Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

26.07.2023 року до суд звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В заяві вказував на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . На час відкриття спадщини з [PERSON] постійно проживав без реєстрації її син [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] , він як його племінник, прийняв спадщину за законом, на підставі особисто поданої заяви про прийняття спадщини від 02.02.2022 року після смерті [PERSON] та [PERSON] , внаслідок чого 13.05.2022 року приватним нотаріусом було видано свідоцтво про право власності за законом на частину нерухомого майна, яка належала [PERSON] . В іншій частині заяви було відмовлено. Факт того, що померлий [PERSON] постійно проживав зі своєю матір`ю [PERSON] на день її смерті підтверджується Актом фактичного місця проживання особи від 14.04.2023 року та поясненнями свідків. Встановлення факту постійного проживання [PERSON] і його матері [PERSON] у її квартирі за адресою: [ADDRESS] є необхідним для вирішення питання спадкових прав. А тому просив суд встановити факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] з 2017 року по 30.07.2021 року за адресою: [ADDRESS] . 27.07.2023 року судом відкрито провадження по справі. 06.09.2023 року Полтавською міською радою було надано пояснення до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, в яких просили відмовити в задоволенні заяви [PERSON] , стосовно встановлення факту, що має юридичне значення. В судовому засіданні представник [PERSON] адвокат Литвишко І.В. заяву підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник Полтавської міської ради Вусик М.Ю., в судовому засіданні в задоволенні заяви просив відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши адвоката Литвишко І.В., представника зацікавленої особи [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.07.2021 року, актовий запис №1023. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні встановлено, що на час відкриття спадщини [PERSON] , разом з нею постійно проживав її син [PERSON] , даний факт в судовому засіданні був підтверджений показами свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Крім того, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] ,, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.08.2021 року, актовий запис №1082. 13.05.2022 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Дубовою Т.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем частки квартири [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] є його племінник [PERSON] , [INFO] . 19.05.2023 року приватним нотаріусом ПМНО Дубовою Т.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , [INFO] , після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Згідно з п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу прийняття спадщини. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність в матеріалах справи поданих заявником достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та достатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, що дає суду змогу дати відповідну належну оцінку доказам та ухвалити законне, обгрунтоване рішення по суті спору, тому заявлені вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved