Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

Одеська міська рада звернулася\~ до суду з позовом до [PERSON] про визнання спадщини відумерлою, витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування рішення про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно. У ході судового розгляду позовні вимоги були викладені у новій редакції, відповідно до якої Одеська міська рада просила суд: визнати спадщину після смерті [PERSON] , що складається з квартири загальною площею - 48,7 кв.м., житловою площею - 29,5 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , відумерлою; визнати недійсним договір купівлі-продажу, серія та номер: 920 від 08.04.2010, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Качур О.М.; витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради спірну квартиру; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте державним реєстратором управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Іскровим О.В. від 22.03.2016, за яким право власності на спірну квартиру зареєстровано за [PERSON] . Вимоги обґрунтовані тим, що 22.03.2016 державним реєстратором управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Іскровим О.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28875031, за яким право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за відповідачкою на підставі підробленого договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] , серія та номер: 920 від 08.04.2010, який приватним нотаріусом не посвідчувався, а тому даний договір є недійсним. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із спірної квартири [ADDRESS] . Донька померлої [PERSON] прийняла спадщину у порядку, визначеному ст. 1268 ЦК України, так як постійно проживала із спадкодавцем та була зареєстрована у спірній квартирі. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадкове майно не видавалося. Після надходження позовної заяви суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. 05 грудня 2018 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 22 березня 2019 року з метою забезпечення позовних вимог накладено арешт на нерухоме майно (квартиру) за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 882133151101, що належить [PERSON] . Ухвалою суду від 21 листопада 2019 року до участі у справі залучено [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача. 21 листопада 2019 року за клопотанням представника позивача провадження у справі було зупинено до вирішення цивільної справи № 523/4214/18 за заявою [PERSON] , заінтересована особа Четверта одеська державна нотаріальна контора, [PERSON] , про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] 22 жовтня 2020 року за клопотанням третьої особи [PERSON] провадження у справі було зупинено до розгляду справи №523/10543/20 за заявою [PERSON] , заінтересована особа Одеська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю. 10 липня 2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог та згоду на заочний розгляд справи. Відповідачка [PERSON] та треті особи - державний реєстратор управління реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Іскров О.В. і [PERSON] причини своєї неявки суду не повідомили, із клопотаннями не зверталися. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з огляду на таке. Як було судом встановлено, що 22.03.2016 державним реєстратором управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Іскровим О.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28875031, за яким право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] . Підставою виникнення права власності на спірне нерухоме майно за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначений договір купівлі-продажу, серія та номер: 920, складений 08.04.2010, видавник - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Качур О.М. За інформацією, отриманою Одеською місцевою прокуратурою № 4 від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Качур О.М., договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] від 08.04.2010 року за реєстровим № 920, бланк серії ВМТ 092105, нею не посвідчувався. Відповідно до вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.1 та 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до вимог ч.1 ч.2 ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Так, згідно ч.ч.4,5 ст.203 ЦК України в редакції від 10.02.2010 р. правочин має вчинятись у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч. 1 ст. 236 ЦК України). У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Нормами ч.1 ст.657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Частиною 3 ст. 640 Цивільного кодексу України встановлено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації (ч. 3 ст. 334 ЦК України). Аналізуючи вказані норми, суд прийшов до висновку, що договір купівлі-продажу від 08.04.2010 квартири [ADDRESS] не відповідає вимогам ч.ч. 4, 5 ст.203, ч.2 ст. 215, ст.ст. 210, 220, 657 ЦК України в редакції від 10.02.2010, є недійсним та не укладеним, а відтак і реєстрація такого договору є незаконною. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 15.09.2015, актовий запис № 9646. Після її смерті залишилися спадщина, яка складається із квартири [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на вказане нерухоме майно було зареєстровано КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 13.04.2005 на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 31.01.2005, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради. За даними спадкового реєстру інформація про реєстрацію спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] та про реєстрацію заповіту, посвідченого від її імені, у спадковому реєстрі відсутня. Проте, як встановлено рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 липня 2018 року у справі № 523/17184/17 спадщину після смерті [PERSON] прийняла її донька [PERSON] за нормами ст.1268 ЦК України, оскільки вона проживала із спадкодавцем в квартирі по [ADDRESS] та була там зареєстрована. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 квітня 2020 року у справі № 523/4214/18 заяву [PERSON] , заінтересована особа Четверта одеська державна нотаріальна контора, [PERSON] , про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , у період з 2005 року по день її смерті, залишено без розгляду. Позовна заява [PERSON] до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю також ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2023 року залишена без розгляду. Отже, інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , не було. [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з квартири загальною площею - 48,7 кв.м., житловою площею - 29,5 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 31.01.2005, серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради, та була успадкована нею згідно зі ст. 1268 ЦК України після смерті матері [PERSON] . Спадкова справа шодо майна померлої [PERSON] не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, ні заповіти, ні спадкові договори спадкодавцем не складалися. Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Положення статті 1277 Цивільного кодексу України визначають, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. У відповідності до частини 3 статті 140 Конституції України та частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, є міські ради. Отже, на момент відкриття спадщини після померлої [PERSON] квартира [ADDRESS] належала спадкодавцю, тобто входила до складу спадщини, а тому, враховуючи відсутність у спадкодавця спадкоємців за заповітом і за законом, вказана квартира є відумерлою спадщиною і повинна перейти до територіальної\~ громади міста Одеси у власність. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги про визнання спадщини відумерлою знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна із чужого незаконного володіння. Оскільки спірна квартира була відчужена за договором купівлі- продажу, який є недійсним на підставі ч. 3 ст. 203, ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, то [PERSON] мала право домагатися відновлення свого права на неї. В свою чергу, територіальна громада міста Одеси з часу відкриття спадщини набула речові права на відумерлу квартиру - право володіння та право користування нею і, відповідно, право на захист цих прав, а тому зобов`язана витребувати її з незаконного володіння відповідачки [PERSON] відповідно до положень ч. 1 ст. 1277, ч. 1 ст. 387 ЦК України. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12, яка згідно з вимогами ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України. Рішення суду про витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» також містить роз`яснення стосовно того, що рішення суду про задоволення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Оскільки\~ квартира знаходиться\~ незаконному володінні [PERSON] ,\~ вона підлягає\~ витребуванню у власність територіальної громади міста Одеси, а державна реєстрація права власності на квартиру за відповідачкою має бути скасована. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути судовий збір на користь позивача у сумі 3200 грн.

Outcome: approved