Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

У травні 2022 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 13111,04 грн., пеню у розмірі 742,48 грн., інфляційні збільшення у розмірі 383,85 грн., 3% річних у розмірі 131,00 грн., витрати на оплату послуг експерта у розмірі 1800,00 грн., витрати за проведення судової експертизи у розмірі 7550,80 грн., судовий збір у розмірі 992,40 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказали на те, що 18.05.2021 року в м. Дніпро, перехрестя вул. Макарова та вул. Павла Чубинського, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Citroen СЗ», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № ЕР/201485037, який діяв на дату ДТП та транспортного засобу «Lexus IS 200Т», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Красногвардійського районною суду м. Дніпропетровська від 10.06.2021 року, справа № 204/4062/21. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль [PERSON] «Lexus IS 200Т», д.р.н. [NUMBER] , чим завдані матеріальні збитки. Спірні цивільно-правові відносини у сфері страхування відповідальності власників транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно п.36.2 ст.36 вказаного Закону: розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування. 12.08.2021 року Страховик (Відповідач) сплатив страхове відшкодування у розмірі 71570,01 грн., без згоди позивача. Позивач не погодився із розміром страхового відшкодування та 16.08.2021 року представник Позивача направив скаргу до Національного банку України на дії страхової компанії щодо визначення розміру виплати страхового відшкодування та попрохав надати документи на підставі яких було визначено розмір страхового відшкодування. Листом від 13.09.2021 року Національний банк України повідомив, що страхове відшкодування виплачено на підставі звіту № 26992 від 31.05.2021 року оцінювача [PERSON] , яким визначено розмір матеріального збитку заподіяного Позивачу в результаті пошкодження його автомобіля «Lexus IS 200Т», д.р.н. [NUMBER] . Копію звіту № 26992 від 31.05.2021 року оцінювача [PERSON] НБУ не надіслав. Звертає увагу суду, що особисто оглядав пошкоджений транспортний засіб автомобіль «Lexus IS 200Т», д.р.н. [NUMBER] представник Страховика [PERSON] , про що склав протокол огляду, оцінювач [PERSON] автомобіль не оглядала. [PERSON] за власний кошт (через представника) було замовлено проведення незалежної судової експертизи. Судовий експерт [PERSON] особисто оглядав пошкоджений транспортний засіб «Lexus IS 200Т», д.р.н. [NUMBER] , робив відповідні заміри та фотографії та склав висновок № 0206/21 від 02.06.2021 року з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, Закону України «Про судову експертизу», Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майнових прав», Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у держаних спеціалізованих експертних установах, комп`ютерної системи для складання ремонтних калькуляцій AUDATEX, типового формуляру AUDATEX по ідентифікації, запчастинам і працезатратам автомобіля, Довідника «Бюлетень авто товарознавця», даних мережі Інтернет. Висновок експерта [PERSON] № 0206/21 від 02.06.2021 року відповідає вимогам ч. 5 ст. 106 ЦПК України: у висновку експерта зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Згідно висновку експерта [PERSON] № 0206/21 від 02.06.2021 року вартість відновного ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин, колісного транспортного засобу автомобіля «Lexus IS 200Т», д.р.н. [NUMBER] , пошкодженого в наслідок ДТП, складає 84681,05 грн. Без будь-яких вмотивованих підстав Страховик недоплатив Позивачу страхове відшкодування в розмірі: 13111,04 грн., що розраховується наступним чином: 84681,05 грн. - 71570,01 грн.- 0,00 грн., де 84681,05 грн. - вартість матеріального збитку відповідно до висновку експерта [PERSON] ; 71570,01 грн. - фактично сплачене страхове відшкодування; 0,00 грн. - франшиза. Оскільки, сума основного зобов`язання складає 13111,04 грн., то за період з 22.08.2021 року по 22.12.2021 року з ПрАТ «СК «ВУСО» підлягають стягненню: 3% річних в розмірі 131,00 грн. та втрати від інфляції в розмірі 383,85 грн. Не погодившись з позовними вимогами, відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано наступне. Згідно додатків, наданих позивачем, відомо, що фактично був проведений ремонт пошкодженого КТЗ (Акт № 40 від 03 вересня 2021 про надання послуг ФОП [PERSON] загальну суму 84 476,00 грн. в матеріалах справи), але доказів про таки витрати не надано. Таким чином, відсутні належні, достовірні, докази про понесені позивачем витрати (сплачені кошти чеки, квитанції тощо), в сумі 13 111,04 грн., як різниця між отриманим страховим відшкодуванням і реально понесеними витратами і докази про те, що ФОП [PERSON] платником ПДВ. Звертають увагу суду, що страховик п/д № 40917 від 12.08.2021 року, за погодженням, заявою потерпілої особи, перерахував на рахунок приватного підприємця ФОП [PERSON] страхове відшкодування в сумі 71 570,01 грн. для проведення відновленого ремонту, відшкодування збитків та захисту майнових прав страхувальника (завдавача шкоди), а це свідчить про те, що зобов`язання Страховика є припиненими належним його виконанням. На підставі Звіту від 31.05.2021 року, складеного ТОВ «ЕК «Фаворит-Ассистанс» було визначено розмір матеріального збитку в розмірі 71 550,01 грн. Про виконання умов договору, обов`язків Страховика, також свідчить і лист Національного Банку України від 13.09.2021 року за результатами розгляду скарги представника [PERSON] . Позовні вимоги фактично стосуються стягнення податку на додану вартість за результатами проведеного ремонту про що свідчить, сам Висновок експерта [PERSON] № 0206/21 в червні 2021 року, де встановлено вартість відновленого ремонту з ПДВ в сумі 84 681, 05 грн., і про що свідчить акт виконаних робіт ФОП [PERSON] ФОП [PERSON] не є платником податку на додану вартість і доказів про не містять матеріали позовної заяви, а це означає про відсутність підстав для доплати страхового відшкодування, і безпідставності позовних вимог. Відсутність підстав для отримання грошових коштів позивачем в розмірі 13 111,04 грн., як фактично, доплату податку на додану вартість, свідчать приписи і приписи п. 36.2. ст. 36 Закону 1961-IV та судова практика. По-перше, відсутні докази про прямі збитки (понесені витрати ) більші ніж отримане страхове відшкодування в розмірі 71 550,01 грн. (відсутні чеки ..., доказі що відповідають вимогам ст. ст. 77-79 ЦПК) По-друге, надавач послуг з ремонту автомобіля ФОП [PERSON] не є платником ПДВ (відсутні доказі що відповідають ст.ст. 77-79 ЦПК). Потрете, вимоги про стягнення 742,48 грн. пені, 131,00 грн. трьох відсотків річних,383,85 грн. втрат від інфляції. 1800,00 грн. - витрати на оплату послуг експерта є незаконними, похідним від вимоги про стягнення страхового відшкодування і не підлягають також задоволення. Представником позивача подано до суду відповідь на відзив відповідно до якого вказано наступне. Страхове відшкодування виплачено на підставі звіту оцінювача [PERSON] ТОВ "ЕК "Фаворит-Ассистанс", яке діє на підставі договору від 04.04.2020 року, укладеного із ПрАТ СК "ВУСО". Проте, [PERSON] пошкоджений автомобіль не оглядала. 27.05.2021 року на огляд автомобіля з`явився [PERSON] . Однак, дана особа не надала документів, які підтверджували б його повноваження діяти від імені та в інтересах ПрАТ СК "ВУСО". Таких документів не долучено і до відзиву на позов, а тому можна говорити, що ПрАТ СК "ВУСО" не направила свого повноваженого представника для огляду автомобіля. Більш того, як відомо Позивачу [PERSON] не є працівником, аварійним комісаром, експертом, а тому можна впевнено говорити, що Відповідач не виконав належним чином вимоги п. 34.2 ст. 34 Закону та не направив повноважного представника для огляду у встановлений строк. До відзиву на позов долучено протокол огляду, який містить лише підпис, але відсутнє прізвище та ім`я даної особи. Натомість, Позивач має фотокопію цього ж самого протоколу огляду, яка була зроблена під час огляду автомобіля. Так от, як вбачається із фотокопій протоколів, то вони відрізняються. Також, звіт оцінювача [PERSON] містить суттєві недоліки. Звіт оцінювача [PERSON] не можна вважати належним доказом вартості матеріального збитку заподіяного позивачу в результаті пошкодження його автомобіля, оскільки даний звіт має суттєві недоліки: відповідно до п. 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (в редакції на момент ДТП) технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Оцінювач [PERSON] пошкоджений автомобіль не оглядала, а складав звіт на підставі акту огляду і фотографій, що були зроблені іншою особою, а тому виникає питання: як оцінювач [PERSON] могла достовірно визначити технічний стан автомобіля, а також обсяг і характер пошкоджень. До відзиву на позов Страховик долучив копію звіту оцінювача [PERSON] без фотографій пошкодженого транспортного засобу, мабуть щоб приховати від суду характер та розмір пошкоджень. Без фотографій пошкодженого транспортного засобу даний звіт є неповним. Оцінювач [PERSON] визначила розмір матеріального збитку станом на 27.05.2021 року, хоча дата ДТП 18.05.2021 року та розмір збитку повинен розраховуватися саме на дату ДТП. Експерт [PERSON] розрахував розмір матеріального збитку на дату ДТП. Стосовно вартості матеріального збитку з ПДВ вказує. По-перше, ПрАТ СК "ВУСО" виплачено страхове відшкодування з урахуванням ПДВ, тобто Страховик визнав правомірність нарахування ПДВ. Відповідно до звіту оцінювача [PERSON] , яким керувався Страховик вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля "Lexus IS 200Т", д.р.н. [NUMBER] в результаті його пошкодження в ДТП станом на 27.05.2021 року довірвнює з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без втрати товарної вартості 71570,01 грн. Страховик виплатив страхове відшкодування в розмірі 71570,01 грн., тобто з ПДВ. Тобто Відповідач вчинив дії, якими визнавав правомірність визначення матеріального збитку з урахуванням ПДВ. По-друге, розмір страхового відшкодування зменшується на суму ПДВ лише, якщо виплати страхового відшкодування на особистий рахунок потерпілого. Щодо висновку експерта [PERSON] . Висновок експерта [PERSON] № 0206/21 від 02.06.2021 року відповідає вимогам ч. 5 ст. 106 ЦПК України: у висновку експерта зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність. В судове засідання позивач та його представник Демарчук М.В. не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, раніше представником надано до суду заяву, в якій він просив задовольнити позовну заяву з урахуванням висновку судової експертизи, а також понесені позивачем витрати за проведення судової експертизи у розмірі 7550,80 грн. Справу просив розглянути за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше представником було подано клопотання про розгляд справи без участі представника. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що 18 травня 2021 року о 09 год. 45 хв. у м. Дніпрі на перехресті вул. Макарова та вул. Чубинського, біля буд. 14 по вул. Макарова водій [PERSON] керував транспортним засобом CITROEN C3, номерний знак [NUMBER] , виконував обгін та скоїв зіткнення з транспортним засобом Lexus IS 200T, номерний знак [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , що рухався в попутному напрямку та повертав ліворуч на вул. Павла Чубинського. Унаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. При цьому водій [PERSON] порушив п. 14.6, 14.6А Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2021 року у справі №204/4062/21 визнано [PERSON] винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль позивача, Lexus IS 200T, номерний знак [NUMBER] , чим завдані матеріальні збитки. 12.08.2021 року ПрАТ "СК "ВУСО" виплатила страхове відшкодування на рахунок ФОП [PERSON] у розмірі 71570,01 грн. Як вказує позивач, розмір страхового відшкодування не узгоджувався із ним. З метою визначення розміру збитку заподіяного позивачу в результаті пошкодження його автомобіля Lexus IS 200T, номерний знак [NUMBER] , він через представника звернувся до судового експерта [PERSON]. Так згідно висновку експерта №0206/21 від 02 червня 2021 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу - автомобіль - Lexus IS 200T, номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в наслідок ДТП складає 84681,05 грн. (а.с. 16-26). Також, на замовлення відповідача ТОВ «ФК» Фаворит-Ассистенс» здійснено оцінку вартості (розміру) збитків. Так, згідно звіти №26992 від 31.05.2021 визначено, що вартість збитку заподіяних пошкодженням транспортного засобу Lexus IS 200T, номерний знак [NUMBER] , внаслідок його пошкодження, за станом на дату оцінки, становить 71570,01грн. Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктами 5, 6 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених у ст. 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності вказаний Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Так, згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до змісту ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Пунктами 34.1. 34.4. статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на дату спірних правовідносин) передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти. За змістом п. 35.1. статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися, у тому числі зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують. Згідно із п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у т.ч. шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року, прийнятій за результатами розгляду справи №914/881/17, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України». Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. Відповідно до ст.11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки. Отже, виходячи з вищевикладених норм, складанню звіту про оцінку розміру збитків, в будь-якому випадку, передує ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19 грудня 2019 року у справі №211/2171/15; від 01 жовтня 2020 року у справі №2-2394/10; від 15 жовтня 2020 року у справі №917/628/17. Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Крім того, звіт ТОВ «ФК» Фаворит-Ассистенс» №26992 від 31.05.2021 не містить посилання, що оцінювачем особисто оглянуто КТЗ. При цьому, відсутні будь-які конкретні посилання на перелік таких матеріалів та вказівку на дані спеціаліста, який проводив такий огляд, тобто незрозуміло, якими саме вихідними даними керувався оцінювач при складанні вищезазначеного Звіту, який слугував для розрахунку розміру матеріального збитку. Пунктом 4.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24листопада 2003 року №142/5/2092 передбачено, що у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається така інформація: а)повне найменування суб`єкта оціночної діяльності, його місцезнаходження, телефон (факс), номер та термін дії сертифіката суб`єкта оціночної діяльності; б) дата надходження матеріалів для оцінки і дата підписання звіту (акта), висновку; в) найменування юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка призначила (замовила) оцінку КТЗ; г) питання (завдання), що поставлені перед оцінювачем (експертом)(метаоцінки); ґ) назва об`єкта (об`єктів), представленого для оцінки; д)найменування юридичної особи (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи), місцезнаходження (місцепроживання) власника майна та його майнові права на КТЗ; е) відомості про фізичну особу, що здійснює оцінку КТЗ: посада, прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальності (загальна й оціночна за напрямом програми базової підготовки), стаж роботи за цими спеціальностями, учений ступінь і вчене звання (занаявності), номер, дата видачі кваліфікаційного свідоцтва та посвідчення про підвищення кваліфікації; є)інформація, що має значення для виконання оцінки, з посиланням на джерела її отримання; ж) клопотання оцінювача, експерта про надання додаткових матеріалів, результати їх розгляду (якщо це мало місце); з) перелік використаних довідкових джерел інформації, літератури із зазначенням основних бібліографічних даних (найменування, автори, місце та рік видання); и) дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом); і) відомості про осіб, які брали участь в огляді об`єкта оцінки, якщо їх участь обумовлена призначенням оцінки або договором про виконання оцінки; ї) ідентифікаційні дані КТЗ відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) або з копій цих документів; й)показання одометра (тахографа)КТЗ або лічильника мотогодин (за наявності); к) результати візуального огляду щодо відповідності (невідповідності)номерів кузова, шасі ,інших складових частин записам у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічному паспорті) або в інших документах; л) відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ; м) відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв`язання поставлених питань; н) відомості про виявлені підчас огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів; о) перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки та припущення, у межах яких проводилася оцінка; п) викладення змісту використаних методичних підходів, методів, оціночних процедур та відповідних розрахунків; р)висновок про вартість майна або висновок про результати автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження); с) додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження. Відповідно до п. 5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (в редакції на момент спірних правовідносин) технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. Враховуючи вищевикладене, Звіт ТОВ «ФК» Фаворит-Ассистенс» №26992 від 31.05.2021 суд не бере до уваги, оскільки: оцінювач всупереч вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, особисто не оглядав пошкоджений транспортний засіб, а тому вказаний звіт не може бути доказом обґрунтованості розміру сплаченої суми (страхового відшкодування) з огляду на порушення процедури проведення оцінки збитків. Крім того, суд звертає увагу, що сума страхового відшкодування не була погоджена з позивачем, на чому наполягає сторона позивача та не було спростовано відповідачем, а тому в розумінні ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», необхідним є замовлення і проведення саме експертизи, висновок якої є належним доказом на підтвердження розміру спричинених збитків у правовідносинах пов`язаних з відшкодуванням шкоди. Пунктом 34.4. статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти. У зв`язку з неузгодженням суми матеріального збитки, судом було задоволено клопотання позивача та призначено авто-товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: Яка величина матеріального збитку станом на 18.05.2021 року, заподіяної колісному транспортному засобу - автомобілю "Lexus IS 200Т'', д.р.н. [NUMBER] , пошкодженому в результаті ДТП, що мало місце 18.05.2021 року? Згідно висновку експерта №7160-22 від 03.03.2023 року (а.с. 150-180) за результатами проведення судової транспортно - товарознавчої експертизи визначено, що виличина матеріального збитку станом на 18.05.2021 року, заподіяної колісному транспортному засобу Lexus IS 200T, номерний знак [NUMBER] , пошкодженому в результаті ДТП, що мало місце 18.05.2021 року складала: 87 966,69 грн. Отже, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне врахувати наявний висновок товарознавчої експертизи щодо розміру матеріального збитку, який зроблений на підставі судової експертизи, який складає 87966,69 грн. Також судом встановлено, що відповідачем було сплачено страхове відшкодування в сумі 71570,01 грн. Враховуючи право позивача на відшкодування шкоди, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача суму недоплаченого страхового відшкодування з урахуванням висновку №7160-22 у розмірі 16396,68 грн. (87966,69 грн. - 71570,01 грн.). Щодо відшкодування витрат на оплату послуг експерта автотоварознавця в розмірі 1800 грн. та витрати понесені позивачем на проведення транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 7550,80 грн. суд зазначає наступне. Судом встановлено, що вищенаведені витрати знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з частковим невиконанням своїх зобов`язань Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» позивачем було пронесено витрати за оплату послуг експерта в розмірі 1800,00 грн., що підтверджується квитанції від 02 червня 2021 року (а. с. 47), відповідно до якого позивач сплатив за послуги з визначення суми матеріального збитку, та витрати понесені позивачем на проведення транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 7550,80 грн., а тому такі витрати мають бути відшкодовані відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» на користь позивача. Також, встановивши, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» належним чином не виконало зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій особі, тому наявні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 3 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. У зв`язку з чим доводи сторони позивача в цій частині підставні. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07.06.2017 року № 6-282цс17 та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18). При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) вказала, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття526, частина друга статті 625 ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Крім того, у п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Таким чином, у межах задоволених позовних вимог, з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», на користь позивача підлягають стягненню: пеня у розмірі 936,63 грн., інфляційня збільшення у розмірі 581,30 грн., 3% річних у розмірі 165,76 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу позивачу у зазначеній цивільній справі на підставі договору про надання правової допомоги від 05 травня 2022 року надавало Адвокатське Бюро «Демарчук Миколи «Центр правового врегулювання» в особі адвоката Демарчука М.В., який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ПТ №3038 від 08 жовтня 2019 року. Згідно із положеннями п. 4.2. договору про надання правової допомоги за правову допомогу, передбачену в розділі 1 договору клієнт сплачує адвокатському бюро винагороду (гонорар). Розмір винагороди адвокатського бюро при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору та актах. Додатком №1 від 05 травня 2022 року до договору про надання правової допомоги від 05 травня 2022 року сторони узгодили обсяг та вартість послуг у фіксованому розмірі 6000 грн. (а.с. 69). Крім того, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі №727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Також Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі №823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі №816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Так, на підтвердження витрат на правничу допомогу суду було надано акт приймання-передачі виконаних робіт від 05 травня 2022 року за підписами адвоката Демарчука М.В. та позивача. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та фактичного понесення нею витрат на правову допомогу у розмірі 6 000 грн. Крім того, слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих адвокатом доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Таким чином, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. З огляду на викладене, з урахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем дійсно документально доведений факт понесення витрат на правову допомогу, та враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, і відсутність заперечень відповідачів щодо не співмірності заявлених позивачем витрат на правову допомогу, суд вважає за потрібне стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 6 000 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО». Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 992,40 грн. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі викладеного,

Outcome: approved