Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача 1. 13.06.2023 року орган опіки та піклування Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області (далі - позивач) в особі представника, звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідачка), третя особа: Біляївська окружна прокуратура Одеської області, в якому просить суд відібрати у неї дитину без позбавлення батьківських прав та стягнути аліменти на її утримання. 2. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідачка є матір`ю дитини - [PERSON] , малолітньої, [INFO] , яка неналежним чином виконує свої материнські обов`язки. Відповідно до рішення виконавчого комітету Маяківської сільської ради від 07.06.2023 року за № 10/1-2023 від відповідачки відібрано малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина перебуває в КНП «Біляївська багатопрофільна лікарня» Біляївської міської ради. Під час обстеження житлово-побутових умов за місцем мешкання відповідачки та дитини, в будинку знаходилися відповідачка та двоє чоловіків, один з яких співмешканець, а інший дядько. Умови проживання в будинку відсутні: повна антисанітарія, продукти харчування в недостатній кількості та відсутнє місце їх зберігання, у дитини відсутнє ліжечко, місце для розвитку, шафа для одягу, плитка для приготування їжі та будь - яке опалення для періоду холоду, розетки та вмикачі в аварійному стані. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя та здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав, суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. У зв`язку з вищевикладеним представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. 3. Відповідачка відзив на позов не надала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, але надала письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, просила задовільнити. (а.с. 26, 30). 5. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, але надала письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти задоволення. (а.с. 39). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 6. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2023 року, цивільну справу № 496/4274/23, передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Портній О.П. (а.с. 18) 7. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Портної О.П. від 19.06.2023 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання. (а.с. 21) 8. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Портної О.П. від 29.08.2023 року підготовче провадження закрито та призначено до розгляду цивільну справу по суті. (а.с. 29) 9. Відповідачка в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 10. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. IV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 11. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , малолітньої, [INFO] , є [PERSON] , відомості про якого внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Біляївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 27.07.2021 року, а/з № 349 (а.с. 5) та копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00040041427 від 09.06.2023 року (а.с. 12-13) 12. Комісією у складі начальника служби у справах дітей Маяківської сільської ради Байдак І.В., т.в.о. директора КУ «ЦНСП Маяківської сільської ради» Мусій О.О., інспектора СЮП ОРУП № 2 Ісаєвою Ю.В., інспектора СЮП ОРУП № 2 Д`ячук Д.Р. 07.06.2023 року, з метою обстеження умов проживання малолітньої дитини, був складений та підписаний акт обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , яка є постійним місцем проживання відповідачки та малолітньої дитини стосовно якої розглядається справа. (а.с. 7-11) 13. Комісією у складі начальника служби у справах дітей Маяківської сільської ради Байдак І.В., т.в.о. директора КУ «ЦНСП Маяківської сільської ради» Мусій О.О., інспектора СЮП ОРУП № 2 Ісаєвою Ю.В., інспектора СЮП ОРУП № 2 Д`ячук Д.Р. 07.06.2023 року був складений та підписаний акт проведення оцінки рівня безпеки дитини. Відповідно до якого дитини одягнена у брудні речі та будинок не придатний для проживання дитини (а.с. 7-11) 14. Виконавчий комітет Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області ухвалив рішення № 10/1-2023 від 07.06.2023 року по негайне відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , у зв`язку з виникненням загрози життю та здоров`ю дитини. (а.с. 6) 15. З копій протоколів бесід з [PERSON] в родину якої тимчасово влаштована [PERSON] , від 03.07.2023, 26.07.2023, 03.10.2023, вбачається, про стабільну байдужість [PERSON] по відношенню до її доньки: за весь період відвідала доньку лише два рази, життям та здоров`ям дитини не цікавиться, рекомендації, які їй були надані під час вилучення дитини не виконала, постійного місця проживання не має, інколи вживає алкогольні напої. (а.с. 31-33) 16. З фото-світлин, наданих представником позивача вбачається повна антисанітарія та цілковита відсутність умов для проживання. (а.с. 34-37) V. Оцінка Суду. 17. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 18. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 19. Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 20. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 21. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. 22. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 23. Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. 24. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини. 25. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. 26. Згідно ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. 27. За пунктом 2 частини першої статті 164 СК України підставою для відібрання дитини від батьків є ухилення ними від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. 28. Із роз`яснень, викладених у п. п. 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. 29. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27.02.1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. 30. Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). 31. Таким чином при вирішенні питання про відібрання дітей у батьків, суди повинні виходити з доведеності їх винної поведінки і з урахуванням характеру, особи цього з батьків, а також інших конкретних обставин справи, брати до уваги, чи свідомо та умисно батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків, чи є доведеними факти такого ухилення, в чому саме полягає небезпека залишення дитини у батьків для її життя та морального виховання. 32. Як встановлено судом, [PERSON] характеризується негативно, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, має низький рівень виховного потенціалу, морально не стабільна, не виявляє інтересу до доньки, офіційно не працює, не здійснює догляд за дитиною та періодично перебуває у стані алкогольного сп`яніння. 33. З наявних у справі письмових доказів, суд вважає доведеним той факт, що відповідачка належним чином не виконує батьківських обов`язків щодо належного виховання та розвитку дитини. Більш того, суд вважає, що у даному випадку, відібрання дитини у відповідачки без позбавлення батьківських прав сприятиме захисту інтересів дитини з метою унеможливлення, в подальшому, негативно впливати на фізичний, моральний та духовний розвиток дитини, як складову виховання, оскільки враховуючи вік дитини, це є неприпустимим. 34. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов в цій частині слід задовольнити та відібрати малолітню дитину у відповідачки без позбавлення її батьківських прав. При цьому суд зауважує, що відібрання дитини у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом. 35. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. 36. Отже, відповідачка не позбавлена можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення їй дитини. 37. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про організацію забезпечення соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», правого статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» за умови втрати дитиною батьківського піклування відповідна служба у справах дітей зобов`язана протягом двох місяців підготувати комплект документів, який підтверджує набуття дитиною статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування. 38. Також суд дійшов висновку про попередження відповідачки щодо зміни ставлення до дитини із покладанням на органи опіки та піклування контролю за виконанням нею батьківських обов`язків у відношенні дитини. 39. Окрім того, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 40. Частиною 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини в батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. 41. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. 42. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 43. Відповідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншою, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 44. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. 45. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 46. Зважаючи викладене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини, тому в цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню, в межах позовних вимог. 47. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 48. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. 49. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 50. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 51. Надані докази, Суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмету позовних вимог. 52. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про переконливість наданих представником позивача доказів та необхідність відібрання у відповідачки доньки - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з ухиленням нею від виконання обов`язків по належному вихованню доньки та її догляду, що наразі, буде відповідати інтересам дитини, а також враховуючи те, що відібрання дитини від батьків не позбавляє їх обов`язку утримувати дітей, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти на утримання доньки у розмірі 1136,00 гривень, щомісячно, з проведенням щорічної індексації відповідно до Закону, починаючи з 13.06.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. 53. У зв`язку з тим, що представник позивача звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача з урахуванням п. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved