Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Вижницької міської ради , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В позові вказувала, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] . 09 березня 2006 року [PERSON] , склала заповіт, який посвідчений секретарем Чорногузівської сільської Ради Вірстою Н.Д. і зареєстровано в реєстрі за № 21. Згідно цього заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] заповіла йому належний їй житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . Спадкоємці першої черги за законом, є [PERSON] , [PERSON] , та його мати [PERSON] , які відмовились на його користь від належної їм обов`язкової частки в спадковому майні. Про наявність заповіту на його ім`я , він дізнався лише на початку 2023 року в своїх родичів. Як спадкоємець за заповітом звернувся до нотаріуса про видачу йому свідоцтва про право власності на спадковий житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами , що знаходяться в [ADDRESS] , але приватний нотаріус Вижницького районного нотаріального округу Мицкан Ж.І. 17 серпня 2023 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 108/02- 31 в зв`язку з відсутністю з пропуском ним строку на прийняття спадщини, тобто по причині того, що протягом шести місяців він не подав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та не надав документи, які підтверджують факт родинних стосунків з спадкодавцем. В іншому порядку крім судового, це питання вирішити неможливо. Просить винести рішення, яким визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] терміном в три місяці. Позивач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. В адресованій суду заяві представник позивача позов підтримав просив його задовольнити. Відповідачі в адресованих суду клопотаннях позов визнають та просять розглядати справу у їх відсутності . Представник Вижницької міської ради Вижницького району, Чернівецкої області в підготовче судове засідання не з"явився. В адресованому суду клопотанні просить справу розглядати у його відсутність, позов визнають. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Вижницьким відділенням РАЦС. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . Згідно цього заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] заповіла йому належний їй житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . Спадкоємці першої черги за законом, є [PERSON] , [PERSON] , та його мати [PERSON] , які відмовились на його користь від належної їм обов`язкової частки в спадковому майні. Про наявність заповіту на його ім`я , він дізнався лише на початку 2023 року в своїх родичів. Позивач звернувся з заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва на право власності на спадкове майно. Постановою приватного нотаріуса Вижницької районного нотаріального округу Мицкан Ж.І. за № № 108/02- 31 від 17.08.2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно в зв`язку із пропущенням строку для прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою. Тобто за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та 4 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 визначив, коли строк прийняття спадщини буде вважатися пропущеним з поважних причин. Згідно з цим судовим рішенням поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Судом встановлено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки про заповіт дізнався тільки на початку 2023 року. З урахуванням встановлених обставин та наданих доказів, суд приходить до висновку, що з об`єктивних причин позивач на день спливу строку для подання заяви про прийняття спадщини не мав змоги вчасно подати до нотаріальної контори заяву про своє бажання прийняти спадщину. За таких обставин, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення позову, оскільки причини, зазначені позивачем є об`єктивними та непереборними, крім того строк, який позивач пропустив, є незначним. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховуває, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Суд при вирішенні справи враховує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі 1223, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved