Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання майна спільним сумісним майном подружжя, поділ спільного сумісного майна, визнання права власності на майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебували у шлюбі з 03.08.1996р., який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Черкаського міськвиконкому, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії № [NUMBER] виданим 03.08.1996 року. За час шлюбу відповідачем було побудовано торговий павільон для торгівлі продовольчими товарами з полегшених металевих конструкцій на розі [ADDRESS] , відповідно до наступних документів: -висновок 3256 про відведення земельної ділянки під будівництво від 04.09.1998 року; -актом відбору земельної ділянки в натурі приватному підприємцю [PERSON] під розміщення торгового павільйону площею 23, 4 кв.м. по [ADDRESS] від 12.10.1998 ; -рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 20.10.1998 №891 «Про надання земельних ділянок у тимчасове користування на умовах оренди» під розміщення торгового павільйону; -договором на право тимчасового користування землею від 16.11.1998 року, відповідно до якого відповідач прийняв у тимчасове землекористування земельну ділянку площею 23, 4 кв.м. на умовах оренди строком до 20.10.2003 року; -актом №948 прийомки в експлуатацію зовнішнього опорядження тимчасової споруди/торговий павільйон розташований за адресою по [ADDRESS] ; -договором пайової участі в утриманні об`єктів благоустрою та додатковим договором від 21.08.2017 року до нього; -паспортом прив`язки торгівельного павільйону заг.площею 29,12 кв.м. від 24.02.2023, строк якого визнано дійсним на термін дії воєнного стану. Таким чином, на підставі вказаних документів відповідачем був розміщений торговий павільйон тимчасова споруда, вартість якого відповідно до оцінки суб`єкта оціночної діяльності становить 383\~985 грн. Позивач вважає, що вказане майно є спільним сумісним майном подружжя, оскільки воно було збудовано в період шлюбу за спільні кошти, отже позивачка має право на поділ вказаного майна. Вказувала, що має право на частину майна вказаного торгового павільйону. Таким чином, посилаючись на ст.ст. 60 - 71 СК України, позивач просить суд: визнати спільною сумісною власністю подружжя вказаний торгівельний павільйон загальною пл.29,\~ [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини металевого торгового павільйону заг.площею 29,7 кв.м.; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини металевого торгового павільйону заг.площею 29,7 кв.м., вартістю 383\~985 грн. Ухвалою суду від 29.08.2023 відкрито провадження в справі, і призначено її розгляд за правилами загального\~позовного провадження. Відповідачем по справі подано пояснення, за яким вказує, що спірний торгівельний павільйон для торгівлі продовольчими товарами на розі [ADDRESS] побудовано ним у 1997 році за спільні кошти подружжя, які вирішено спрямувати на потреби сім`ї та розвиток спільного бізнесу. Просив врахувати вказані пояснення та розгляд справи здійснювати без його участі, проти поділу майна не заперечував. Ухвалою суду від 19.10.2023 закрито підтотовче провадження в справі, і призначено їїдо судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] \~-\~адвокат Сучило А.О. просив позовні вимоги задовольнити, враховуючи викладені у позові обставини та досліджені докази. Додатково скерував пояснення, відповідно до яких вказувала, що спірний торгівельний павільйон для торгівлі продовольчими товарами на розі [ADDRESS] побудовано [PERSON] у 1997 році за спільні кошти подружжя, які вирішено спрямувати на потреби сім`ї та розвиток спільного бізнесу. Вказане майно є спільним сумісним майном подружжя, оскільки воно було збудовано в період шлюбу за спільні кошти, отже позивачка має право на частину майна вказаного торгового павільйону. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, скерував заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Черкаської міської ради в судове засідання не з`явився був повідомлений належним чином про розгляд справи, з заявами, клопотаннями до суду не звертався. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 03.08.1996р., який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Черкаського міськвиконкому, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії № [NUMBER] виданим 03.08.1996 року. Відповідно до відомостей з державного реєстру Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців, [PERSON] є суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою з 03 жовтня 1994 року. Види діяльності відповідача як фізичної особи підприємця: роздрібна торгівля\~в неспеціалізованих\~магазинах переважно\~продуктами харчування,\~напоями та\~тютюновими виробами; інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Вартість металевого торгівельного павільйону відповідно до оцінки суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] від 07.04.2023 року становить 383\~985 грн. В судове засідання відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] скерували пояснення, відповідно до яких спірний торгівельний павільйон для торгівлі продовольчими товарами на розі [ADDRESS] побудовано відповідачем [PERSON] у 1997 році за спільні кошти подружжя, які вирішено спрямувати на потреби сім`ї та розвиток спільного бізнесу. Рішенням виконавчого комітету\~Черкаської міської\~ради від\~20.10.1998\~№891\~«Про надання\~земельних ділянок\~у тимчасове\~користування на\~умовах оренди»\~під розміщення\~торгового павільйону місце розташування торгового павільйону на земельній ділянці площею 23, 4 кв.м. по [ADDRESS] за рахунок земель Черкаської міської ради за рахунок вулиць у тимчасове довготривале користування на умовах оренди строком на 5 років. Згідно з актом №948 від 13.04.1998 прийомки в експлуатацію зовнішнього опорядження тимчасової споруди/торговий павільйон розташований за адресою по [ADDRESS] комісія вважала доцільним прийняти зазначений торговий павільйон в експлуатацію. Крім того, відповідачем отримано наступну дозвільну документацію на торговий павільйон: -висновок 3256 про відведення земельної ділянки під будівництво від 04.09.1998 року; -акт відбору земельної ділянки в натурі приватному підприємцю [PERSON] під розміщення торгового павільйону площею 23, 4 кв.м. по [ADDRESS] від 12.10.1998 ; -договір на право тимчасового користування землею від 16.11.1998 року, відповідно до якого відповідач прийняв у тимчасове землекористування земельну ділянку площею 23, 4 кв.м. на умовах оренди строком до 20.10.2003 року; -договір пайової участі в утриманні об`єктів благоустрою та додатковим договором від 21.08.2017 року до нього; -паспорт прив`язки торгівельного павільйону заг.площею 29,12 кв.м. від 24.02.2023, строк якого визнано дійсним на термін дії воєнного стану. Щодо статусу тимчасової споруди торговельного призначення. Відповідно до частини першої статті\~до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно з частиною другою статті 181 ЦК України рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Відповідно до частини другої статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі Закон № 3038-VI) тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. \~Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Частиною четвертою\~статті 28\~Закону №\~3038-VI\~передбачено,\~що розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в\~порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. У Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 17 серпня 2000 року № 507, міститься визначення терміну «будівля», їх перелік та класифікація тимчасова споруда до будівель не належить і не є нерухомістю. Отже, тимчасова споруда є рухомою річчю, оскільки виготовляється з полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без закладення фундаменту, а тому вільне переміщення тимчасових споруд у просторі можливе без зміни їх призначення. Оскільки тимчасова споруда не є нерухомістю, то законом не вимагається обов`язкове нотаріальне посвідчення та державна реєстрація договору відчуження чи оренди такої споруди, відсутня необхідність державної реєстрації вказаного майна. Статтею 328\~ЦК України\~встановлено,\~що право\~власності набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Щодо поділу майна подружжя У статті 60 Сімейного кодексу України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частиною першою статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Як вже зазначалось, відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] скерували до суду письмові пояснення, відповідно до яких спірний торгівельний павільйон для торгівлі продовольчими товарами на розі [ADDRESS] побудовано відповідачем [PERSON] у 1997 році за спільні кошти подружжя, які вирішено спрямувати на потреби сім`ї та розвиток спільного бізнесу. Інших документів про придбання (набуття) вказаного торгівельного павільйону суду не надано. За таких обставин, враховуючи те, що спірний торговий павільйон побудований (створений) сторонами у період перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя, та жодна із сторін не вказувала що таке майно є її особистою власністю, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та\~визнання права власності за кожним із подружжя на 1/2 частини металевого торгового павільйону розміром заг.площею 29,7 кв.м, який є рухомим майном, а тому державна реєстрація права власності на вказане майно не проводиться.

Outcome: approved