Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

У листопаді 2021 року Приватне акціонерне товариство «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (далі по тексту - позивач, ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі») звернулось до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що ПАТ «Київенерго», правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» уклало з [PERSON] договір про користування електричною енергією від 15.04.2015, відповідно до якого позивач на платній основі постачає відповідачу електричну енергію в помешкання за адресою: [ADDRESS] . Станом на 01.05.2021 заборгованість відповідача за спожиту електроенергію становить 3865,13 грн., 3% річних та інфляційну складову боргу у сумі 1 222,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, звертаючись до суду з даним позовом. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.01.2022 цивільну справу за позовом ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва за місцем реєстрації відповідача. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.03.2023 позовні вимоги ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі»було задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі»заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 3 865,13 грн., 3% річних та інфляційну складову в сумі 1 222,00 грн., а всього 5 087,13 грн., а також судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 2 270,00 грн. У березні 2023 року від відповідача надійшла заява про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.03.2023. Ухвалою суду від 07.04.2023 заяву було залишено без руху. Ухвалою суду від 18.04.2023 прийнято заяву відповідача про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 24.05.2023 заяву відповідача [PERSON] було задоволено, заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.03.2023 скасовано. 14.06.2023 представник позивача заявив клопотання про долучення доказів. Ухвалою суду від 14.06.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача про долучення доказів. 14.06.2023 від відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності. Ухвалою суду від 14.06.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено до матеріалів справи заяву відповідача про застосування строків позовної давності. 05.07.2023 від представника позивача надійшли заперечення на заяву про застосування строків позовної давності. Ухвалю суду від 05.07.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено до матеріалів справи заперечення представника позивача на заяву про застосування строків позовної давності. 05.07.2023 відповідач заявила клопотання про долучення доказів. Ухвалю суду від 05.07.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про долучення доказів. У судовому засіданні представник позивача надав пояснення, в яких підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач заперечувала наявність заборгованості, просила залишити позов без задоволення. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення вимог позивача з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» в частині прав та обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії електричними (локальними) мережами, в тому числі і в частині використання ліцензії та тарифів виданих та встановлених для ПАТ «КИЇВЕНЕРГО». Судом встановлено, що ПАТ «Київенерго», правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», уклало з [PERSON] договір про користування електричною енергією від 15.04.2015, відповідно до якого позивач на платній основі постачає відповідачу електричну енергію в помешкання за адресою: [ADDRESS] , а отже вона є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач. Згідно з п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 (далі по тексту - Правила), споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричної енергії між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електроенергією. Відповідно до п.п. 19, 21 Правил розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Кількість спожитої енергії має щомісяця визначатися самостійно відповідачем за фактичними, показаннями приладу обліку електроенергії. Відповідно до п. 20 Правил, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Пунктом 48 Правил визначено, що споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. З наданих позивачем особової картки споживача по особовому рахунку № [NUMBER] вбачається, що відповідач неналежним чином сплачувала кошти за спожиту електричну енергію у зв`язку з чим станом на 01.05.2021 утворилась заборгованість у сумі 3 865,13 грн. Відповіді до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційна складова боргу, відповідно до розрахунку ціни вимоги та 3% річних з простроченої суми відповідно до розрахунку ціни вимоги становить 1 222,00 грн. Наданий позивачем розрахунок заборгованості досліджено та перевірено судом, а відтак покладено в основу рішення. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за спожиту електроенергію з урахування індексу інфляції та 3% річних. Пунктом 53 Правил визначено, що якщо між споживачем і енергопостачальником не досягнуто згоди про користування електричною енергією, її оплату, збереження приладів обліку тощо, спірні питання вирішуються в установленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Разом з тим, приймаючи до уваги заяву відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до положення статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України). Згідно частини першої ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Представник позивача у своїх запереченнях на заяву про застосування позовної давності не погоджується із вказаною заявою відповідача та наполягав на тому, що не пропустив строк для звернення до суду про захист порушеного права з огляду на наступне. Так, 16.10.2018 відповідач звернувся до позивача з заявою в якій просив привести показники лічильника у відповідності до наданих в додатку до заяви даних, які відображені в табличках відповідача. У відповідь на звернення відповідача, позивачем було проведено перевірку правильності внесення до особового рахунку показників електролічильника. В результаті перевірки було встановлено, що внаслідок некоректного внесення показників за денною та нічною зоною доби відбувалося некоректне нарахування за електричну енергію. Листом позивача від 12.11.2018 відповідача було повідомлено, що в результаті вищевикладених обставин до особового рахунку споживача (відповідача) № [NUMBER] , відповідно до якого ведеться розрахунок та облік розміру та вартості спожитої електричної енергії квартири [ADDRESS] було здійснено корегування початкових показників встановленого електролічильника за зонами доби. Також відповідача було повідомлено, що до його особового рахунку були внесені показники лічильника, які відповідач зазначив у своєму зверненні та на підставі цих даних виконано перерахунок. Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач дізнався про наявність у відповідача заборгованості лише після звернення відповідача 16.10.2018. 28.05.2021 позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.06.2021 відмовлено у видачі судового наказу. 16.11.2021 позивач звернувся до суду з позовом до стягнення заборгованості у позовному провадженні. Враховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадження, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Окрім цього представник позивача посилається на п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений (від 25 березня 2020 року № 338, від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641, від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 09 грудня 2020 року № 1236, від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 23 лютого 2022 № 229, від 27 травня 2022 року № 630, від 19 серпня 2022 № 928) був неодноразово продовжений. Отже, починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, строк позовної давності позивачем не пропущено. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2 270,00 грн.

Outcome: approved