Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

[PERSON] в травні 2020 року звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] з позовом про усунення у користуванні майном, а саме земельною ділянкою, належною позивачу і на якій розміщено належний [PERSON] паркан. Позов мотивований тим, що позивач є власником житлового будинку і земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:238:0029. Власником суміжної земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:238:0028 і розташованого на ній будинку був [PERSON] . [PERSON] при встановленні бетонного паркану порушив межі і встановив свій паркан на земельній ділянці позивача, а не по межі, тобто самовільно захопив частину земельної ділянки позивача. З метою з`ясування фактичного розташування паркану позивач звернувся до експертної установи. За результатами проведення судової земельно-технічної експертизи встановлено, що частина земельної ділянки позивача фактично перебуває у землекористуванні [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.05.2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.11.2021 року провадження у справі було закрито у зв`язку зі смертю [PERSON] . Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.11.2021 року було відкрито апеляційне провадження. Ухвалою від 11.01.2022 року апеляційне провадження було зупинено до залучення до участі у справі правонаступника померлого [PERSON] . У зв`язку із закінченням шестимісячного строку, який надається для прийняття спадщини спадкоємцями, апеляційним судом було зроблено запит до приватного нотаріуса КМНО Осипенка Д.О., у відповідь на який було направлено матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою Київського апеляційного суду від 13.01.2023 року апеляційне провадження було поновлено. Постановою Київського апеляційного суду від 14.03.2023 року №22-ц/824/1998/2023 ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року було скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судовими справами між суддями від 26 січня 2023 року дану цивільну справу передано судді Колеснику О.М. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28.04.2023 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , правонаступниками якого є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення у користуванні майном прийнято до провадження судді Колесника О.М. і призначено підготовчий розгляд. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.08.2023 року закрито підготовче засідання і призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслали. Про причину неявки суд не повідомили, відзив та інші заяви з процесуальних питань від них до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Власником житлового будинку і земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:238:0029, за адресою [ADDRESS] є [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на будинок від 27.03.1991 року державного акту ЯЖ №007468 від 25.11.2008 року, витягу з Державного земельного кадастру від 06.04.2020 року №НВ-8001093952020, інформацією з ДЗК про право власності від 03.04.2020 року та інформаційної довідки з ДРРП від 03.04.2020 року №206014626. Суміжна земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:90:238:0028 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 523908280000) за адресою [ADDRESS] належить в рівних частках (по 1/4) [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину від 30.11.2022 року №2051, [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину від 05.12.2022 року №2075, [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину від 06.12.2022 року №2087, [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину від 05.12.2022 року №2079, виданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. Відповідно до висновку судового експерта Свістунова Ігоря Сергійовича від 24.04.2020 року №898/04-2020 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи встановлено, що ділянка з кадастровим номером 8000000000:90:238:0029, яка перебуває у власності [PERSON] і ділянка з кадастровим номером 8000000000:90:238:0028 являються суміжними, мають спільну межу, не перетинаються в площині та не мають місць накладань між собою. Окрім того цим же висновком встановлено, що частини земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:238:0029, яка перебуває у власності [PERSON] , а саме ділянки площею 29,6 кв.м та 6,2 кв.м, що на схемі в додатку № 1 позначені під № 1, 2 відповідно, фактично перебувають у землекористуванні [PERSON] , правонаступниками якого є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у власності яких перебуває земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:90:238:0028. Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Нормами частини першої статті 81 ЗК України визначено способи набуття права власності на земельні ділянки, а саме: придбання за договором купівлі- продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов). Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Порядок відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) визначений в Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376. Розділом ІУ зазначеної Інструкції передбачено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Закріплення відновлених меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) межовими знаками здійснюється виконавцем, яким є юридична або фізична особа, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою, у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів суміжних земельних ділянок або уповноваженої ним (ними) особою. Відповідно до пункту «г» частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Частиною третьою статті 103 ЗК України визначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Згідно ст. 102, 110 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Встановивши, що паркан (огорожа) Відповідачів виходить за межі їх земельної ділянки на земельну ділянку Позивача і площа такого накладення складає 29,6 кв.м та 6,2 кв.м,, суд приходить до висновку про необхідність звільнення земельної ділянки у вказаних частинах по всій довжині, як це визначено у висновку експерта судової земельно-технічної експертизи, зобов`язавши Відповідачів демонтувати встановлений на належній [PERSON] земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:90:238:0029 паркан та звільнивши зайняту частину земельної ділянки згідно висновку судового експерта від 24.04.2020 року №898/04-2020. Аналогічну правову позицію щодо системного застосування наведених вище положень ЗК України, ЦК України та способу захисту порушеного права викладено також в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.04.2020 року №367/3748/15. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved