Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Малодівицької територіальної громади Прилуцького району Чернігівської області в особі Малодівицької сільської ради про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17 лютого 1999 року на Українській універсальній біржі був укладений біржовий контракт № НП-32, за яким батько позивача [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок якій розташований за адресою: [ADDRESS] . Після укладення вказаного договору [PERSON] передав продавцю [PERSON] обумовлену угодою суму грошей, а відповідачка передала йому вказане житлове приміщення із технічною документацією. У момент укладення вказаної угоди нотаріального посвідчення біржового контракту не вимагалось. При цьому незважаючи на відсутність нотаріального посвідчення біржового контракту сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, таким чином виконавши її умови. [INFO] батько позивача помер. Після смерті залишив заповіт, та заповів позивачеві будинок що знаходиться в [ADDRESS] . Після відкриття спадщини, в строк визначений законодавством позивач звернулась до приватного нотаріуса Шрайбер В.В. щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , а саме на будинок що знаходиться в [ADDRESS] . Приватний нотаріус Шрайбер В.В. відмовив у видачі свідоцтва, посилаючись на те, що договір купівлі - продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений. З моменту придбання вищевказаного нерухомого майна і до цього часу [PERSON] здійснював право користування та володіння даною житловою будівлею у повному обсязі, з часу купівлі продажу, тобто з 17 лютого 1999 року до дня смерті [INFO] , впродовж десяти років ніяких взаємних претензій у сторін по договору не було. Ніяких вимог ані покупець ані продавець будинку один до одного не заявляли. Дані обставини й зумовили звернення позивача до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте згідно заяви, яка надійшла до суду, просить суд розглянути справу без його участі. Заявлені позовні вимоги повністю підтримує та просить суд їх задовольнити, судовий збір не стягувати. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справа наявна заява про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обставини викладені позивачем в позовній заяві знайшли своє підтвердження в наявних в матеріалах справи доказах, а саме: копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , копія листа нотаріуса від 17.02.2020р., копія технічного паспорту на будинок [ADDRESS] , копія звіту про незалежну оцінку майна, копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ААМ №613748 копія заяви від [PERSON] , копія договору купівлі - продажу № НП-32 від 17 лютого 1999р., копія довідок з Малодівицької селищної ради (а.с.10-18). Згідно ст. 3,4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з частинами першою другою та шостою статті 86 ЦК Української PCP право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Відповідно до частин першої-третьої статті 48 Закону України «Про власність» в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється, зокрема, судом. Згідно із частиною першої статті 128 ЦК Української PCP право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до статті 224 ЦК Української PCP за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. На час укладення спірного договору чинним був Закон України «Про товарну біржу». Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1268 ЦК України встановлено право спадкоємця прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 392 ЦК України передбачено право власника майна пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до п.9) ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться в тому числі на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що зазначені вище письмові документи свідчать, що спадкодавець набув право власності на будинок з господарськими будівлями, проте за життя не зареєстрував право власності в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Позивач є його єдиним спадкоємцем, тому позов про поновлення порушеного права, визнання права на майно, підлягає задоволенню.

Outcome: approved