Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

13.04.2022 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання «Софія Київська» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свою вимогу позивач обґрунтовував тим, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується ордером від 15 липня 2016 року №000148, виданого Софіївсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району. Згідно з договором №48/242 від 29 липня 2016 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладеним між [PERSON] та ТОВ ЖЕО «Софія Київська», останній зобов`язався надати послуги згідно договору за визначеним в договорі тарифом. Пункт 3. Договору визначає розмір тарифу за надані послуги. [PERSON] відповідно до договору №48/242 від 29 липня 2016 року зобов`язався відповідно п. 5. Договору оплачувати вказані послуги щомісяця в строк до 25 числа поточного місяця. Відповідно п. 11.1 Договору, Споживач зобов`язаний оплатити отримані послуги в установлений договором строк. Пункт 8 Договору передбачає, що споживач несе відповідальність згідно з законодавством і цим договором за: несвоєчасне внесення платежів за послуги шляхом сплати пені. Так, відповідно до розрахунку заборгованості, боржник повинен сплатити Товариству за період з липня 2019 року по грудень 2021 року суму в розмірі 13 341,4 грн за утримання будинку. У результаті цього за власником квартири виникла заборгованість за комунальні послуги (водо-, тепло- постачання та утримання будинку) в сумі 13 341,4 грн. Згідно з\~договором №48/242\~від 29\~липня 2016\~року про\~надання послуг\~з централізованого\~опалення постачання\~холодної води\~і водовідведення\~між [PERSON] \~та ТОВ\~ЖЕО «Софія\~Київська»,\~останній зобов`язався\~надати послуги\~згідно договору\~за визначеним\~в договорі\~тарифом.\~Пункт 5\~Договору визначає\~розмір тарифу\~за надані\~послуги.\~У свою\~чергу [PERSON] \~відповідно договору\~№48/242\~від 29\~липня 2016\~року зобов`язався\~відповідно п.\~9.\~Договору оплачувати\~вказані послуги\~щомісяця в\~строк до\~25числа\~поточного місяця.\~Відповідно п.\~17.1.\~Договору,\~Споживач зобов`язаний\~оплатити отримані\~послуги в\~установлений договором\~строк. Пункт 14 Договору передбачає, що споживач несе відповідальність згідно з законодавством і цим договором за несвоєчасне внесення платежів за послуги шляхом сплати пені. Так, відповідно до розрахунку заборгованості, боржник повинен сплатити Товариству за період з липня 2019 року по грудень 2021 року суму в розмірі 25 456,54 грн за теплопостачання, 12613,67 грн. за холодноговодопостачання. Згідно з\~договором від\~26\~грудня 2017\~року про\~надання послуг\~охорони між\~ [PERSON] та\~ТОВ ЖЕО\~«Софія Київська»,\~останній зобов`язався\~надати послуги\~згідно з\~договором за\~визначеним в\~договорі тарифом.\~Пункт 3.3\~Договору визначає\~розмір щомісячної\~плати.\~У свою\~чергу [PERSON] \~відповідно до\~договору зобов`язався\~оплачувати вказані\~послуги щомісяця.\~Відповідно до\~розрахунку заборгованості\~боржник повинен\~сплатити Товариству\~за період\~з липня\~2019\~року по\~грудень 2021\~року суму\~в розмірі\~3\~105,56\~грн.\~У результаті\~цього за\~власником квартири\~виникла заборгованість\~за комунальні\~послуги (водо-,\~тепло-\~постачання та\~утримання будинку)\~в сумі\~54\~417,17\~грн. З моменту набуття права власності на квартиру відповідач отримує від позивача комунальні послуги, зокрема послуги з централізованого опалення, водопостачання, та утримання будинку від наданих послуг не відмовляється, та фактично споживає їх. Зазначені обставини, на думку позивача, дають підстави для висновків про те, що між позивачем і відповідачем, що є власником квартири [ADDRESS] , склалися договірні відносини щодо надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого опалення, водопостачання та утримання будинку. На підставі викладеного, просив суд: стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання «Софія Київська» заборгованість по сплаті комунальних платежів за період з липня 2019 року по грудень 2021 року в розмірі 25 456,54 грн. за теплопостачання, 12 613,67 грн. за водопостачання та водовідведення, 13 341,4 грн. за утримання будинку, 3105,56 грн. за охорону, а всього 54 417,17 грн. стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання «Софія Київська» судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 квітня 2022 року відкрито провадження у справі без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. У встановлений законом строк сторони заперечень щодо такого порядку не заявили. Відповідач пояснень по суті справи суду не надав, ухвалу суду про відкриття провадження разом з копією позовної заяви з додатками до неї не отримав. Вказана кореспонденція повернулась на адресу суду с з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2023 року постановлено викликати сторони в судове засідання. Відповідача повідомити про день і час розгляду справи шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача за наявними матеріалами у справі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1\~ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується ордером від 15 липня 2016 року №000148 виданого Софіївсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району. Згідно з договором №48/242 від 29 липня 2016 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладеним між [PERSON] та ТОВ ЖЕО «Софія Київська», останній зобов`язався надати послуги згідно договору за визначеним в договорі тарифом. Пункт 3 Договору визначає розмір тарифу за надані послуги на дату укладення Договору та становить 286, 91 грн. з урахування ставки 20% ПДВ. Відповідно до п. 5. Договору [PERSON] зобов`язався оплачувати вказані послуги щомісяця в строк до 25 числа поточного місяця. Відповідно до п. 11.1 Договору, Споживач зобов`язаний оплатити отримані послуги в установлений договором строк. Так, відповідно до розрахунку заборгованості, боржник повинен сплатити Товариству за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з липня 2019 року по грудень 2021 року суму в розмірі 13 341,4 грн за утримання будинку. Згідно з договором №48/242 від 29 липня 2016 року про надання послуг з централізованого опалення постачання холодної води і водовідведення між [PERSON] та ТОВ ЖЕО «Софія Київська», останній зобов`язався надати послуги згідно договору за визначеним в договорі тарифом. Пункт 5 Договору визначає розмір тарифу за надані послуги. Відповідно до п. 9. Договору [PERSON] зобов`язався оплачувати вказані послуги щомісяця в строк до 25числа поточного місяця. Відповідно до п. 17.1. Договору, Споживач зобов`язаний оплатити отримані послуги в установлений договором строк. Так, відповідно до розрахунку заборгованості, боржник повинен сплатити Товариству за договором №48/242 від 29 липня 2016 року про надання послуг з централізованого опалення постачання холодної води і водовідведення за період з липня 2019 року по грудень 2021 року суму в розмірі 25 456,54 грн за теплопостачання та 12 613,67 грн. за послугу холодного водопостачання. Згідно з договором від 26 грудня 2017 року про надання послуг охорони між [PERSON] та ТОВ ЖЕО «Софія Київська», останній зобов`язався надати послуги згідно з договором за визначеним в договорі тарифом. Пункт 3.3. Договору визначає розмір щомісячної плати. У свою чергу [PERSON] відповідно до договору зобов`язався оплачувати вказані послуги щомісяця. Відповідно до розрахунку заборгованості боржник повинен сплатити Товариству за договором від 26 грудня 2017 року про надання послуг охорони за період з липня 2019 року по грудень 2021 року суму в розмірі 3 105,56 грн. У результаті несвоєчасної оплати за комунальні послуги за власником квартири виникла заборгованість за комунальні послуги (водо-, тепло- постачання та утримання будинку) у розмірі 54 417,17 грн. Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема,\~Законом України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги»\~(далі - Закон). Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник (частина друга статті 19 Закону). Власником\~Закон\~визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому\~законом\~порядку (абзац сьомий частини першої статті 1 Закону). А споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абзац чотирнадцятий частини першої статті 1 Закону). Відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (частина перша статті 19 Закону). За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша\~статті 901 ЦК України). Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою (частина перша статті 29 Закону). Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону). Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19\~Закону передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Частинами першою та другою ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать, зокрема: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо боржник не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~є власником\~квартири [ADDRESS] ,\~що підтверджується\~ордером від\~15\~липня 2016\~року №000148\~виданого Софіївсько-Борщагівською\~сільською радою\~Києво-Святошинського\~району та є співвласником багатоквартирного будинку, який обслуговує ТОВ ЖЕО «Софія Київська». ТОВ ЖЕО «Софія Київська» надає споживачу послуги з централізованого опалення, водопостачання та утримання будинку безперебійно та належної якості. Претензій з боку споживача щодо неякісного надання послуг не надходило. Розрахунки за спожиті комунальні послуги проводилися відповідно до тарифів затверджених Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та розпорядженням КМДА. [PERSON] з моменту набуття права власності на квартиру отримує від позивача комунальні послуги, зокрема послуги з централізованого опалення, водопостачання, та утримання будинку від наданих послуг не відмовляється, та фактично споживає їх. Таким чином, відповідач, як власник квартири, відповідно до вимог закону зобов`язаний своєчасно і в повному розмірі вносити плату за надані житлово-комунальні послуги. Звертаючись до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, позивач посилається на те, що відповідач зазначених вимог закону, які покладають на нього обов`язок своєчасно і в повному розмірі вносити плату за надані житлово-комунальні послуги, не дотримувався, не виконував обов`язки, щодо оплати коштів за комунальні послуги, в результаті чого, у нього утворилася заборгованість за житлово-комунальні послуги перед позивачем, розмір якої, за період з липня 2019 року по грудень 2021 року становить 54 417,70 грн. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача за комунальні послуги за період з липня 2019 року по грудень 2021 року перед позивачем становить 54 417,70 грн. Відповідачем не надано доказів того, що ним у повному обсязі виконано зобов`язання та сплачено кошти за надані йому послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з\~того,\~що відповідач\~не вносив\~плату за\~надані житлово-комунальні\~послуги у\~період з липня 2019 року по грудень 2021 року, що привело до виникнення заборгованості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті ним житлово-комунальні послуги. Що стосується витрат, пов`язаних із розглядом справи на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/200 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою , включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А тому Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). Як убачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів щодо витрат на правову допомогу. За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на правову допомогу з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання «Софія Київська» у розмірі 3000, 00 грн. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання «Софія Київська» підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 54 417,17 грн, яка заявлена позивачем до стягнення. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2481, 00 грн.

Outcome: partial