Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якою зазначає, що 17.07.2017 позивач уклав шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу обрала прізвище чоловіка як « [PERSON] ». У шлюбі дітей не мають. Стосунки почали погіршуватися давно та на даний час повністю припинені. Подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя, шлюб та сім`ю. За час спільного сімейного проживання позивач дійшов висновку, що у сторін відсутні будь-які спільні інтереси. Враховуючи, що відносини подружжя зіпсувалися та повністю припинені, втрачені почуття любові один до одного, то позивача більше не має наміру зберегти шлюб, який на дійсний час існує формально. За переконанням позивача подальшого сенсу налагоджувати сімейні відносини не має, строк на примирення є неможливим. Збереження шлюбу не відповідає моральним інтересам позивача. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, вивчивши доводи позивача, дослідивши надані докази та матеріали справи, вважає вимоги позову такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого. Так, судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 17.07.2017 сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Солоніцевської селищної ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 38, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.07.2017 (а.с.5). Далі, позивач стверджує, що неповнолітніх дітей подружжя не мають. Відповідно до\~статті 51 Конституції України,\~статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач, скориставшись даним правом, звернувся до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Положеннями ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України\~визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, сім`я існує формально, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо, відсутні спільні\~інтереси. На підставі зазначеного, а також беручи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, суд дійшов висновку, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2\~ст. 114 Сімейного кодексу України,\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3\~статті 115 Сімейного кодексу України\~передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки сім`я позивача розпалась, підстав для примирення або поновлення сім`ї не встановлено, тому вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягнення судові витрати на користь позивача.

Outcome: approved