Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь позивача 17499,52 грн. у відшкодування збитків у порядку регресу; вирішити питання про компенсацію за рахунок [PERSON] на користь позивача понесених судових витрат у розмірі 2481,00 грн. сплаченого судового збору. Позовна заява обґрунтована тим, що 19.02.2021 року на просп. Свободи Автозаводського району м. Кременчука Полтавської області з вини водія транспортного засобу «Audi» А6, д.р.н. [NUMBER] , [PERSON] внаслідок порушення ним вимог п. 13.1 ПДР України сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено, зокрема, транспортний засіб «Nissan X-Trail», д.р.н. [NUMBER] , що належить [PERSON] . Після скоєння ДТП водій транспортного засобу «Audi» А6, д.р.н. [NUMBER] [PERSON] самовільно залишив місце пригоди та був розшуканий працівниками поліції протягом однієї доби. Такі обставини та вину встановлено постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області. На момент настання події транспортний засіб «Audi» А6, д.р.н. [NUMBER] був забезпечений ним в ПАТ «НАСК «Оранта» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідченого страховим полісом № АР/9540707. Страхувальник [PERSON] не повідомив у визначені строки страховика про настання цієї ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування. На виконання своїх зобов`язань потерпілій особі [PERSON] па підставі його заяви було виплачено страхове відшкодування оціненої шкоди, завданої пошкодженням в результаті цієї ДТП належного йому транспортного засобу «Nissan X-Trail» д.р.н. [NUMBER] в загальній сумі 17499,52 грн. за страховими актами. Отже, з погляду на викладені обставини справи та у відповідності до вимог законодавства та умов страхування ПАТ «НАСК «Оранта» має законне право вимоги у порядку регресу до [PERSON] про відшкодування 17499,52 грн. понесених збитків. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.01.2023 відрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.01.2023 позов публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта до [PERSON] про відшкодування збитку у порядку регресу - задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», код ЄДРПОУ 00034186, юридична адреса: м. Київ, вул. Здолбунівська, 7/д суму страхового відшкодування у розмірі 17499 (сімнадцять тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 52 копійки. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», код ЄДРПОУ 00034186, юридична адреса: м. Київ, вул. Здолбунівська, 7/д суму сплаченого судового збору у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 копійок. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.05.2023 скасовано заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.01.2023 по справі № 537/3/23 за позовом представника позивача - Деміденкова Валерія Миколайовича, який діє в інтересах публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до [PERSON] про відшкодування збитку у порядку регресу. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначення підготовчого засідання Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті. Відповідачем до суду подано відзив, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «НАСК Оранта» до [PERSON] в повному обсязі, звільнити [PERSON] від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. ЗУ «Про судовий збір». Відзив обґрунтований тим, що відповідач не згоден з позовними вимогами в повному обсязі та вважає, що вони не підлягають задоволенню, у зв`язку з відсутністю у позивача правових підстав для звернення з вимогою про відшкодування збитку в порядку регресу. [PERSON] не згоден з розміром страхового відшкодування, не згоден з обсягом проведеного ремонту та підставами для виплати компенсації. Вважає, що позивач безпідставно призначив та сплатив страхову компенсацію у розмірі 17499,52 грн. ДТП яка сталася 19.02.2021 на завдала транспортному засобу значних пошкоджень і візуально не потребувала ремонтних робіт зі зміною та фарбуванням будь-яких деталей. Усна домовленість сторін про врегулювання наслідків ДТП стала причиною відїзду з місця ДТП. Відповідач був розшуканий в строк до однієї доби, огляд на стан сп`яніння не проводився через відсутність ознак сп`яніння. Наведене свідчить, що відповідач покинув місце ДТП не маючи намір скритися або уникнути відповідальності зі його скоєння, що дає правову підставу виключити обставину залишення місця ДТП на підставі для стягнення збитку в порядку регресу. Щодо іншої підстави для стягнення збитку в порядку регресу, такої як, неповідомлення про ДТП в трьох денних строк, повідомлення страхувальником страховика про настання страхового випадку протягом трьох днів не є підставою для регресного позову, якщо у страховика була можливість встановити усі обставини страхового випадку. Вважає, що розмір страхових виплат є необґрунтовано завищеним та потребує належного дослідження в судовому засіданні. Страхова не зв`язувалася зі [PERSON] не встановлювала участь застрахованого транспортного засобу у ДТП, не проводила за його участі розслідування не відбирала пояснення. Згідно матеріалів справи вбачається, що за цей період транспортний засіб міг побувати в іншому ДТП, без реєстрації такої та отримати інші пошкодження. Наявна в матеріалах справи заява не може бути підставою для сплати страхового відшкодування, оскільки вона містить неправдиві відомості, а саме, в розділі винна особа вказується, що винна особа визначена відповідно до євро протоколу, що суперечить даним вказаним в повідомленні про ДТП від 22.02.2021, де в описі події зазначено що ДТП зафіксовано поліцією, а в графі європтрокол данні відсутні. Позивач станом на 29.03.2021 не мав правових підстав для сплати [PERSON] страхової компенсації у сумі 14799,52 гривень у зв`язку з чим позбавлений законних підстав стягнення з [PERSON] в порядку регресу страхового відшкодування або будь-яких інших коштів сплачених в рамках дії страхового договору до 09.04.2021, а саме до дати визнання відповідача винуватцем ДТП. Представником позивача [PERSON] надіслав до суду відповідь на відзив, в якому вказує, що в обґрунтування заперечень проти заявлення до відповідача позовних вимог у регресному порядку відповідач покладає свою звичайну, нічим не підтверджену незгоду зі страховим відшкодуванням та його розміром здійсненого ПАТ «НАСК «ОРАНТА» у порядку виконання своїх договірних зобов`язань за страховим полісом № АР/9540707 на користь потерпілого [PERSON] . Заявляючи про таку свою незгоду, відповідач посилається по-перше, на те, що «ДТП, яка сталася 19.02.2021 не завдала транспортному засобу значних пошкоджень і візуально не потребувала ремонтних робіт із заміною чи фарбуванням будь-яких деталей». Разом з цим такий довід не може бути прийнято з погляду на обставини ДТП, а саме: після скоєння цієї ДТП [PERSON] у супереч вимог п. 2.10 ПДР України, не залишився на місці пригоди не повідомив працівників поліції про настання цієї ДТП та самовільно залишив місце пригоди бо, за поясненням відповідача «він дуже поспішав»; визначення обсягу ремонтних робіт та їх характеру з усунення пошкоджень, завданих автомобілю «Nissan X-Trail» д.р.н. [NUMBER] здійснено ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відповідно до результатів проведеного технічного огляду та у відповідності до положень «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів». Водночас посилання відповідача про якусь нічим не підтверджується його домовленість з потерпілим [PERSON] не можуть слугувати підставою, яка б надавала право відповідачу порушувати вимоги п. 2.10 РДР України та самовільно залишати місце пригоди. При цьому, слід звернути увагу, що вищенаведені доводи та аргументи [PERSON] , а також те, що йому не проводили перевірку на стан сп`яніння, не змогли переконати суд у поважності причин самовільного залишення ним місця пригоди та притягнув його до адміністративної відповідальності за дане порушення. Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області у справі № 524/1712/21 [PERSON] не оскаржував. У даному випадку не буде зайвим зауважити, що за обставинами скоєння даної ДТП її учасники відповідно до умов страхування мали право скласти спільне повідомлення про ДТП «Європротокол», що не потребувало значного часу і для цього в учасників цієї ДТП не було жодних перешкод. Зазначає, що твердження відповідача, що «розмір страхових виплат необґрунтовано завищений» не має жодного підтвердження. Відповідач [PERSON] в судовому засідання підтвердив, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 123-4, 124 КУпАП, постанову суду він не оскаржував. Представник відповідача адвокат Максименко А.Ю. вказав, що стягнення страхових витрат відбувалося в той момент, коли постанова, якою притягнуто до адміністративної відповідальності відповідача не набрала законної сили, тому вимоги позивача є незаконними. Вказав, що позивачем не виконано ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука від 14.09.2023 про витребування доказів, адже не надано всіх витребованих доказів. Заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Щодо стягнення з відповідача судових витрат зазначає, що [PERSON] згідно вимог законодавства звільнений від сплати судового збору. Вважає, що стягнення судових витрат понесених у зв`язку з розглядом цивільної справи на користь позивача, є безпідставним, адже раніше не було заявлено цієї вимоги та не надано суду підтверджуючих документів. Вказує, що позовні вимоги не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України та не підтвердженні доказами. З повідомленням про страховий випадок відповідач звернувся вчасно, проте позивачем даний факт спростовано. Пошкодження автомобіля було незначне, з постраждалою особою [PERSON] на місці ДТП домовилися про подальші дії відшкодування без звернення до поліції. Підстави для задоволення позову відсутні. Докази наявні в матеріалах справи не є тими документами, які підтверджують факти та правильний розрахунок страхового відшкодування. Не вбачає підстав для відшкодування страхових виплат, здійснених позивачем на користь потерпілої особи, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В судовому засідання представник позивача [PERSON] зазначив, що заява представника відповідача стосовно того, що ухвала про витребування доказів не виконана, є необґрунтованою, адже всі витребувані докази є або в матеріалах справи або надані до суду. Позовні вимоги вважає обґрунтованими, доведеними належними доказами та підлягають повному задоволенню. Звертає увагу суду та учасників процесу, щодо обов`язковості постанови суду про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та зазначає, посилаючись на норми законодавства, що наявність такої постанови не є обов`язковою, також при ДТП учасники можуть самостійно без виклику поліції скласти Європротокол, що буде належним доказом для відшкодування. Вказує, що протягом 5 днів до суду буде надано докази судових витрат позивачем для забезпечення явки представника у судових засіданнях. Щодо стягнення судових витрат з відповідача покладається на розсуд суду. Просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вислухавши пояснення та доводи сторін, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] забезпечив транспортний засіб «Audi» А6, д.р.н. [NUMBER] в ПАТ «НАСК «Оранта» полісом № АР/9540707 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (діє на території України) від 10.02.2021. У відповідності до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.03.2021 по справі № 524/1712/21, провадження № 3/524/861/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено адміністративний штраф. Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16 липня 2018 року по справі № 910/204/12/16 чітко зазначив, що відсутність в матеріалах справи судового рішення, яким названий вище громадян був притягнутий до відповідальності за скоєння дорожньо-транспортної пригоди не може бути достатньою підставою для відмови в позові, оскільки таке рішення є обов`язковим для суду, про те не єдиним доказом наявності вини заподіювача шкоди. Відповідно до Заяви про страхове відшкодування за реєстраційним № 48 від 26.02.2021, яка подана потерпілою особою [PERSON] , винна особа [PERSON] , вимагають оцінити та відшкодувати шкоду (збитки) завдані ДТП, а саме за транспортний засіб «Nissan X-Trail» д.р.н. [NUMBER] . Протоколом огляду транспортного засобу від 23.02.2021 встановлено та описані пошкодження транспортного засобу «Nissan X-Trail» д.р.н. [NUMBER] . Згідно ремонтної калькуляції та аркушу перевірки даних № [NUMBER] від 05.03.2021 вартість ремонту транспортного засобу становить 14527,25 гривень. Як вбачається з розрахунку страхового відшкодування від 11.03.2021 та страхового акту № ОЦВ-СП-21-16-46738/1 від 12.03.2021 позивач [PERSON] розрахував суму страхового відшкодування у розмірі 10221, 78 гривень. Додатком до Протоколу (Акту) огляду транспортного засобу від 23.02.2023 розширений список деталей та пошкоджень. Згідно ремонтної калькуляції та аркушу перевірки даних № [NUMBER] від 23.03.2021 вартість ремонту транспортного засобу становить 28079,60 гривень. Як вбачається з розрахунку страхового відшкодування від 25.03.2021 та страхового акту № ОЦВ-СП-21-16-46738/2 від 26.03.2021 позивач [PERSON] розрахував суму страхового відшкодування у розмірі 7277,74 гривень. Позивач ПАТ «НАСК «Оранта» сплатила [PERSON] страхове відшкодування у загальній сумі 17499,52 гривень, що підтверджується копіями платіжного доручення № 15082 від 24.03.2021 та № 16008 від 31.03.2021. Також, судом встановлено, що позивач направляв на адресу відповідача вимогу про відшкодування збитку в порядку регресу від 04.08.2021 за вих. № 05-01/443, відповідно до якої просив у добровільному порядку повернути (відшкодувати) страховику ПАТ «НАСК «Оранта» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 17499,52 гривень. На даний момент суму страхового відшкодування відповідачем не сплачено. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Відповідно до пп. в, ґ п. 38.1.1 ч. 38.1. ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після\~виплати страхового\~відшкодування має\~право подати\~регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить у межах цієї суми право вимоги, яку страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз`яснено судам, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В п. 26 цієї Постанови вказано, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки відповідно до правил ст. 993 ЦК України. Відповідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Зазначені у відзиві представником відповідача адвокатом Максименко А.Ю. доводи та підстави для відмови у задоволенні позову, суд не бере до уваги, адже вони не мають будь-якого обґрунтованого підтвердження, в контексті наявних доказів у справі є лише припущеннями та не підтверджують необхідність у відмові задоволенню позовних вимог позивача. Проте суд бере до уваги ту обставину, що відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 09.02.2023, та відповідно до п. 9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України звільнений від сплати судового збору. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскільки, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відшкодувало власнику автомобіля «Nissan X-Trail» д.р.н. [NUMBER] , [PERSON] , завдану [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду в загальному розмірі 17499, 52 гривень, тому у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача. Проте, суд вважає за необхідне відмовити представнику позивачу у задоволенні вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи, враховуючи ту обставину, що вчасно не надані підтверджуючі документи та розрахунку сум заявлених витрат. Отже, за таких обставин суд вважає позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є законними, обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial