Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

У вересні\~2023\~року позивач\~звернулась до\~суду з\~позовом до\~відповідача,\~в якому\~просила змінити\~розмір аліментів,\~присуджених за\~рішенням суду,\~та стягувати\~з ньогона\~її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] , 2016 року народження, в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку щомісячно до її повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що сума стягуваних аліментів в мінімальному розмірі є недостатньою при тому, що з часу ухвалення судом рішення матеріальний стан відповідача покращився, він офіційно працевлаштувався, є військовослужбовцем. Сторони в судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про слухання справи, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, у зв`язку з чим розгляд справи проведено у їхній відсутності. Від позивачки надійшла заява, в якій вона підтримала свій позов. Причини повторної неявки відповідача невідомі, своїм правом на подання до суду будь-яких заперечень щодо змісту і вимог позовної заяви або відзиву, він не скористався. Клопотань, які б свідчили про зацікавленість відповідача у розгляді справи, матеріали справи не містять. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлюють принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від неї, та захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для життєдіяльності. З матеріалів справи слідує, що з 20.10.2015 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 17.10.2018 рішенням суду був розірваний. За час шлюбу у позивачки та відповідача народилась донька [PERSON] , [INFO] , місцем проживання якої судом визначено разом із матір`ю і на утримання якої відповідач сплачує на користь позивачки аліменти відповідно до судового наказу №285/2672/18 Новоград-Волинського міськрайонного суду від 17.08.2018 в твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31.07.2018. У зв`язку з укладенням другого шлюбу 23.11.2019 позивачка змінила своє прізвище з [PERSON] 'янюк на [PERSON] . Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. З огляну на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у певній грошовій сумі, на розмір аліментів у частці від заробітку батька (матері) та навпаки). Держава Україна,\~проголошуючи такий\~принцип сімейного\~права,\~як державна\~охорона кожної\~дитини,\~реалізує його\~в одному\~із положень\~ст.182\~СК України,\~якавстановлює мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка на підтвердження своїх доводів зазначала, що сума щомісячних аліментів на дитину становить мінімальний розмір, визначений законом, яка є недостатньо для забезпечення її усім матеріально-необхідним, належним рівнем життя, розвитку, навчання та проведення дозвілля. Незважаючи на юридично закріплений принцип гендерної рівності (ч.6 ст.7 СК України), у переважній більшості випадків догляд за дитиною здійснює її мати. Разом з тим, суд наголошує, що обов`язок по утриманню дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток, створення умов для отримання належної освіти, не може бути покладений виключно на одного з батьків. Таким чином, визначений судом в 2018 році розмір аліментів з урахуванням зростання споживчих товарів і послуг, інфляції тощо, не є достатнім розміром для задоволення розумних потреб неповнолітньої [PERSON] . В той час, матеріальний стан відповідача покращився та він з 06.04.2022 проходить службу у військовій частині, де отримує заробітну плату. Зазначена обставина є підставою для зміни розміру та способу аліментів. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів спільної доньки сторін, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог про збільшення розміру стягуваних аліментів. Враховуючи визначений розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, потребу позивачки у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку та зобов`язаний брати участь у витратах на свою дитину, суд приходить до висновку, що він в змозі сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному у позовних вимогах, а саме: 1/4 частина від усіх видів його доходу. Такий розмір\~буде реальним,\~не поставить\~відповідача у\~матеріальне становище\~значно гірше\~від положення\~доньки і\~позивачки,\~відповідатиме,\~як інтересам\~дитини,\~так і\~матеріальному становищу\~тастану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Відповідач не надав доказів на підтвердження того, що доходи і матеріальне становище позивачки надають їй можливість забезпечити дівчинці шкільного віку належний життєвий рівень при отриманні аліментів у мінімальному розмірі. Отже, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Змінений розмір аліментів слід стягувати з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в сумі 1073,60\~грн.

Outcome: approved