Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив суд стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС» заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 38961,36 грн., суму інфляційних втрат нарахованих позивачем на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 1333,99 грн., суму 3% річних нарахованих на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 412,68 грн. та судові витрати в сумі 2684,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ «ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС» є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, та надає зазначені послуги в тому числі і [PERSON] за адресою по [ADDRESS] , в якому відповідач є власником квартири відповідно до Договору дарування квартири від 10.09.2011р. та Витягу про державну реєстрацію прав №31457631 від 27.09.2011 р., отже є споживачем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються позивачем. 21 лютого 2020 року між ТОВ «ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС» та [PERSON] було укладено Договір №7А/17 про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, за яким Виконавець зобов`язується своєчасно надавати Споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати наданні послуги за встановленими тарифами, у строк і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до пункту 7 Договору плата за наданні послуги справляється згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630. Згідно пункту 11 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Система оплати послуг щомісячна. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Крім того, згідно п.п.6,7,8,9 п.16 Договору Споживач зобов`язаний контролювати міжповірочний інтервал - своєчасно проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку теплової енергії (постачання гарячої води) та своєчасно сплачувати послуги з розпломбування/опломбування лічильників; щомісячно знімати та надавати Виконавцю показання квартирних засобів обліку; у разі несвоєчасної оплати сплачувати пеню у розмірі встановленому законодавством. Однак, відповідач не виконує належним чином своїх зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення, не сплачуючи їх у повному обсязі, здійснює часткову оплату вищевизначених сум та порушуючи цим права та інтереси позивача, внаслідок чого утворилась заборгованість за надані послуги. Станом на дату складання позовної заяви ТОВ «ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС» не отримало оплату за надані Споживачу послуги з: централізованого опалення з січня 2018 року по лютий 2023 року включно у розмірі 38961,36 грн. Відповідач, отримуючи щомісячно рахунки за оплату наданих позивачем послуг, жодного разу не звернувся із запереченнями щодо боргу, що кожного місяця вказується в рахунках (що свідчить про визнання боргу відповідачем), вартості послуг, їх об`ємів та якості. Отже, на думку позивача, сума нарахованої заборгованості є безспірною. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати, нараховані позивачем на суму заборгованості відповідача за послугу з централізованого опалення становить в сумі 1333,99 грн.; 3 % річних, нарахованих позивачем на суму заборгованості за послугу з централізованого опалення становить 412,68 грн. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.03.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження. 12.05.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому вона проти задоволення позовних вимог заперечувала посилаючись на те, що предметом спору є вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з січня 2018 року по лютий 2023 року у розмірі 38961,36 грн., інфляційні витрати у розмірі 1333,99 грн., 3% річних у розмірі 412,68 грн., всього 40708,03 грн. Разом з тим, згідно довідки № К7А-17Т від 21.03.2023 про нарахування та сплату коштів за централізоване опалення, розрахунок заборгованості здійснено за період з 01.01.2020 по 17.03.2023, тобто поза межами строків позовної давності встановлених ст. 257 Цивільного кодексу України. Підставою нарахування заборгованості за централізоване опалення, згідно позиції позивача, є Договір № 7А/17 про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 21.02.2020, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС». В пункті 4 Договору зазначено характеристики обліку води і теплової енергії, а саме: Лічильник ГВП (ЛК DN15, заводський номер 4842250, перше показання 00000); Лічильник ГВП (ЛК DN15, заводський номер 4842297, перше показання 00000); Лічильник тепла -; Лічильник тепла - відсутні. Проте, у квартирі відповідача [ADDRESS] встановлено індивідуальний засіб обліку тепла - теплолічильник «ULTRAHEAT» 2WR, заводський номер [NUMBER] . Оскільки у квартирі відповідача виконано монтаж вузла обліку теплової енергії «ULTRAHEAT» 2WR, заводський номер 66417440, згідно робочого проєкта обладнання вузла обліку теплової енергії, проте не опломбовано та не проведено повірку засобу обліку тепла (теплової енергії), [PERSON] у квітні 2017 року звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Теплопостачсервіс», третя особа - ТОВ «Ліко-Житлосервіс» про зобов`язання вчинити дії. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 серпня 2017 року у справі № 752/7387/17 у задоволенні позову [PERSON] відмовлено, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року. Проте, постановою Верховного Суду від 02.10.2019 касаційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року у справі № 752/7387/17 скасовано і ухвалено нове рішення, яким зобов`язано ТОВ «Теплопостачсервіс» провести повірку засобу обліку тепла м. Києві та опломбувати теплолічильник «ULTRAHEAT» 2WR. Заводський номер 66417440: зобов`язано ТОВ «Теплопостачсервіс» взяти на абонентський облік теплолічильник «ULTRAHEAT» 2WR, заводський номер [NUMBER] , встановлений у квартирі. На виконання постанови Верховного Суду від 02.10.2019 року Голосіївським районним судом міста Києва видано виконавчі листи, які пред`явлені [PERSON] для примусового виконання до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц В.С. постановою від 07.12.2020 року відкрите виконавче провадження № 63826183 про зобов`язання ТОВ «Теплопостачсервіс» провести повірку засобу обліку тепла (теплової енергії), який встановлений у квартирі [PERSON] та опломбувати теплолічильник «ULTRAHEAT» 2WR, заводський номер 66417440; зобов`язано ТОВ «Теплопостачсервіс» взяти на абонентський облік тепло лічильник «ULTRAHEAT» 2WR, заводський номер 66417440 встановлений у квартирі. В подальшому Головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц В.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 63826183. Не погоджуючись із вказаною постановою, [PERSON] було подано скаргу на дії виконавця, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.07.2022 у справі № 752/7387/17 було відмовлено у задоволенні скарги. Натомість, постановою Київського апеляційного суду від 30.11.2022 у справі № 752/7387/17 ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 липня 2022 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким задавлено скаргу [PERSON] на дії ДВС, визнано неправомірною і скасовано постанову головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Проц В.С. від 29 червня 2021 року про закінчення виконавчого провадження №63826183. Постановою головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Проц Віктора Степановича від 16 січня 2023 року відновлено виконавче провадження № 63826183. Станом на час розгляду цієї справи, ТОВ «Теплопостачсервіс» не виконано рішення суду, яке набрало законної сили, а саме постанови Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 752/7387/17, якою зобов`язано ТОВ «Теплопостачсервіс» провести повірку засобу обліку тепла (теплової енергії), який встановлений у квартирі [ADDRESS] , опломбувати та взяти на абонентський облік теплолічильник «ULTRAHEAT» 2WR, заводський номер 66417440. Як було вірно зазначено апеляційним судом у своєму рішенні (постанова від 16.01.2023) інформація, зазначена в оскаржуваній ухвалі про виконання судового рішення ще у 2017 році, не узгоджується з вищезазначеними нормативно-правовими документами, так як в матеріалах справи відсутні належні докази виконання постанови Верховного Суду від 02.10.2019 року. Таким чином, при наявності рішення суду, яке набрало законної сили та підлягає виконанню на всій території України, боржник згідно зі ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язаний особисто вчинити певні дії, зокрема, виконати вимоги постанови Верховного Суду від 02.10.2019 року шляхом здійснення повірки та опломбування теплолічильника «ULTRAHEAT» 2WR. заводський номер 66417440, а також скласти у двох примірниках відповідний акт про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік. Отже, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на викладене, відповідач повинен оплачувати кошти за послуги із централізованого опалення на підставі показників індивідуального обліку тепла (теплової енергії), який встановлений у квартирі [ADDRESS] , який постановою Верховного Суду від 02.10.2019 року, було зобов`язано ТОВ «Теплопостачсервіс» провести повірку засобу обліку тепла (теплової енергії), опломбувати та взяти на абонентський облік теплолічильник «ULTRAHEAT» 2WR, заводський номер [NUMBER] . Проте ТОВ «Теплопостачсервіс» рішення суду не виконало. Отже, відмова ТОВ «Теплопостачсервіс» вчинити дії з опломбування та взяття спірного приладу вимірювального засобу на абонентський облік порушує право [PERSON] на здійснення розрахунків за спожиту теплову енергію згідно з показами такого засобу. Також, вимога [PERSON] до ТОВ «Теплопостачсервіс» про зобов`язання вчинити дії, а саме провести повірку засобу обліку тепла (теплової енергії), опломбувати та взяти на абонентський облік теплолічильник, узгоджується з встановленим порядком щодо його використання, який передбачає спочатку здійснення дій з відповідного опломбування, а вже після цього - врахування показів цього приладу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові КГС ВС від 02.11.2021 року у справі № 916/1245/20. На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позову. Крім того, відповідач просила розгляд справи здійснювати у судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що ТОВ «ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС» є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, та надає зазначені послуги в тому числі і [PERSON] за адресою по [ADDRESS] , в якому відповідач є власником квартири відповідно до Договору дарування квартири від 10.09.2011р. та Витягу про державну реєстрацію прав №31457631 від 27.09.2011 р., отже є споживачем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються позивачем. 21 лютого 2020 року між ТОВ «ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС» та [PERSON] було укладено Договір №7А/17 про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, за яким Виконавець зобов`язується своєчасно надавати Споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати наданні послуги за встановленими тарифами, у строк і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до пункту 7 Договору плата за наданні послуги справляється згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630. Згідно пункту 11 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Система оплати послуг щомісячна. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Позивач звертаючись з позовом до суду зазначив, що відповідач не виконує належним чином своїх зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення, не сплачуючи їх у повному обсязі, здійснює часткову оплату, чим порушує права та інтереси позивача, внаслідок чого утворилась заборгованість за надані послуги. Станом на дату складання позовної заяви ТОВ «ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС» не отримало оплату за надані Споживачу послуги з: централізованого опалення з січня 2018 року по лютий 2023 року включно у розмірі 38961,36 грн., з урахуванням чого позивач просив стягнути вказану заборгованість з відповідача, на що слід зазначити наступне. Підставою нарахування заборгованості за централізоване опалення, згідно позиції позивача, є Договір № 7А/17 про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 21.02.2020 року, укладеного між [PERSON] (відповідачем) та ТОВ «ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС» (позивачем). В пункті 4 Договору зазначено характеристики обліку води і теплової енергії, а саме: Лічильник ГВП (ЛК DN15, заводський номер 4842250, перше показання 00000); Лічильник ГВП (ЛК DN15, заводський номер 4842297, перше показання 00000); Лічильник тепла -; Лічильник тепла - відсутні. Проте, у квартирі відповідача [ADDRESS] встановлено індивідуальний засіб обліку тепла - теплолічильник «ULTRAHEAT» 2WR, заводський номер [NUMBER] . Оскільки, у квартирі відповідача виконано монтаж вузла обліку теплової енергії «ULTRAHEAT» 2WR, заводський номер 66417440, згідно робочого проєкта обладнання вузла обліку теплової енергії, проте не опломбовано та не проведено повірку засобу обліку тепла (теплової енергії), [PERSON] у квітні 2017 року звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Теплопостачсервіс», третя особа - ТОВ «Ліко-Житлосервіс» про зобов`язання вчинити дії. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 серпня 2017 року у справі № 752/7387/17 у задоволенні позову [PERSON] відмовлено, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року. Проте, постановою Верховного Суду від 02.10.2019 касаційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року у справі № 752/7387/17 скасовано і ухвалено нове рішення, яким зобов`язано ТОВ «Теплопостачсервіс» провести повірку засобу обліку тепла (теплової енергії) який встановлений у квартирі [ADDRESS] та опломбувати теплолічильник «ULTRAHEAT» 2WR, Заводський номер 66417440; зобов`язано ТОВ «Теплопостачсервіс» взяти на абонентський облік теплолічильник «ULTRAHEAT» 2WR, заводський номер 66417440, встановлений у квартирі [ADDRESS] . Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На виконання постанови Верховного Суду від 02.10.2019 року Голосіївським районним судом міста Києва видано виконавчі листи, які пред`явлені [PERSON] для примусового виконання до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). На виконання постанови Верховного Суду від 02.10.2019 року Голосіївським районним судом міста Києва видано виконавчі листи, які пред`явлені [PERSON] для примусового виконання до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц В.С. постановою від 07.12.2020 року відкрите виконавче провадження № 63826183 про зобов`язання ТОВ «Теплопостачсервіс» провести повірку засобу обліку тепла (теплової енергії), який встановлений у квартирі [PERSON] та опломбувати теплолічильник «ULTRAHEAT» 2WR, заводський номер 66417440; зобов`язано ТОВ «Теплопостачсервіс» взяти на абонентський облік тепло лічильник «ULTRAHEAT» 2WR, заводський номер 66417440 встановлений у квартирі відповідача. В подальшому Головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц В.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 63826183. Не погоджуючись із вказаною постановою, [PERSON] було подано скаргу на дії виконавця, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.07.2022 у справі № 752/7387/17 було відмовлено у задоволенні скарги. Постановою Київського апеляційного суду від 30.11.2022 у справі № 752/7387/17 ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 липня 2022 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким задавлено скаргу [PERSON] на дії ДВС, визнано неправомірною і скасовано постанову головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Проц В.С. від 29 червня 2021 року про закінчення виконавчого провадження №63826183. В подальшому, постановою головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Проц В.С. від 16 січня 2023 року відновлено виконавче провадження № 63826183. Однак, ТОВ «Теплопостачсервіс» не виконало рішення суду, яке набрало законної сили, а саме постанови Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 752/7387/17, якою зобов`язано ТОВ «Теплопостачсервіс» провести повірку засобу обліку тепла (теплової енергії), який встановлений у квартирі [ADDRESS] , опломбувати та взяти на абонентський облік теплолічильник «ULTRAHEAT» 2WR, заводський номер 66417440. Як було зазначено апеляційним судом у своєму рішенні (постанова від 16.01.2023) інформація, зазначена в оскаржуваній ухвалі про виконання судового рішення ще у 2017 році, не узгоджується з вищезазначеними нормативно-правовими документами, так як в матеріалах справи відсутні належні докази виконання постанови Верховного Суду від 02.10.2019 року. Таким чином, при наявності рішення суду, яке набрало законної сили та підлягає виконанню на всій території України, боржник згідно зі ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язаний особисто вчинити певні дії, зокрема, виконати вимоги постанови Верховного Суду від 02.10.2019 року шляхом здійснення повірки та опломбування теплолічильника «ULTRAHEAT» 2WR. заводський номер 66417440, а також скласти у двох примірниках відповідний акт про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік. Отже, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Варто зауважити про те, що відносини між учасниками правовідносин в сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема, в частині надання послуг з центрального опалення врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положеннями Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 №630. Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила) у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загально будинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Згідно із п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на викладене, відповідач повинен оплачувати кошти за послуги із централізованого опалення на підставі показників індивідуального обліку тепла (теплової енергії), який встановлений у квартирі [ADDRESS] , який постановою Верховного Суду від 02.10.2019 року, було зобов`язано ТОВ «Теплопостачсервіс» провести повірку засобу обліку тепла (теплової енергії), опломбувати та взяти на абонентський облік теплолічильник «ULTRAHEAT» 2WR, заводський номер 66417440. Проте, ТОВ «Теплопостачсервіс» рішення суду не виконало. Вказаних обставин позивачем не спростовано. Отже, відмова ТОВ «Теплопостачсервіс» вчинити дії з опломбування та взяття спірного приладу вимірювального засобу на абонентський облік порушує право [PERSON] на здійснення розрахунків за спожиту теплову енергію згідно з показами такого засобу. Також, вимога [PERSON] до ТОВ «Теплопостачсервіс» про зобов`язання вчинити дії, а саме провести повірку засобу обліку тепла (теплової енергії), опломбувати та взяти на абонентський облік теплолічильник, узгоджується з встановленим порядком щодо його використання, який передбачає спочатку здійснення дій з відповідного опломбування, а вже після цього - врахування показів цього приладу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові КГС ВС від 02.11.2021 року у справі № 916/1245/20. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Перевіривши розрахунок заборгованості, а також надані позивачем докази на підтвердження заявлених позовних вимог, було встановлено, що розрахунок не містить даних про показники обліку лічильника, встановленого в квартирі відповідача, а тому в даному випадку позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт наявності у відповідача саме такої суми заборгованості, про яку зазначає позивач. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача в силу ст. 12, 81 ЦПК України не було доведено належними та достатніми доказами розмір заборгованості, який було пред`явлено до стягнення, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за централізоване опалення слід відмовити. З огляду на те, що вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних є похідними від первісних, то у їх задоволенні слід також відмовити. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», заява № 63566/00, параграф 23, рішення від 18.07.2006). Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України"). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed