Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

07 серпня 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 19 листопада 2016 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який був зареєстрований Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 94. Від вказаного шлюбу вони мають одну спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Інших спільних дітей у них із відповідачем немає. Їх стосунки у тому числі ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинені. Ніяких шлюбних стосунків не підтримують уже тривалий час. Подальше спільне життя, примирення і збереження сім`ї є неможливим. Відповідач має постійне офіційне працевлаштування, де отримує велику заробітню плату. Але при цьому ніяких коштів на дитину не дає. Стан здоров`я відповідача задовільний. На утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб немає. Домовленості про сплату аліментів у добровільному порядку із відповідачем досягнуто не було, тому вона змушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі частини усіх видів його заробітку ( доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Тому вона просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №94. Стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі частини усіх видів його заробітку ( доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, у матеріалах справи наявна заява в якій вона просить суд розглядати справу у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час та місце проведення судового засідання. Оскільки відповідач належним чином повідомлявся про дату розгляду справи і позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 19 листопада 2016 року Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 94, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 19 листопада 2016 року Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Від спільного життя мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07 квітня 2017 року Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. На підставі ч.2ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, і однією сім`єю не проживають. У позовній заяві позивач зазначила, що у наданні строку для примирення для збереження родини не має потреби, відновлювати подружні відносини не має наміру. Відповідно до ч.1ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже позивач категорично налаштована на розірвання шлюбу, на примирення не згодна, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. На підставі ч.1,2 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується її письмовою заявою. Частина 3ст. 115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, у відповідності до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до\~статті 8 Закону України " Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в\~Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. В матеріалах справи наявна довідка № 406/02-16 видана виконавчим комітетом Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 17 липня 2023 року, з якої вбачається, що [PERSON] , згідно реєстрових даних та погосподарської книги проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . До складу її сім`ї входить дочка [PERSON] , [INFO] . При визначенні розміру аліментів, відповідно до\~ст. 182 Сімейного Кодексу України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач сама не може утримувати неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] та нести одноособово витрати пов`язані з її утриманням, відповідач є здоровою, працездатною людиною, інших осіб на утриманні не має, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки. Згідно з ч.3 ст. 181\~СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2ст. 182 СК України). Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, її повного та всебічного розвитку, матеріальний та сімейний стан платника аліментів, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] має задовільний стан здоров`я, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку ( доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] повноліття. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України,суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментіву межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн. щодо вимоги майнового характеру ( стягненя аліментів ). Крім того, в порядкуст.141ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 1073,60 грн. на користь [PERSON] .

Outcome: approved