Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути зі [PERSON] , в його користь частину оплаченої ввартості житлово-комунальних послуг в розмірі 5000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він разом з мамою [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Також з ними у вказаному житловому будинку проживає його сестра [PERSON] та її чоловік [PERSON] і їх син [PERSON] , 2012 року народження. Відповідач, як співвласник, на утримання житлового будинку кошти не виділяє, вони разом з мамою утримують спільне майно, всі платежі за комунальні послуги здійснює він особисто. Відповідачка відмовляється вносити плату за комунальні послуги та відшкодовувати матері свою сімейну частку витрат. Оскільки відповідачка проживає у зазначеному будинку, суму стягнення грошових коштів за комунальні платежі, яку він оплатив, слід розділити між всіма членами сім`ї. Загальна сума по квитанціях за оплату водопостачання, газ, доставку газу, світло з 2022 року становить 16185 грн. Зважаючи на те, що повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку і прибудинкової території та проведенню ремонту, відповідачка жодної участі в цьому не бере, то змушений звертатись до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 08.09.2023 прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі. Постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідач відзиву на позов не подала. Відповідно до ч.5 ст.279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальноготехнічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У ч.ч.2, 3, 4 ст.83 ЦПК України встановлено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданнями відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк, докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У ст.84 ЦПК України регламентовано, що учасники справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вказане, суд приходить висновку про здійснення розгляду справи за наявними у ній доказами. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, на підтвердження своїх вимог надав суду наступні докази: -копію паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] з відміткою про місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-9); -картку фізичної особи платника податків [PERSON] (а.с.10); -квитанції про оплату комунальних послуг за водопостачання та водовідведення, за спожитий природний газ, за послуги розподілу газу, за активну електроенергію за період травень 2022 року по липень 2023 року, адреса надання послуг: [ADDRESS] , платник [PERSON] (а.с.11-56). Разом з тим, [PERSON] не представлено суду доказів про коло власників будинковолодіння [ADDRESS] , осіб, які зареєстровані та проживають за вказаною адресою. Позивачу слід врахувати, що принцип змагальності, закріплений у ст.12 ЦПК України, полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. Простіше кажучи, позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції над іншою суд і виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Така правова позиція відображена в постанові ВС від 23.10.2019 у справі №917/1307/18. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи. Разом з тим позивач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог. З таких підстав, суд позбавлений можливості надати оцінку викладеним у позовній заяві вимогам та визначити тягар позивача в утриманні будинковолодіння та, відповідно, підстави та обсяг участі відповідачки в утриманні такого. Верховний Суд неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Суд наголошував, що стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність [постанови Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 922/1163/18;від 29.08.2018 у справі № 909/105/15; від 29.08.2018 у справі № 910/23428/17;від 31.01.2018 у справі № 910/8763/17]. Недоведеність позовних вимог є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. В силу зазначених вище обставин, суд вважає недоведеними позовні вимоги, що є підставою для відмови в позові. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведені вище норми процесуального закону й те, що в задоволенні позову відмовлено за недоведеністю заявлених позовних вимог, суд вважає, що не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення понесених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed