Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач-1, [PERSON] ), [PERSON] (далі - позивач-2, [PERSON] ), [PERSON] (далі - позивач-3, [PERSON] ) звернулись до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - відповідач, АТ «Ощадбанк»), у якому просять стягнути з відповідача на користь позивачів грошові кошти в розмірі по 26 812 грн. кожному. В обґрунтування позову позивачі зазначають, що вони є спадкоємцями після смерті [PERSON] (далі - [PERSON] ), який помер [INFO] . [PERSON] - дружина спадкодавця, [PERSON] та [PERSON] - діти спадкодавця. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину позивачі мають право на спадщину в розмірі 1/3 спадкового майна, яке складається з грошових вкладів з відповідними відсотками та грошовими компенсаціями, що знаходяться на рахунках, зокрема, в АТ «Ощадбанк». У свідоцтві про право на спадщину зазначено, що на підставі Повідомлення № 11-18/18/33, виданого Головним управлінням по м. Києву та Київській області Державного ощадного банку України 28.01.2009 року, [PERSON] належали 1/3 грошових коштів, які були розміщені на трьох рахунках Державного ощадного банку України, а саме: на рахунку № [NUMBER] - залишок 79 629,16 грн., залишок % - 808,81 грн.; на рахунку № [NUMBER] у відділенні Ощадного банку № 5441/09 - залишок 128,50 грн.; на рахунку № [NUMBER] в Іванківському відділенні № 3043- залишок 1 300,95 грн. З березня 2020 року позивачі неодноразово звертались до відповідача з приводу умов розміщення вказаних коштів на рахунках та можливості скористатись ними. Відповідач повідомив позивачів, що на ім`я [PERSON] наявні компенсаційні рахунки № [NUMBER] та № [NUMBER] , які спадкоємці можуть переоформити на себе. Рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] в базі діючих ранків (в тому числі в реєстрі нерухомих рахунків банку) не виявлено. Банк не може надати інформацію через сплив строків зберігання касових документів. З огляду на зазначене, відповідач відмовляється видати належні позивачам грошові кошти. Посилаючись на вказані обставини, на підставі ст. 608 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позивачі звернулись до суду з указаним позовом. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.07.2021 року позовну заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до АТ «Ощадбанк» про стягнення грошових коштів залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.10.2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до АТ «Ощадбанк» про стягнення грошових коштів та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 25.03.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.03.2022 року відкладено розгляд справи на 22.07.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.07.2022 року відкладено розгляд справи на 02.11.2022 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.07.2022 року задоволено клопотання позивачів про витребування доказів у даній цивільній справі. Витребувано у АТ «Ощадбанк» наступні докази: довідки про залишок коштів на всіх банківських рахунках, які були відкриті в АТ «Ощадбанк» на ім`я [PERSON] , станом на 30.08.2006 року; довідки про залишок коштів на всіх банківських рахунках, які були відкриті в АТ «Ощадбанк» на ім`я [PERSON] , станом на 13.07.2021 року; виписки про рух коштів на всіх банківських рахунках, які були відкриті в АТ «Ощадбанк» на ім`я [PERSON] , за період з 30.08.2006 року по 13.07.2021 року; копії договорів, згідно з умовами яких в АТ «Ощадбанк» зберігались кошти на банківських рахунках на ім`я [PERSON] та згідно з умовами яких на них нараховувались відсотки. Витребувано у Державного нотаріуса Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Бодак Ольги Миколаївни належним чином завірену копію повідомлення № 11-18/18/33, виданого Головним управлінням по м. Києву та Київській області Державного ощадного банку України 28.01.2009 року. 28.10.2022 року до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, у якому він просить залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - третя особа, ГУ ПФУ в м. Києві) та відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Відзив обґрунтований тим, що грошові кошти на рахунку № [NUMBER] в АТ «Ощадбанк» являлись пенсійними виплатами [PERSON] , які в частині, що була зарахована після смерті цієї особи, повернуті банком до Пенсійного фонду України, а в іншій частині - отримані спадкоємцями. Відповідно до Правил застосування переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 27.11.2018 року № 130, згідно з актом від 23.12.2019 року № 2, затвердженим начальником філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», були вилучені для знищення як такі, що не мають науково-історичної цінності та втратили практичне значення, документи за 1992 - 2013 роки, в тому числі договір про відкриття [PERSON] рахунку № [NUMBER] в АТ «Ощадбанк». На даний час рахунок № [NUMBER] відсутній в базі діючих рахунків банку, однак інформація щодо нього наявна в програмному забезпеченні. Згідно з випискою за цим рахунком за період 05.01.2007 року - 19.03.2009 року відкриття рахунку відбулось 19.03.2009 року; назва вкладу - «Пенсійний Військовий». На підставі п. 13 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банківських установах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596, відповідно до виписки 10.02.2009 року відбулось списання з рахунку грошових коштів у розмірі 67 527,92 грн. Листом від 24.08.2022 року ГУ ПФУ в м. Києві повідомило про повернення 12.02.2009 року пенсійних коштів за період з 01.09.2006 року по 31.12.2008 року в сумі 64 353,43 грн. Виписка містить дані про виплату 19.03.2009 року трьома рівними частинами заповіту та зняття відсотків на загальну суму 13 009,30 грн. Позивачі не звертались до відповідача стосовно отримання своєї частки вкладу померлого [PERSON] та не надавали належним чином засвідченої копії свідоцтва про право на спадщину. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2022 року залучено до участі у даній цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ГУ ПФУ в м. Києві. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.02.2023 року відкладено розгляд справи на 25.04.2023 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.04.2023 року відкладено розгляд справи. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.08.2023 року відкладено розгляд справи на 26.09.2023 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.09.2023 року оголошено перерву у справі. 26.09.2023 року до суду надійшли письмові пояснення представника позивача-1, у яких зазначено, що додана відповідачем до відзиву виписка містить дані про залишок коштів за заповітами на суму 4 033,75 грн. та відсотків - 302,69 грн. на кожного спадкоємця окремо. Банк не надав доказів сплати вказаних сум спадкоємцям. Відтак, позивачі мають право на стягнення залишку коштів, які були на рахунку спадкодавця та доказів сплати яких позивачам не надано. З тих же підстав судовий збір у повному обсязі має бути покладено на відповідача в порядку п. 4 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). 18.10.2023 року до суду надійшли пояснення представника відповідача, у яких зазначено, що 27.10.2022 року АТ «Ощадбанк» додало до відзиву на позовну заяву належним чином засвідчену копію виписки по рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , за період 05.01.2007 року - 19.03.2009 року. Надати виписку по вказаному рахунку за більш пізній період не є можливим у зв`язку з його закриттям 19.03.2009 року. Договір про відкриття [PERSON] рахунку № [NUMBER] в АТ «Ощадбанк» згідно з актом від 23.12.2019 року № 2, затвердженим начальником філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Позивач-1 у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; представник позивача-1 подав до суду клопотання, у якому просив розглядати справу без участі позивача-1 та його представника, позовні вимоги підтримав. Позивач-2 у судове засідання не з`явилась; про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином. Позивач-3 у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву, у якій просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.12.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, [INFO] помер [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06.03.2009 року державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Бодак О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-499, спадкоємцем 1/3 частки майна [PERSON] є його син - [PERSON] . Спадкове майно, на яке в указаній частці видано це свідоцтво, складається з грошових вкладів з відповідними відсотками та грошовими компенсаціями, що знаходяться, зокрема, у відділенні Ощадного банку № 5445/0242 м. Києва, на рахунках № [NUMBER] - залишок 79 629,16 грн., залишок % - 808,81 грн., у відділенні Ощадного банку № 5441/09 на рахунку № [NUMBER] - залишок 128,50 грн., в Іванківському відділенні № 3043 на рахунку № [NUMBER] - залишок 1 300,95 грн., що належали померлому на підставі повідомлення, виданого Головним управлінням по м. Києву та Київській області Державного Ощадного банку України 28.01.2009 року за № 11-18/18/33. Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06.03.2009 року державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Бодак О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-493, спадкоємицею 1/3 частки майна [PERSON] є його дружина - [PERSON] . Спадкове майно, на яке в указаній частці видано це свідоцтво, складається з грошових вкладів з відповідними відсотками та грошовими компенсаціями, що знаходяться, зокрема, у відділенні Ощадного банку № 5445/0242 м. Києва, на рахунках № [NUMBER] - залишок 79 629,16 грн., залишок % - 808,81 грн., у відділенні Ощадного банку № 5441/09 на рахунку № [NUMBER] - залишок 128,50 грн., в Іванківському відділенні № 3043 на рахунку № [NUMBER] - залишок 1 300,95 грн., що належали померлому на підставі повідомлення, виданого Головним управлінням по м. Києву та Київській області Державного Ощадного банку України 28.01.2009 року за № 11-18/18/33. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06.03.2009 року державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Бодак О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-505, спадкоємцем 1/3 частки майна [PERSON] є його син - [PERSON] . Спадкове майно, на яке в указаній частці видано це свідоцтво, складається з грошових вкладів з відповідними відсотками та грошовими компенсаціями, що знаходяться, зокрема, у відділенні Ощадного банку № 5445/0242 м. Києва, на рахунках № [NUMBER] - залишок 79 629,16 грн., залишок % - 808,81 грн., у відділенні Ощадного банку № 5441/09 на рахунку № [NUMBER] - залишок 128,50 грн., в Іванківському відділенні № 3043 на рахунку № [NUMBER] - залишок 1 300,95 грн., що належали померлому на підставі повідомлення, виданого Головним управлінням по м. Києву та Київській області Державного Ощадного банку України 28.01.2009 року за № 11-18/18/33. 05.03.2020 року представник [PERSON] звернувся до АТ «Ощадбанк» з адвокатським запитом, відправленим банку 05.03.2020 року, з проханням надати інформацію про наявність на рахунках банку грошових коштів, що належали [PERSON] ; в разі відсутності даних коштів - надати інформацію, кому та на якій підставі вони були видані та/або повідомити про обставини їх зникнення з інших причин. На вказаний адвокатський запит АТ «Ощадбанк» листом від 13.03.2020 року № 46-09/1102-19421/2020-00/вих повідомило, що запит не підлягає виконанню, оскільки стосується інформації, що є банківською таємницею. 27.05.2020 року [PERSON] звернувся до АТ «Ощадбанк» із запитом, відправленим банку 02.06.2020 року, з проханням надати інформацію про наявність на рахунках банку грошових коштів, що належали [PERSON] ; в разі відсутності даних коштів - надати інформацію, кому та на якій підставі вони були видані та/або повідомити про обставини їх зникнення з інших причин. На вказаний запит [PERSON] АТ «Ощадбанк» листом від 30.06.2020 року № 11/5-17/1222/5147/2020-00с повідомило, що на ім`я [PERSON] є наявні компенсаційні рахунки № [NUMBER] та № [NUMBER] , які він може переоформити на своє ім`я згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом; рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] в базі діючих рахунків (в тому числі в реєстрі нерухомих рахунків банку) в установах Філії не виявлено; надати інформацію, що запитується [PERSON] , банк не вбачає за можливе через сплив строку зберігання касових документів. 16.10.2020 року представник [PERSON] звернувся до АТ «Ощадбанк» з адвокатським запитом, відправленим банку 19.10.2020 року, з проханням надати інформацію про наявність та залишок коштів та умови їх зберігання на рахунку № [NUMBER] , який був оформлений на ім`я [PERSON] . За положеннями ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Статтею 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. За приписами ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За положеннями ст.ст. 1217, 1223 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ч. 2 ст. 608 ЦК України зобов`язання не припиняється зі смертю кредитора, якщо воно не є нерозривно пов`язаним з особою останнього. У такому разі права й обов`язки (спадщина) фізичної особи (вкладника), яка померла, переходять до інших осіб - спадкоємців. За приписами ч. 2 ст. 1228 ЦК України право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Звертаючись до суду з даним позовом, позивачі обґрунтовують його тим, що в порядку спадкування після смерті [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом позивачам належить право на грошові кошти, що знаходяться на рахунку № [NUMBER] в АТ «Ощадбанк», а саме, 79 629,16 грн. вкладу та 808,81 грн. відсотків. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач обґрунтовує свої доводи тим, що договір про відкриття [PERSON] рахунку № [NUMBER] в АТ «Ощадбанк» знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання згідно з актом від 23.12.2019 року № 2, затвердженим начальником філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк»; рахунок № [NUMBER] відсутній в базі діючих рахунків банку, однак інформація щодо нього наявна в програмному забезпеченні. Відповідач зазначає, що 10.02.2009 року відбулось списання з рахунку № [NUMBER] грошових коштів у розмірі 67 527,92 грн. та 19.03.2009 року - виплата трьома рівними частинами заповіту та зняття відсотків на загальну суму 13 009,30 грн. На підтвердження вказаних доводів відповідач надав копію листа ГУ ПФУ в м. Києві від 24.08.2022 року № 2600-0505-8/104609 з повідомленням, що 12.02.2009 року пенсійні кошти за період з 01.09.2006 року по 31.12.2008 року в сумі 64 353,43 грн. повернуті з рахунку [PERSON] в АТ «Ощадбанк» на рахунок ГУ ПФУ в м. Києві, а також копію виписки з рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , за період з 05.01.2007 року по 19.03.2009 року. Так, у постановах Верховного Суду від 23.09.2019 року у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 року у справі № 910/16143/18, від 26.02.2020 року у справі № 911/1348/16, від 19.11.2020 року у справі № 910/21578/16, від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 року у справі № 381/1647/21, від 07.12.2022 року у справі № 298/825/15-ц, від 15.06.2023 року у справі № 910/15023/21 висловлено правовий висновок, що виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Отже, виписки з особових рахунків є документом, який суду необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору, позики або надання фінансової допомоги тощо. У поданих до суду 18.10.2023 року поясненнях відповідач зазначає, що 19.03.2009 року згідно з випискою з рахунку [PERSON] здійснено виплату за заповітом наступних сум коштів: 4 033,75 грн., 4 033,75 грн., 4 033,74 грн. та зняття відсотків у сумах: 302,69 грн., 302,70 грн., 302,69 грн., а всього на загальну суму - 13009,30 грн. З доданої відповідачем до відзиву копії виписки з рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , за період з 05.01.2007 року по 19.03.2009 року, вбачається, що 19.03.2009 року проведено операції: «Вип. запов.», видаток: 4 033,75 грн.; «Зняття %%», видаток: 302,69 грн.; «Вип. запов.», видаток: 4 033,75 грн.; «Зняття %%», видаток: 302,70 грн.; «Зняття %%», видаток: 302,69 грн.; «Закриття», видаток: 4 033,74 грн. Разом з тим, позивачі в позовній заяві зазначають, що вказані грошові кошти вони не отримували, що підтверджується неодноразовими зверненнями позивача-1 та його представника до відповідача (листи від 05.03.2020 року, від 27.05.2020 року, від 16.10.2020 року) з проханням надати інформацію про наявність на рахунках банку, зокрема й на рахунку № [NUMBER] , грошових коштів, що належали [PERSON] ; в разі відсутності даних коштів - надати інформацію, кому та на якій підставі вони були видані та/або повідомити про обставини їх зникнення з інших причин. На вказані звернення відповідач надсилав відповіді про те, що запит не підлягає виконанню, оскільки стосується інформації, що є банківською таємницею, та що на ім`я [PERSON] є наявні компенсаційні рахунки № [NUMBER] та № [NUMBER] , які він може переоформити на своє ім`я згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом; рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] в базі діючих рахунків (в тому числі в реєстрі нерухомих рахунків банку) в установах Філії не виявлено; надати інформацію, що запитується [PERSON] , банк не вбачає за можливе через сплив строку зберігання касових документів. Водночас, у поданих до суду 26.09.2023 року письмових поясненнях позивачі зазначають, що додана відповідачем до відзиву виписка містить дані про залишок коштів за заповітами на суму 4 033,75 грн. та відсотків - 302,69 грн. на кожного спадкоємця окремо; банк не надав доказів виплати вказаних сум спадкоємцям, відтак, позивачі мають право на стягнення залишку коштів, які були на рахунку спадкодавця та доказів сплати яких позивачам не надано. З цих письмових пояснень вбачається, що позивачі погоджуються з тим, що відповідачем було повернуто до ГУ ПФУ в м. Києві 64 353,43 грн., що підтверджується листом ГУ ПФУ в м. Києві від 24.08.2022 року № 2600-0505-8/104609 та випискою з рахунку [PERSON] , проте, не погоджуються з доводами відповідача про виплату позивачам грошових коштів, які знаходились на рахунку № [NUMBER] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] . При цьому, заяву про зменшення позовних вимог позивачі до суду не подавали. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. Стаття 1071 ЦК України встановлює підстави списання грошових коштів з рахунка. Так, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Матеріали справи не містять жодної із підстав, передбачених ст. 1071 ЦК України, для списання (зняття) з рахунка [PERSON] грошових коштів у розмірі: 4 033,75 грн., 4 033,75 грн., 4 033,74 грн., 302,69 грн., 302,70 грн., 302,69 грн., а всього на загальну суму - 13009,30 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторони за домовленістю можуть визначити порядок здійснення повернення коштів за строковим вкладом - шляхом перерахування на поточний рахунок вкладника, шляхом видачі готівкою через касу банку, або іншим шляхом. Зазначені вище норми не містять обмежень при виборі сторонами такого договору способу виконання зобов`язання з повернення коштів банку перед вкладником. Банківський вклад є повернутим у день його фактичного повернення, а не в день формального перерахування на рахунок вкладника, з якого кошти неможливо отримати. Таки висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 761/26293/16-ц. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду також погодилась з висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 25.12.2013 року у справі № 6-140цс13, від 04.09.2013 року у справі № 6-67цс13, від 29.05.2013 року у справі № 6-39цс13, від 21.09.2016 року у справі № 6-544цс16, що згідно зі статтями 526, 1058 ЦК України зобов`язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладникові готівкою або надання реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). Однак, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, що грошові кошти в розмірі: 4 033,75 грн., 4 033,75 грн., 4 033,74 грн., 302,69 грн., 302,70 грн., 302,69 грн., а всього на загальну суму - 13009,30 грн., які знаходились на рахунку [PERSON] , повернуті саме позивачам готівкою або їм надана реальна можливість отримати вклад та проценти та розпорядитися ним на свій розсуд. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, встановивши, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо виконання зобов`язання з повернення вкладу та процентів у порядку спадкування після смерті [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину саме спадкоємцям (позивачам), суд приходить до висновку про наявність правових підстав для виконання свідоцтв про право на спадщину за законом та виплати відповідачем вищевказаних грошових коштів позивачам. При цьому, суд також бере до уваги, що саме відповідач у відзиві на позовну заяву наголошує, що позивачі взагалі не звертались до відповідача для отримання виплати своєї частки вкладу померлого [PERSON] , не проходили для цього ідентифікацію особи та не надавали належним чином засвідченої копії свідоцтва про право на спадщину, що унеможливило проведення будь-яких фінансових операцій за участю позивачів. Тобто, відповідач, всупереч своїм же доводам про виплату позивачам вкладу та процентів, наголошує на тому, що будь-яких фінансових операцій за участю позивачів щодо отримання виплати своєї частки вкладу померлого [PERSON] не відбувалось. Отже, доводи відповідача є суперечливими та взаємовиключними. З огляду на зазначене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь спадкоємців - позивачів грошових коштів у загальному розмірі 13 009,30 грн., які знаходились на рахунку № [NUMBER] , що належав спадкодавцю - [PERSON] , на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, а відтак, про часткове задоволення позову. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.ч. 1, 10 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Так, позивачами понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн., що підтверджується дублікатом квитанції від 13.07.2021 року № 0.0.2193440742.1. Оскільки позивачі просили стягнути з відповідача грошові кошти в загальному розмірі 80 436, 00 грн., однак суд задовольняє позовні вимоги лише в частині стягнення з відповідача на користь позивачів 13 009,30 грн., що становить 16,17 % ціни позову, то з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню 146,82 грн. судового збору, а саме: по 48,94 грн. на користь кожного з позивачів. Також, суд звертає увагу, що у письмових поясненнях, поданих до суду 26.09.2023 року, позивачі зазначають, що судовий збір в повному обсязі має бути покладено на відповідача в порядку п. 4 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Однак, ч. 2 ст. 141 ЦПК України містить всього три пункти та не містить п. 4. Інших підстав, передбачених ЦПК України, для покладення судового збору в повному обсязі на відповідача суд не вбачає. Крім того, у позовній заяві позивачі вказують орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. У ст. 141 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг). Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату цих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, акту виконаних робіт, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи вбачається, що позивачами надано на підтвердження понесених ними витрат на правничу допомогу: копію договору № 3/20 про надання правової допомоги від 05.03.2020 року № 21/05/21-1, укладеного між позивачем-1 [PERSON] та адвокатом Боровським Т.М., та копію додатку № 2 до вказаного договору від 20.06.2020 року, у якому визначено обсяг та опис правової допомоги, витрати робочого часу та загальна вартість правової допомоги в розмірі 10 000,00 грн. У постанові Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 міститься висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). За таких обставин, оскільки суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивачів грошових коштів в розмірі 13 009,30 грн., що становить 16,17 % ціни позову, то з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню 1 617,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу а саме: по 539,00 грн. на користь кожного з позивачів.

Outcome: partial