Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

31.07.2023 [PERSON] (далі- позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позов обґрунтований такими обставинами. З 28.11.2018 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, але їх спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарство не ведеться, позивач вважає, що шлюб зберегти не можливо та просить його розірвати. Крім того, вказує, що на момент пред`явлення позову до суду між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем. Просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн., щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що аліменти в заявленому розмірі необхідні для належного забезпечення дітей, а відповідач має можливість надавати кошти в такому розмірі, оскільки інших осіб на утриманні він не має, працездатний, має у власності нерухоме майно. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 08.08.2023 відкрито провадження по справі, розгляд якої призначено в спрощеному провадженні з повідомленням сторін. 09.10.2023 від відповідача надійшов відзив, в якому він позов визнав частково. Не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів у розмірі 2000,00 грн. на кожну дитину, а в іншій частині позову просив відмовити. Просив врахувати, що з 26.09.20233 він працює на посаді директора у ТОВ «Охорона Київ-Сіті» та отримав дохід в період з 31.09.2022 по 31.08.2023 у загальній сумі 83677 грн., що в середньому складає 7000, 00 грн на місяць. Розмір аліментів, що заявлений позивачем значно перевищує його розмір доходів, а тому просив позов задовольнити частково. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач позов визнав частково, посилаючись на доводи, викладені у відзиві. Заслухавши виступи позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 28.11.2018, який було зареєстровано Подільським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1354. Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження, копії яких наявні в матеріалах справи. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що між подружжям виникали непорозуміння та спільне життя в них не склалось через різні погляди на життя. Вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. На даний час сторони проживають окремо, діти залишилися проживати з матір`ю. Відповідач надає кошти на утримання дітей, проте позивач вказує, що їх недостатньо для забезпечення їх гармонійного розвитку. Таким чином судом встановлено, що сторони не досягли домовленості щодо суми аліментів. З 26.09.20233 [PERSON] працює на посаді директора у ТОВ «Охорона Київ-Сіті» та отримав сукупний дохід в період з 31.09.2022 по 31.08.2023 у загальній сумі 103946,36 грн. Вирішуючи вимогу позивача про розірвання шлюбу, суд керується наступним. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Правовими підставами для задоволення позову про розірвання шлюбу є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов про розірвання шлюбу, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову в цій частині без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення аліментів на дітей, суд керується наступним. Відповідно до ч. 2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789XII (78912), у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно із ч. 1 ст. 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Під час розгляду спору сторонами не спростовано, що домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей між ними не досягнуто. Пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів свідчить про те, що батьки не досягли домовленості і щодо способів виконання кожним із них обов`язку утримувати дітей. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи уваги те, що діти сторін проживають разом з позивачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей. Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з наступного. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини покладається на обох батьків, а не на будь-кого одного з них. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно з приписами ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Отже, матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за заявою позивача незалежно від характеру доходу платника та способу його одержання. Звертаючись до суду, позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 5000,00 грн. на кожну дитину, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідач у справі є працездатним і може сплачувати визначену нею суму грошових коштів. Відповідач частково заперечуючи проти розміру аліментів посилається на те, що розмір його доходу є значно нижчим, ніж заявлений розмір аліментів. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Наявність інших доходів відповідач заперечує, проте зважаючи на вартість життя у столиці наявні достатні підстави вважати, що відповідач приховує свої доходи, оскільки середньомісячний дохід в розмірі 7000,00 грн. не у змозі забезпечити двох дітей та фізичне існування відповідача, з урахуванням потреб у харчуванні, одязі, послугах тощо. До того ж визнані відповідачем в судовому засіданні обставини, а саме те, що у його власності перебуває автомобіль марки «Kia Cerato», 2006 року випуску, будинок із земельною ділянкою у Житомирській області, частка квартири в м. Києві, які також слід утримувати, свідчать, що рівень його реальних доходів не відповідає розміру доходів, що вказаний у довідці ТОВ «Охорона Київ-Сіті». Сам по собі невеликий розмір офіційного доходу відповідача не звільняє його як батька від виконання свого обов`язку щодо утримання дітей і не свідчить про об`єктивну відсутність можливості виконання батьком свого обов`язку утримувати власних дітей. Доводи відповідача в судовому засіданні, що його цілком задовольняє розмір заробітної плати, і він не має наміру працевлаштуватися на більш оплачувану роботу, свідчить лише про ухилення батька від виконання своїх обов`язків по утриманню дітей на рівні, достатньому для забезпечення їх належного життя та розвитку. Відповідач є особою працездатного віку, зі слів відповідача він має вищу економічну освіту, доказів про незадовільний стан його здоров`я суду не надано, інших осіб на утриманні не має. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, а також загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Відтак, ураховуючи вік дітей та їх потреби в існуванні (їжа, одяг, комфорт, користування комунальними, медичними, освітніми послугами) та потреби в реалізації соціального та духовного розвитку, суд вважає за необхідне на підставі ст. 184 СК України визначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 грн. на кожну дитину, щомісяця, починаючи стягнення з 27.07.2023 та до повноліття дітей. Вказаний розмір аліментів з врахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дітей буде відповідати інтересам та потребам останніх, тому визнається судом достатнім та таким, що відповідатиме принципу розумності та виваженості і забезпечуватиме розвиток дітей, та є співмірний витратам, які мають нести обоє батьків на утримання дітей. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial