Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

28 серпня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 08 серпня 1981 року позивач та відповідач перебувають у шлюбі. Від шлюбу у них є повнолітні діти, а саме: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося через відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя, внаслідок чого між ними втрачено почуття любові. Сторони проживають окремо, спільне господарство та сімейний бюджет не ведеться. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24 серпня 2023 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги він підтримує у повному обсязі. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що проти позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. У судовому засіданні встановлено, що з 08 серпня 1981 року сторони перебувають у зареєстрованому міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 2196, шлюбі. Дошлюбне прізвище відповідача « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно положень ст.\~51\~Конституції України та ч. 1 ст.\~24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст.\~56 СК України кожен\~з подружжя\~має право\~припинити шлюбні\~відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні об`єктивно встановлено, що спільне життя у сторін не склалось у зв`язку із непорозуміннями, різними поглядами на життя, що привело до розпаду сім`ї. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Бажання щодо відновлення свого дошлюбного прізвища відповідач не виявила. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 СК України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Суд доходить висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved