мав чисельні захворювання серця та передміхурової залози, мав проблеми з ногами, був пенсіонером. У червні 2021 року, у віці 80 років, померла дружина [PERSON] [PERSON] , яка є матір`ю заявника. 24 лютого 2022 року почалось повномасштабне вторгнення рф в Україну. З кінця лютого 2022 року у м. Маріуполь відбувались важкі стрілецькі бої, постійні артилерійські обстріли, бомбардування житлових будинків та об`єктів інфраструктури. З березня 2022 року в місті не було ні світла, ні опалення, ні газу, ні водопостачання, ні мобільного зв`язку. Місто перебувало у блокаді, у місто не завозились ні їжа, ні ліки, ні вода. Наприкінці березня 2022 року під час пересування містом заявника схопили представники незаконних збройних формувань рф, під тиском та погрозами його було вивезено на тимчасово окуповану територію Донецької області, в подальшому депортовано на територію рф. За допомогою волонтерів заявник зміг виїхати з рф до Естонії. На початок повномасштабного вторгнення [PERSON] було 82 роки. З кінця березня 2022 року місцезнаходження [PERSON] невідоме. В ході моніторингу телеграм-каналів встановлено, що квартира, у якій проживали заявник разом з батьком була знищена внаслідок обстрілу. Окупація м. Маріуполя, похилий вік [PERSON] , чисельні серцеві захворювання, відсутність ліків та лікування, стрес через війну, а також знищення квартири, дають підставу припускати загибель [PERSON] внаслідок бойових дій, спричинених збройною агресією рф проти України, що загрожували йому смертю. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 1.Витребувано в Адміністрації державної прикордонної служби України інформацію про перетин громадянином України [PERSON] . 2.Витребувано в\~Державній міграційній\~службі України інформацію про поточну адресу реєстрації місця проживання в Україні [PERSON] , [INFO] . 3.Витребувано з Міністерства соціальної політики України інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, щодо [PERSON] , [INFO] , а саме: загальні відомості про особу (прізвище, ім`я, по батькові, громадянство, дата і місце народження, стать); дані про останнє зареєстроване та фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи на території, де виникли обставини, зазначені у статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»; дані про фактичне місце проживання особи на дату звернення; адреса, за якою із внутрішньо переміщеною особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, та номер телефону; відомості про смерть внутрішньо переміщеної особи або визнання її безвісно відсутньою. 4. Витребувано у Державної податкової служби України відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо [PERSON] , [INFO] , за період з березня 2022 року по теперішній час. 5. Витребувано у Пенсійного фонду України відомості за формами ОК-5, ОК-7 та Додаток №9 «Довідка про трудовий та страховий стаж», що відображають дані про трудову діяльність громадянина [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , та відрахування, що ним сплачувались; щодо можливого призначення пенсії, будь-яких інших видів соціальної допомоги за період з березня 2022 року по теперішній час. 6. Витребувано з\~ГУНП в\~Донецькій області\~наявні відомості про громадянина [PERSON] , [INFO] , зокрема, про перебування його в розшуку; притягнення його до адміністративної та/або кримінальної відповідальності; іншу наявну інформацію щодо вказаної особи, місцеперебування якої невідоме. У судове засідання заявник та його представник адвокат Герасименко М.В. не з`явились. Представник заявника письмово просив розглядати справу без його участі, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи Оболонського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, письмово просив розглядати справу без його участі у відповідності до вимог чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] в станиці Брюховецька Краснодарського краю Російської Федерації народився [PERSON] (а.с. 10-12). Заявник [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 18). [PERSON] проходив стаціонарне лікування: -у період з 21 січня 2016 року по 02 лютого 2016 року з діагнозом: «ІБС. Атеросклеротичний кардіосклероз, фібриляція передсердь, постійна форма. Н2 АБ. Церебросклероз з вестибулопатією» (а.с. 22-23); -у період з 14 вересня 2019 року по 23 вересня 2019 року з діагнозом: «ІБС. Атеросклеротичний кардіосклероз. Пароксизмальна форма МА (відновлений синусовий ритм). Екстрасистолічна аритмія. СН2А. ФК2. Гіпертонічна хвороба 2 ст., 2 ст. Ризик 4» (а.с. 24-25); -у період з 15 березня 2020 року по 25 березня 2020 року з діагнозом: «Гіперплазія передміхурової залози. СКХ. Камені сечового міхура. Гостра затримка сечі» (а.с. 26-27). Звертаючись до\~суду із\~заявою про\~оголошення фізичної\~особи померлою\~заявник вказує,\~що на\~момент початку\~бойових дій\~24\~лютого 2022\~року [PERSON] \~проживав за\~адресою місця\~реєстрації: [ADDRESS] (а.с. 10-12, 75). Після початку активних бойових дій у м. Маріуполь вищевказана квартира була знищена внаслідок обстрілу, що підтверджується інформацією з веб-сторінки Google Maps та телеграм каналу «Мариуполь сейчас» (а.с. 29-42). Згідно відповіді Головного центру оброби спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 30 червня 2023 року, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією [PERSON] в період з березня станом на 06 липня 2023 року в базі даних не виявлено (а.с. 72). У відповіді Департаменту з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації Пенсійного фонду України від 10 липня 2023 року зазначено, що станом на липень 2023 року [PERSON] перебуває на обліку як одержувач пенсії в Головному управлінні Пенсійного фонду в Донецькій області (а.с. 79). Згідно відповіді Мінсоцполітики України від 29 серпня 2023 року станом на 18 липня 2023 року в ЄІБД ВПО інформація про [PERSON] відсутня. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення померлою. Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (ч. 3. ст. 46 ЦК України). Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення особи померлою необхідно для усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців. Особливості цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Однак необхідно відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим (п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження (ст. 47 ЦК України). Правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою визначені у статті 48 ЦК України. Так, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглися та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред`явника. Особа, до якої майно перейшло за відплатним договором, зобов`язана повернути його, якщо буде встановлено, що на момент набуття цього майна вона знала, що фізична особа, яка була оголошена померлою, жива. У разі неможливості повернути майно в натурі особі, яка була оголошена померлою, відшкодовується вартість цього майна. Якщо майно фізичної особи, яка була оголошена померлою і з`явилася, перейшло у власність держави, Автономної Республіки Крим або територіальної громади і було реалізоване ними, цій особі повертається сума, одержана від реалізації цього майна. Аналізуючи зазначені норми права, суд дійшов висновку, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Таким чином, суд дійшов до висновку про можливість задоволення заяви та оголошення [PERSON] померлим, оскільки вказана особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Суд враховує, що після початку бойових дій в зв`язку з повномаштабним вторгненням рф на територію України м. Маріуполь було зоною активних бойових дій та піддавалось численним обстрілам, що є відкритою, публічною інформацією, яка не підлягає доказуванню. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Оголошення [PERSON] померлим необхідне заявнику для отримання свідоцтва про смерть. Відповідно до частини першої ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Таким чином, єдиною підставою для державної реєстрації смерті у даному випадку є рішення суду про оголошення особи померлою. Приймаючи до уваги викладене, встановивши, що [PERSON] відсутній в місці його постійного проживання, а також відсутні відомості про місце його перебування більше шести місяців, пропав безвісти за обставин, що загрожували йому смертю, суд дійшов висновку, що заява є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 297 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved