Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

27.02.2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, який уточнила заявою від 15.03.2023 року та просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] та право власності на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0974 га, кадастровий номер: 4810400000:05:050:0010, що розташована в [ADDRESS] . Заявлені вимоги мотивовані тим, що 12.01.2013 року між позивачкою та [PERSON] було укладено шлюб, від якого народились [INFO] донька [PERSON] та [INFO] син [PERSON] , які проживають з позивачкою. Подружнє життя не склалось, рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.12.2020 року шлюб було розірвано. В період шлюбу на ім`я відповідача 06.05.2014 року було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, розташований по [ADDRESS] . Так як вказане майно являється спільною сумісною власністю подружжя, частки яких є рівними, то після припинення шлюбних відносин, виникла необхідність визнання за нею права власності на 1/2 частину вказаного майна. В судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує і просить задовольнити, згодна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, заяв по суті справи не надав, відзиву із запереченнями на позов також не надав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Ст. 81 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Із копії рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.12.2020 року ( а.с.41) видно, що шлюб, зареєстрований 02.01.2013 року між [PERSON] та [PERSON] - розірвано, після розірвання шлюбу останній залишено прізвище « [PERSON] ». Із копій свідоцтв про народження (а.с.42, 43) видно, що [PERSON] народилась [INFO] , а [PERSON] народився [INFO] і їх батьками є [PERSON] та [PERSON] . Копіями договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки (а.с.44 - 45) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.46-47) видно, що 06.05.2014 року [PERSON] купив житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,0974 га кадастровий номер 4810400000:05:050:0010, розташовані по [ADDRESS] і за ним зареєстровано право власності на вказане нерухоме майно. Згідно копії звітів про оцінку майна ( а.с.17, 18) оціночна вартість житлового будинку загальною площею 50,40 кв.м., житловою площею 26,90 кв.м., розташованого по [ADDRESS] складає 140328 грн., а ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0974 га, що розташована по [ADDRESS] складає 8431,36 грн. (без урахування ПДВ). Стаття 60 СК України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття 61 ч.ч.1, 3 СК України передбачає, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття 63 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Стаття 65 ч. 2 СК України передбачає, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Стаття 70 ч.1 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог ст. 81 ч. 1 ЦПК України суд, з урахуванням відсутності відзиву відповідача із запереченнями, знаходить, що позовні вимоги доведені і на підставі вищевикладеного підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved