Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернулася до Приморського суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі: 8 525,00 грн одноразово до 01.09.2023 за роками навчання з 01.09.2023 - 31.01.2024; 8 525,00 грн одноразово до 01.02.2024 за роками навчання з 01.02.2024 - 30.06.2024; 8 525,00 грн одноразово до 01.09.2024 за роками навчання з 01.09.2024 - 31.01.2025; 8 525,00 грн одноразово до 01.02.2025 за роками навчання з 01.02.2025 - 30.06.2025 до досягнення [PERSON] 23-х років, за умови, що вона буде продовжувати навчання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.01.2004 між матір`ю позивачки та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 63, який 04.02.2014 відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси № 522/13653/13ц було розірвано. У шлюбі народилось двоє дітей: [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ), які на даний час перебувають на утриманні матері. Відповідач добровільної участі у матеріальному забезпеченні дитини не бере, не зважаючи на те, що згідно законодавства зобов`язаний це робити та має таку можливість. 30.04.2013 рішенням Приморського районного суду м. Одеси № 1522/26620/12 [PERSON] було позбавлено батьківських прав щодо обох дітей. На даний час відповідач є здоровою та працездатною особою, зі слів відповідача має постійний заробіток, а тому зможе сплачувати аліменти на доньку, яка продовжує навчатися. 10.07.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач повідомлявся судом про розгляд даної справи належним чином, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». 10.10.2023 від позивача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримує повністю. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст. 178, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 31.01.2004 Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 63 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.02.2014 у справі № 522/13653/13ц було розірвано. За час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ), які на даний час перебувають на утриманні матері. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] ( [INFO] ) з 2021 року навчається на першому курсі за спеціальністю «013 Початкова освіта» у Південноукраїнському національному педагогічному університеті імені К.Д. Ушинського, на денній формі навчання (контракт), що підтверджується договором про навчання у закладі вищої освіти від 16.08.2021 № ПН-2021/1316 та договором про надання освітніх послуг між Державним закладом «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» та фізичною (юридичною) особою від 16.08.2021 № ПН-2021/1316, укладеними між закладом освіти в особі виконуючого обов`язки ректора та [PERSON] (замовник) для [PERSON] (одержувач). Предметом спору є право повнолітньої дитини, що не досягла 23 років та навчається, на отримання аліментів з того з батьків, який не проживає з дитиною. Підстава позову - навчання на денній формі навчання, недосягнення 23 років, потреба в матеріальній допомозі. Згідно з частинами 1, 3 статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Отже, обов`язок утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання, виникає у батьків у випадку, коли ці дочка, син у зв`язку із навчанням потребують матеріальної допомоги, а батьки можуть їм таку надавати. Відповідно з`ясуванню судом підлягають обставини можливості того з батьків з кого слід стягнути аліменти надавати відповідну матеріальну допомогу. Порядок виконання цього обов`язку визначений статтею 200 СК України у виді сплати одним з батьків, з ким не проживає дочка, син аліментів, розмір яких, у разі подання відповідного позову, визначає суд у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Згідно з частиною 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в частині 1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно правової позиції Верховного Суду (справа № 531/582/18 від 12.03.2020) при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років (висновок Верховного Суду в постанові від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18). Також Верховний Суд у постанові від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18 зазначив, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом з`ясовано, що повнолітня [PERSON] ( [INFO] ), проживає разом зі своєю матір`ю. Позивач, зазначає, що навчається на 2 курсі денної форми (контракт) Південноукраїнського Національного педагогічного університету (м. Одеса) імені К.Д. Ушинського та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток і оплачувати навчання вартість якого відповідно до договору від 16.08.2021 № ПН-2021/1316 становить 8 525,00 грн за семестр. З 2021 року по 30.06.2023 освітні послуги сплачені за допомогою матері позивача. Згідно п. 5.3 договору про надання освітніх послуг між Державним закладом «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» та фізичною (юридичною) особою від 16.08.2021 № ПН-2021/1316, вартість освітньої послуги за роками навчання становить: 01.09.2021 - 31.01.2022 - 8 525,00 грн; 01.02.2022 - 30.06.2022 - 8 525,00 грн; 01.09.2022 - 31.01.2023 - 8 525,00 грн; 01.02.2023 - 30.06.2023 - 8 525,00 грн; 01.09.2023 - 31.01.2024 - 8 525,00 грн; 01.02.2024 - 30.06.2024 - 8 525,00 грн; 01.09.2024 - 31.01.2025 - 8 525,00 грн; 01.02.2025 - 30.06.2025 - 8 525,00 грн. Враховуючи вище викладене та зважаючи на об`єктивну необхідність забезпечення дитини, яка продовжує навчання коштами на оплату навчання, а також враховуючи те, що аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання та встановлений законом обов`язок батьків утримувати дитину, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, до досягнення нею двадцяти трьох років, суд дійшов висновку про задоволення позову. У відповідності з положеннями ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат правничої допомоги позивачем надано договір про надання правової допомоги від 27.05.2023, складений між [PERSON] та [PERSON] , детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та додаток № 1 до договору про надання правової допомоги № б/н від 27.05.2023 на підтвердження наданої послуги, а саме: консультації - 500,00 грн, складання та подання позовної заяви у даній справі - 2 000,00 грн, а всього - 2 500,00 грн. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката від відповідача не надходило, а тому ці витрати підлягають стягненню з відповідача. Ураховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1 073,60 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved