Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов Приватного підприємства «КК «КОІН» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальні послуги. Позивач просив суд стягнути з відповідача, яка є власницею квартири [ADDRESS] на свою користь заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2021 року по 31.01.2023 року в розмірі 19 866,56 грн., оскільки вона є споживачем житлово-комунальних послуг, але не сплачує за їх користування, що і стало причиною звернення до суду. Ухвалою суду від 29 березня 2023 року було відкрито провадження по справі. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 19 квітня 2023 року не погоджуючись із позовними вимогами представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві. Крім того, 19 квітня 2023 року відповідачем було подано до суду зустрічний позов до ПП «КК «КОІН», третя особа - ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «П`ЄР», код ЄДРПОУ44695375, про визнання договорів не дійсними, який був прийнятий судом до розгляду в судовому засіданні 13.06.2023 року. В обґрунтування зустрічного позову, [PERSON] посилалась на те, що всі рішення щодо обслуговування будинку повинні прийматися співвласниками. Проте, збори співвласників багатоквартирного будинку щодо затвердження умов оскаржуваних договорів, вибір управителя, визначення повноважень управителя щодо управління багатоквартирним будинком, визначення розміру винагороди управителю, визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком співвласниками на не приймалось. 08 травня 2023 року до суду від представника ПП «КК «КОІН» надійшла відповідь на відзив та клопотання про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви, з посиланням на те, що наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора. 29 серпня 2023 року від третьої особи - ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «П`ЄР», код ЄДРПОУ44695375, надійшли письмові пояснення до суду, в яких третя особа просить зустрічний позов [PERSON] задовольнити, вважаючи вимоги обґрунтованими та доведеними. Представник ПП «КК «КОІН» подав заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2ст. 247 ЦПК України, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник [PERSON] подав заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2ст. 247 ЦПК України, просив відмовити в первісному позові, а зустрічний позов - задовольнити. У разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступного висновку: Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦП України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Як вбачається з позовної заяви ПП «КК «КОІН» та матеріалів справи, 16.08.2021 року між ПП «КК «КОІН» та [PERSON] укладено договір про надання послуг та договір про відшкодування комунальних витрат (а.с. 5-7). Згідно пункту 1.1. Договору про надання послуг, ПП «КК «КОІН» зобов`язується надати послуги, які передбачені у п. 1.2. цього Договору для забезпечення належної експлуатації комплексу ЖК «PIERRE» за адресою: м. Одеса, пров. Успенський, 11, а Замовник (відповідач) своєчасно оплачувати витрати пов`язані із наданням таких послуг у строк та на умовах у відповідності до цього Договору. Відповідно до пункту 1.2. Договору про надання послуг, позивач забезпечує надання наступного комплексу послуг: 1.2.1. механізоване та ручне прибирання прибудинкової території Об`єкта; прибирання сходових кліток, пожежних переходів, підтримання в належному санітарному та технічному стані конструктивних елементів будинку Об`єкта; прибирання технічних приміщень та покрівлі Об`єкта; технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем Об`єкта (систем холодного водопостачання та водовідведення, зливових каналізацій, дощових стоків); технічне обслуговування внутрішньобудинкових мереж електропостачання та електрообладнання, а також інших внутрішньобудинкових мереж Об`єкта; прибирання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду, протипожеледними сумішами Об`єкта; поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення, зливової каналізації, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою, розташованих на закріпленій у встановленому порядку прибудинкової території Об`єкта; поточний ремонт мереж електропостачання и електрообладнання, а також інших інженерних систем Об`єкта; обслуговування інженерних вузлів насосної, автоматизованих систем. 1.2.2. забезпечення контролю доступу на територію комплексу, до зони паркування/стоянки транспортних засобів; 1.2.3. забезпечення вивезення сміття, твердих побутових відходів; обслуговування автоматизованих систем управління Об`єктом, серверна, відео системи, систем протипожежної автоматики і димовидалення, тощо; -забезпечення технічного обслуговування ліфтового господарства Об`єкта. 1.2.4. комплексне обслуговування зони паркування (користувачів паркомісць). Згідно пункту 3.1. Договору про надання послуг, ціна послуги розраховується на місяць з розрахунку за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у Об`єкті, яке перебуває у користуванні Замовника (Споживача) у тому числі: ціна послуги, що передбачені п. 1.2.1. даного Договору - 13,50 грн/1м.кв.; ціна послуги, що передбачені п. 1.2.2. даного Договору - 7,23 грн/1м.кв.; ціна послуги, що передбачені п. 1.2.3. даного Договору - 1,71 грн/1м.кв.; ціна послуги, що передбачені п. 1.2.4. даного Договору - 350 грн. Згідно договору про відшкодування комунальних витрат від 16.08.2021 року, відповідач зобов`язується відшкодовувати позивачу комунальні витрати по забезпеченню постачання електроенергії, холодної води та водовідведення, газу та технічне обслуговування мереж газопроводу квартири [ADDRESS] . За умовами договору, загальна кількість забезпеченої електроенергії та холодної води фіксується у реєстрі обліку показників приладів, зазначається у платіжних документах щомісячно, згідно з персональними показниками приладів обліку. Вартість технічного обслуговування мереж газорозподільної системи їх розподіляється пропорційно між співвласниками. Вартість забезпеченої електроенергії, холодної води та послуг з водовідведення зазначається у платіжних документах та дорівнює тарифам, що затверджені постановами Нацкомісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП). Станом на 03.03.2023 року у відповідача за первісним позовом утворилась заборгованість за період з 01.10.2021 року по 31.01.2023 року, яка становить 19 866,56 грн. У якості доказу позивачем за первісним позовом надано бухгалтерську довідку №6 від 03 березня 2023 року (а.с. 8), а також бухгалтерську довідку №1 від 30 серпня 2023 року. Правовідносини між сторонами в даній справі регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води» затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 та іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до п 13 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає індивідуального споживача як фізичну або юридичну особу, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. За своїм змістом договір про надання послуг, який укладено між позивачем та відповідачем є договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, оскільки, згідно пункту 5 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Таким чином, позивач надає відповідачу послуги з управління багатоквартирним будинком, оскільки інші послуги Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачені. Згідно частин 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Права та обов`язки сторін виникають безпосередньо з договору про надання послуги з управління, але це не звільняє управителя від обов`язку доводити надання таких послуг за цим договором, якщо співвласник (споживач) заперечує факт отримання таких послуг. Такий обов`язок управителя випливає з процесуальних норм, що покладають на сторону тягар доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Окрім того, такий обов`язок випливає із змісту положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги", зокрема: споживач має право на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості (пункт 5 частини першої статті 7); управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором (частина друга статті 26); управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний вести окремий облік доходів і витрат за кожним багатоквартирним будинком, що перебуває в його управлінні, та забезпечувати співвласникам багатоквартирного будинку вільний доступ до такої інформації щодо їхнього будинку у порядку, визначеному договором. Щороку звітувати перед споживачами про виконання кошторису витрат та подавати кошторис витрат на поточний рік споживачам на погодження (пункти 9, 10 частини четвертої статті 8); управитель у порядку та з періодичністю, визначеними договором, та/або на вимогу споживача зобов`язаний інформувати споживача про фактичні витрати та виконані (надані) роботи (послуги) з утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території (абзац шостий частини третьої статті 10). Окрім того, пунктами 3, 4, 7 та 8 Порядку здійснення перерахунку вартості послуги з управління багатоквартирним будинком за період її ненадання, надання невідповідної якості, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 року № 482, визначено, що: управитель веде облік доходів, витрат, кількісних і якісних показників надання послуги щодо кожного багатоквартирного будинку та кожної складової послуги окремо; обсяг фактично наданої послуги та фактично понесених управителем витрат на надання такої послуги повинен бути підтверджений відповідною первинною документацією, що зберігається в управителя, зокрема наказами, табелем обліку робочого часу, розрахунковими листками нарахування заробітної плати робітникам, нарядами-завданнями, актами списання матеріалів, матеріальними звітами майстрів, актами виконаних робіт постачальних та підрядних організацій, документами, що підтверджують технічні показники будинку, тощо; у разі ненадання послуги споживачам не нараховується плата за послугу; перерахунок здійснюється виходячи з фактично понесених у звітному періоді витрат на надання послуги щодо кожного будинку окремо з урахуванням обсягу фактично наданих складових послуги в межах ціни та періодичності виконання (надання) таких складових послуги з урахуванням плану здійснення заходів, складеного управителем відповідно до пункту 12 Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2018 року №712 Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС від 27 березня 2023 року по справі № 920/1343/21. У постанові від 03.06.2022 року по справі №915/104/21 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, здійснюючи аналіз положень статей 901, 903 ЦК України, дійшла висновку, що за відсутності доказів надання послуг особа, яка вимагає їх оплати, не вправі розраховувати на здійснення такої оплати. Такий висновок узгоджується з положеннями частин першої, третьої статті 13, частин першої, третьої статті 74 ГПК України, які зобов`язують кожну сторону судового процесу довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх, зокрема, вимог. З огляду на зазначене, суд не може прийняти до уваги посилання на позицію сформульовану в постановах Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі № 751/3840/15-ц, від 14.11.2018 року у справі № 461/12597/15-ц, від 09.08.2019 року у справі № 459/3958/15-ц. Також слід зазначити, що предметом розгляду справи №751/3840/15-ц є стягнення заборгованості за надані послуги з тепла, тобто комунальних послуг. Предметом розгляду справи 461/12597/15-ц є стягнення заборгованості зі сплати щомісячних внесків, які затверджені загальними зборами ОСББ. Предметом розгляду справи 459/3958/15-ц є застосування знижки за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивачем, окрім бухгалтерських довідок, складених безпосередньо бухгалтером позивача, не надано жодних доказів надання відповідачу послуг, перелік яких зазначений у договорі про надання послуг від 16.08.2021 року. Крім того, послуги, які позивач повинен надавати відповідачу, згідно договору про надання послуг від 16.08.2021 року, не співпадають з послугами, які зазначені у бухгалтерській довідці №1 від 30 серпня 2023 року та не співпадають з послугами, які зазначені у щомісячних квитанціях (а.с. 40), які отримував відповідач. Позивачем, у якості доказу стягнення з відповідача комунальних витрат по забезпеченню постачання електроенергії, холодної води та водовідведення, не надані договори з компаніями, які надають відповідні комунальні послуги. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами надання відповідачу послуг, які передбачені договором про надання послуг від 16.08.2021 року та договором про відшкодування комунальних витрат від 16.08.2021 року. Не доведена їх вартість, оскільки вартість послуг, перелік яких зазначено у бухгалтерській довідці №1 від 30 серпня 2023 року не відповідає вартості послуг, які зазначені у договорі про надання послуг від 16.08.2021 року. Отже, суд, дослідивши докази, обставини справи та норми права, які регулюють спірні правовідносини, вважає що позовні вимоги ПП «КК «КОІН» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальні послуги не підлягають задоволенню. При цьому, зустрічні позовні вимоги [PERSON] до ПП «КК «КОІН», за участю третьої особи ОСББ «П`ЄР» про визнання договорів не дійсними підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, 21 вересня 2022 року проведено державну реєстрацію ОСББ «П`ЄР». Номер запису в Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань 1005561020000081225 (а.с. 31). Загальними зборами ОСББ «П`ЄР» від 15 жовтня 2022 року, співвласниками було прийняті наступні рішення: З 01 листопада 2022 року співвласники відмовляються від послуг з експлуатації житлового комплексу « П`ЄР », за адресом: [ADDRESS] які надає Приватне підприємство «КК «КОІН», код ЄДРПОУ 43952383, у зв`язку з відмовою від послуг, та прийняттям рішення про зміну форми управління Будинком, розірвати/припинити, з 01 листопада 2022 року, договори про надання послуг з експлуатації житлового комплексу « П`ЄР », за адресом: [ADDRESS] та договори про відшкодування витрат, укладені між співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] та ПП «КК «КОІН»; З 01 листопада 2022 року усі функції з управління багатоповерховим будинком та прибудинкової території, що знаходиться за адресом: [ADDRESS] , а також належні до Будинку будівлі та споруди, які призначені для задоволення потреб його співвласників передати в управління ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «П`ЄР». Доручити правлінню Об`єднання повідомити ПП «КК «КОІН», код ЄДРПОУ 43952383, про відмову співвласників багатоквартирних будинків Об`єднання від його послуг з експлуатації житлового комплексу « П`ЄР », за адресом: [ADDRESS] та послуг з відшкодування витрат, та про розірвання з ним договорів про надання таких послуг. Доручити правлінню Об`єднання повідомити усіх надавачів комунальних послуг про відмову співвласників багатоквартирних будинків Об`єднання від послуг ПП «КК «КОІН», код ЄДРПОУ 43952383, та розірвання договорів з ним. 28 жовтня 2022 року представник позивача отримав від ОСББ «П`ЄР» лист №1/21/10/22 від 26.10.2022 року щодо припинення усіх договорів, які позивач уклав зі співвласниками, а також витяг з протоколу загальних зборів ОСББ «П`ЄР» від 15.10.2022 року (а.с. 36, 38-39). Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено порядок розірвання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеного з управителем, а саме шляхом направлення відповідного повідомлення не пізніш як за два місяці до дня розірвання договору. Передбачене зазначеною нормою право співвласників будинку на розірвання договору з управителем, в т.ч. у разі прийняття рішення про зміну форми управління багатоквартирним будинком, не залежить від будь-яких інших умов крім наявності відповідного рішення співвласників будинку та направлення існуючому управителю повідомлення з додержанням вищевказаного строку. Порядок розірвання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком не залежить від будь-яких інших умов, крім наявності рішення співвласників будинку про зміну форми управління багатоквартирним будинком або про обрання іншого управителя та направлення існуючому управителю повідомлення, не пізніш як за два місяці до дня розірвання договору. Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 05 липня 2019 р. у справі №910/6167/18, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду № 917/1208/18 від 13 листопада 2019 р., № 921/753/16-г/11 від 11 червня 2019 р. У справі № 908/549/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, сторонами якого є управитель та співвласники, може бути розірваний за рішенням, прийнятим співвласниками на загальних зборах ОСББ, і що в разі виникнення спору саме ОСББ має право звернутися з позовом Згідно правової позиції ВС у постанові від 17 листопада 2021 року по справі № 925/645/20 Верховний Суд (п. 4.12) погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що чинне законодавство України та умови договору допускають можливість прийняття співвласниками багатоквартирного будинку рішення про зміну форми управління багатоквартирним будинком або про обрання іншого управителя навіть після укладання договору (протягом дії договору) про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеного за результатами конкурсу. Згідно пункту 66 Порядку №712, не пізніше дня, що настає за днем припинення дії договору управління, управитель здійснює огляд технічного стану багатоквартирного будинку та його прибудинкової території, про що складає відповідний акт. Уповноважена особа співвласників може брати участь в такому огляді. Копія відповідного акта передається уповноваженій особі співвласників. Згідно пункту 67 Порядку №712, не пізніше дня, що настає за днем припинення дії договору управління, управитель передає новому управителю багатоквартирного будинку чи особі, уповноваженій співвласниками, або об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку: наявну технічну документацію на такий будинок; інформацію про виконані роботи з технічного обслуговування і ремонту конструктивних елементів багатоквартирного будинку та інженерних систем протягом строку дії договору управління, але не більше ніж три останні роки; інформацію про виникнення аварійних ситуацій і технічних несправностей у розрізі конструктивних елементів та інженерних систем за строк дії договору управління, але не більше ніж три останні роки; дані бухгалтерського обліку доходів та витрат на утримання багатоквартирного будинку протягом строку дії договору управління, але не більше ніж три останні роки; майно, передане управителю багатоквартирного будинку за рішенням співвласників. Згідно пункту 68 Порядку №712, не пізніше дня припинення дії договору управління управитель здійснює остаточні нарахування плати за послугу, перерахунок плати за послугу в разі її ненадання чи надання неналежної якості, якщо такий перерахунок не було здійснено раніше відповідно до вимог, визначених законодавством. Таким чином, повноваження ПП «КК «КОІН» на надання послуг з управління багатоквартирним будинком співвласникам будинку з 29 грудня 2022 року нічим не підтверджено. Щодо зустрічних позовних вимог, суд виходить з огляду на таке: Положеннями частин другої та третьої статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 216 ЦК України, загальним правовим наслідком недійсності правочину є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли у зв`язку із вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Згідно з ч.1 ст.236 ЦК України, правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулювання правових, організаційних та економічних відносин, пов`язаних з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (надалі - «Закон №417-VІІІ»), предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку (частина перша статті 2 вказаного Закону). За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №417-VIII, управління багатоквартирним будинком - це вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку. Відповідно до пунктів 7 та 8 частини 1 ст. 1 Закону №417, управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб; управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку. Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 р. №76, Управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору. Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону № 417 передбачена можливість вільного вибору співвласниками форми управління власним будинком. Законодавець передбачив три форми управління багатоквартирним будинком, а саме управління: управління багатоквартирним будинком співвласниками; управління багатоквартирним будинком за рішенням співвласників управителем, зокрема, фізичною особою підприємцем або юридичною особою суб`єктом підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримування та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону № 417); управління багатоквартирним будинком ОСББ. Тобто всі рішення щодо обслуговування будинку повинні прийматися співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Відповідно ст. 6 Закону співвласники мають право: вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників; брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника; одержувати інформацію про технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, умови його утримання та експлуатації, витрати на утримання спільного майна багатоквартирного будинку та надходження, отримані від його використання; безоплатно одержувати інформацію про суб`єктів права власності на всі квартири та нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку і площу таких квартир та приміщень у порядку і межах, визначених законом; ознайомлюватися з рішеннями (протоколами) зборів співвласників, листками опитування, робити з них копії; на відшкодування винною особою збитків, завданих спільному майну багатоквартирного будинку, у розмірі, що відповідає частці кожного співвласника; інші права, визначені законом. Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників. Статтею 9 вказаного закону передбачено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Згідно з ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним; визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем; обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням; визначення повноважень управителя щодо управління багатоквартирним будинком; проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт; визначення дати та місця проведення наступних зборів співвласників; визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком; відключення будинку від мереж (систем) централізованого постачання комунальних послуг у порядку, встановленому законом, і визначення системи подальшого забезпечення будинку комунальними послугами, за умови дотримання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги (укладення індивідуального та/або колективного договору про надання комунальної послуги). Рішення зборів співвласників оформляється протоколом, який підписується усіма співвласниками (їх представниками), які взяли участь у зборах, кожен з яких ставить підпис під відповідним варіантом голосування ("за", "проти", "утримався"), за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики. У протоколі обов`язково зазначається така інформація про співвласників (їх представників), які взяли участь у зборах співвласників: прізвище, ім`я, по батькові співвласника, документ, що підтверджує право власності на квартиру або нежитлове приміщення, номер квартири або нежитлового приміщення, загальна площа квартири або нежитлового приміщення, документ, що надає повноваження на голосування від імені співвласника (для представника). Повідомлення про рішення, прийняте зборами співвласників, не пізніше 10 днів після його прийняття надається в письмовій формі кожному співвласнику під розписку або шляхом поштового відправлення рекомендованим листом на адресу квартири або нежитлового приміщення, що належить співвласнику в цьому багатоквартирному будинку, а також розміщується у загальнодоступному місці при вході до кожного під`їзду. Згідно ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за згодою сторін та зазначається у договорі з управителем. Умови договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Якщо зборами співвласників прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, такий договір (зміни до нього) підписується співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. Згідно ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. У випадках, визначених законом, договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається від імені співвласників багатоквартирного будинку уповноваженою особою органу місцевого самоврядування. В одному багатоквартирному будинку договір про надання послуг з управління може укладатися одночасно не більш як з одним управителем. Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладений від імені співвласників багатоквартирного будинку уповноваженою особою органу місцевого самоврядування, може бути достроково розірваний у випадках та порядку, визначених законом. Відтак, позивач за первісним позовом у відповідності до вимог чинного законодавства зобов`язаний був укласти з співвласниками багатоквартирного будинку один договір, який від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку підписує співвласником, уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Проте, як зазначав сам позивач, ним було укладено з кожним інвестором окремі однотипні договори з управління багатоквартирним будинком. Згідно з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 11.12.2018 року в справі № 921/375/17-г/14, спірний Договір повинен бути розроблений та відповідати типовому договору. Законодавець забороняє відступати від змісту типового договору, затвердженого органом державної влади, сторони наділені правом тільки конкретизувати його умови. Водночас, згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. У відповідності до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, які затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору. Згідно частині 2 ст. 179 ГК України, Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади, державні органи та органи державної влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори. Згідно абзацу 4 частині 4 ст. 179 ГК України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим державним органом або органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Типовий договір - затверджена компетентним органом письмова форма договору із заздалегідь визначеними умовами. Типові договори, поряд із примірними договорами, є інструментами державного регулювання договірних відносин у сфері господарювання, які застосовуються для спрощення процесу укладання конкретних господарських договорів та визначення бажаної, з точки зору держави, моделі договірних зобов`язань (Науково-практичний коментар Господарського кодексу України / за заг. ред. Г. Л. Знаменського, В. С. Щербини. - К.: Юрінком Інтер. 2012. с. С. 355). Типовий договір є обов`язковим до застосування. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 №712 затверджені Правила надання послуги з управління багатоквартирним будинком (надалі - «Правила №712»). Зазначені Правила №712 визначають порядок надання послуги з управління багатоквартирним будинком (далі - послуга з управління), що здійснюється управителем на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (далі - договір управління), укладеного відповідно до Законів України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" та "Про житлово-комунальні послуги". Дія цих Правил не поширюється на відносини, що виникають між співвласниками, а також між співвласниками та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку під час задоволення потреб співвласників шляхом самозабезпечення відповідно до статті 22 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". Цією же Постановою Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 №712 затверджено Типовий договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Згідно частині 3 ст. 184 ГК України, укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 лютого 2021 року у справі № 906/1308/19 (провадження №12-76гс20) залишаючи в силі рішення попередніх судів дійшла до наступного правового висновку: 7.29. Управління майном багатоквартирного будинку є правом (та, відповідно, обов`язком) власників приміщень у багатоквартирному будинку, яке може реалізовуватися та виконуватися ними через ОСББ, створене в цьому будинку, або шляхом передачі відповідних функцій (чи їх частини) управителю або асоціації. 7.30. Визначення порядку управління багатоквартирним будинком (тобто, вирішення питання про те, наділити цими функціями ОСББ, створене в цьому будинку, чи передати відповідні функції (чи їх частину) управителю або асоціації, є невід`ємною складовою реалізації прав та виконання обов`язків співвласниками багатоквартирного будинку щодо належного утримання та управління спільним майном, що здійснюється за їх безпосереднім волевиявленням. 7.31. Управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за рішенням зборів співвласників (загальних зборів ОСББ) і згодою управителя та зазначається у договорі з управителем. Умови договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Істотними умовами договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком є: перелік послуг; вимоги до якості послуг; права і обов`язки сторін; відповідальність сторін за порушення договору; ціна послуг; порядок оплати послуг; порядок і умови внесення змін до договору; строк дії договору, порядок і умови продовження дії та розірвання договору (частини перша - четверта статті 11 Закону № 417-VIII). 7.32. Водночас відносини, що виникають у процесі надання послуг з управління багатоквартирним будинком, регулюються Законом України від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" (далі - Закон № 2189-VIII), згідно зі статтею 13 якого залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). 7.33. За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 2189-VIII послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору, а управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Споживачами такої послуги може бути індивідуальний споживач (фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги), або колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги. 7.34. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору (частина перша статті 1, 9, пункт 1 частини другої статті 21 Закону № 2189-VIII). 7.35. За змістом частини першої статті 15 Закону № 2189-VIII договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. 7.36. Тобто надання управителем послуг з управління будинком породжує права та обов`язки між співвласниками багатоквартирних будинків і виконавцем таких послуг. 7.53. Як уже зазначалося вище, управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - ОСББ (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. 7.54. Тобто саме співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому статтею 10 Закону № 417-VIII. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. 7.58. Оскільки встановлено, що оспорюваний договір укладено з порушенням статей 10, 12 - 14 Закону № 2866-III та статей 9 - 11 Закону № 417-VІІІ, які підлягали застосуванню, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність підстав для визнання спірного договору недійсним. Оскаржувані договори не були прийняті на загальних зборах співвласників багатоквартирного будинку. Крім того, дані договори не відповідають змісту типового договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Пункт 1.1. Договору, в якому зазначено, що «Управитель зобов`язується надавати послуги для забезпечення належної експлуатації комплексу» не відповідає Типовому договору, підміняє послугу з управляння багатоквартирним будинком, яка зазначена в Типовому договорі як «забезпечення управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території». Договором відповідач за зустрічним позовом звузив надання послуг з управління будинком та виключив із договору послугу із забезпечення належних умов проживання і задоволення господарських потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території, в тому числі виключив із договору послугу із забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку. В Договорі не міститься даних, на підставі якого рішення протоколу зборів (немає дати, номеру протоколу) є стороною договору позивач. Згідно вимог частини 3 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території є невід`ємною частиною договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Даний кошторис відсутній, що у свою чергу позбавляє можливості перевірити відповідні статті та суми витрат коштів на утримання багатоквартирним будинком з яких виходив відповідач за зустрічним позовом коли пропонував позивачу житлові послуги та їх вартість. У Договорі також не зазначено вимоги до якості надання послуг з управління будинком, процедуру передачі технічної документації на будинок та в кого вказана документація повинна зберігатись, не зазначені права та обов`язки сторони співвласників будинку щодо порядку та періодичності на вимогу співвласника інформувати його про фактичні витрати та виконані (надані) роботи (послуги) з утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території, отримувати від управителя штраф у розмірі, визначеному цим договорюй, за перевищення нормативних строків проведення аварійно-відновних робіт; на перевірку кількості та якості послуги з управління у встановленому законодавством порядку та інші права, що передбачені законодавством або прямо випливають із цього договору; не зазначена винагорода Управителя; попри те, що зазначені пункти договору є його невід`ємною частиною згідно із Типовим договором. Недотримання таких вимог порушує права та інтереси позивача за зустрічним позовом, співвласника будинку, щодо якості надання послуг з управління будинком, обов`язку відповідача щодо порядку та періодичності на вимогу співвласника інформування про фактичні витрати та виконані (надані) роботи (послуги) з утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території, отримування від управителя штрафу за перевищення нормативних строків проведення аварійно-відновних робіт, тощо. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що договір про надання послуг від 16.08.2021 року та договір про відшкодування комунальних витрат від 16.08.2021 року укладені з порушенням статей 9 - 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», у зв`язку з чим є недійсними. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги ПП «КК «КОІН» є необґрунтованими, а тому підстави для їх задоволення відсутні, в той час як позовні вимоги за зустрічним позовом знайшли своє підтвердження, а відтак підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої прийнято рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивач за зустрічним позовом сплатила судовий збір у розмірі 2147,20 грн. за подання позову, з огляду на що та з врахуванням задоволення зустрічних позовних вимог у повному обсязі, ці кошти слід стягнути з відповідача, а саме в загальному розмірі 2147 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved