Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

26.09.2023 до Козівського районного суду Тернопільської області надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення факту, що має юридичне значення. В обгрутування заявлених вимог посилається на те, що вона звернулася із заявою копіями відповідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільській області про призначення пенсії за віком. За результатами розгляду Головного управління Пенсійного фонду України Київській області (далі - ПФУ в Київській області) від 28.07.2023 № 19225007797 б встановлено, що вік заявника становить 60 років. Водночас,\~за результатами\~розгляду заяви\~заявника та\~доданих до\~такої за\~документів,\~зазначено,\~що до\~страхового стажу не було\~зараховано період\~роботи згідно: трудових книжок [NUMBER] , [NUMBER] , оскільки на титульних сторін трудових книжок дати народження заявника зазначені не повністю, а лише рік, довідок №12, №308 від 20.07.2023 про періоди роботи в колгоспі, оскільки у довідці ім`я заявниці зазначено « [PERSON] », за паспортом - « [PERSON] ». Відтак, ПФУ в Київській області вирішило відмовити в призначенні пенсії за віком, оскільки заявник не набув необхідного страхового стажу. З урахуванням обставин просила встановити факт приналежності [PERSON] документів, а саме: трудової книжки колгоспника [NUMBER] від 08.04.1984, трудової книжки колгоспника [NUMBER] від 18.04.1989, довідки №12 від 20.07.2023 виданої Козлівською селищною радою Тернопільського району, Тернопільської області, довідки №308 та №309 виданих комунальною установою «Трудовий архів» Козівської селищної ради. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 27.09.2023 відкрито провадження у справі та прийнято до розгляду за правилами окремого провадження. Заявник в судове засідання не з`явилася. Представник заявника адвокат Недокус В. І. подав клопотання від 25.10.2023 у якому просив розгляд справи проводити без участі сторони заявника. Заявлені вимоги підтримав у повному обсязі а просив такі задовольнити. Представники заінтересованих осіб будучи належним чином повідомленими у судове засідання не зявилися. 23.10.2023 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільській області надійшли заперечення по справі. Згідно заперечення, представник заінтересованої особи вважає заявлені вимоги безпідставними та просить залишити без розгляду заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. Посилається на те, що встановлення юридичного факту необхідне заявнику для призначення пенсії, а, отже, встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме, права на призначення пенсії. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини, приходить до такого висновку. Установлено, що Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , про що свідчить запис в книзі записів актів громадянського стану від 10 серпня 1963 року № 18, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 16.09.1963. Також, згідно диплому [NUMBER] , який був виданий [PERSON] 29 червня 1982 року, на підтвердження того, що вона в 1982 році закінчила повний курс Копичинського технікуму бухгалтерського обліку МСГ УРСР по спеціальності планування сільськогосподарського виробництва. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , [PERSON] 31.10.1987 уклала шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим 31.10.1987, після чого їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відповідно до довідки №12 від 20 липня 2023 року виданої [PERSON] , [PERSON] перебувала членом колгоспу, дата вступу в колгосп 1 рік, період праці: з липня 1982 року по квітень 1984 року, водночас зазначено і кількість трудоднів 1982 рік 146 днів, 1983 рік 313 днів, 184 рік 86 днів. Також, згідно довідки №308 від 20.07.2023, виданої [PERSON] , підтверджується, те що вона перебувала членом колгоспу "Правда", де зазначається дата вступу в колгосп 1984 рік, а також зазначено, що заявник працював у колгоспі з квітня 1984 року по травень 1999 року, водночас зазначено і кількість вироблених трудоднів 1984 рік - 242 днів, 1985 рік - 325 днів, 1986 рік - 319,5 днів, 1987 рік - 311 днів, 1988 рік - 258 днів, 1989 рік - 79 днів, 1990 рік - 326 днів, 1991 рік - 229 днів, 1994 рік - 126 днів, 1995 рік - 310 днів, 1996 - 310 днів, 1997 рік - 130 днів, 1998 рік - 25 днів, 1999 рік - 10 днів. Крім цього, трудова участь також підтверджується трудовими книжками заявника, серед яких перша УКР №1228830 від 08.04.1984, що вказує на наявність членства заявника в колгоспі з 1982 по 1984, а також трудовою книжкою колгоспника від 18.04.1989 року, що у свою чергу також підтверджує наявність членства заявника в колгоспі, вже з квітня 1984 року по 15 липня 2009 року. Згідно довідки № 309, виданої 20.07.2023 комунальною установою «Трудовий архів» Козівської селищної ради, підтверджує наявність у [PERSON] невироблених людино-днів. Поряд із цим , така довідка видана на ім`я « [PERSON] » замість наявного імені « [PERSON] ». Згідно зі ст.ст.\~293,\~315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 вказаної постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно із п.12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~на підставі п. 6\~ст.273 ЦПК\~ України суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 348/576/18 відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України. Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відтак, у судовому порядку, відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку, встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. У постанові Верховного Суду від 20 серпня 2018 року зроблено висновок про те, що записи у книгах обліку трудового стажу, заробітку колгоспника, у розрахунково-платіжних відомостях нарахування заробітної плати є правовстановлюючими документами (справа № 545/1472/17). Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст.256 ЦПК України\~(в редакції, яка діяла до редакції відповідно до\~Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом установлено, що у трудовій книжці колгоспника [NUMBER] від 08.04.1984, трудовій книжці колгоспника [NUMBER] від 18.04.1989, довідці №12 від 20.07.2023 виданій Козлівською селищною радою Тернопільського району, Тернопільської області, довідках №308 та №309 виданих комунальною установою «Трудовий архів» Козівської селищної ради помилково зазначено найменування заявника «Люба» замість правильного « [PERSON] », що зумовило необхідність звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності їй вказаних документів. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності [PERSON] , правовстановлюючого документу, а саме: трудової книжки колгоспника [NUMBER] від 08.04.1984, трудової книжки колгоспника [NUMBER] від 18.04.1989, довідки №12 від 20.07.2023 виданої Козлівською селищною радою Тернопільського району, Тернопільської області, довідки №308 та №309 виданих комунальною установою «Трудовий архів» Козівської селищної ради, тому заявлені вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Метою встановлення юридичного факту є необхідність реалізації права на призначення пенсії, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту належності правовстановлюючих документів, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявнику реалізувати своє право на пенсію. Доводи представника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо наявності спору між заявником та заінтересованою особою, що тягне за собою залишення заяви без розгляду, суд вважає необгрунтованими, оскільки само по собі посилання заінтересованої особи на існування між ним та заявником спору про право не може беззаперечно свідчити про наявність такого спору та бути підставою для застосування наслідків, передбачених частиною шостою статті 294 ЦПК України. З огляду на вказане та враховуючи, що встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, суд вважає, що заява в цій частині також є підставною та підлягає до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved