Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] та [PERSON] в особі свого представника адвоката Ципліцького Дмитра Олеговича звернулися до суду із позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у здійсненні бабусею та дідусем своїх прав щодо спілкування з онукою та її вихованні, визначення способу участі у вихованні онуки та спілкуванні з нею. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивували тим, що вони є бабусею та дідусем відповідно малолітньої [PERSON] , а з боку відповідача [PERSON] їм чиняться перешкоди у їх спілкуванні із онукою. Просили суд усунути їм перешкоди у спілкуванні із онукою, зобов`язати відповідача не чинити перешкод у спілкуванні із онукою та визначити спосіб участі у спілкуванні та вихованні онуки: кожна середа після денного сну з 16:30 год. до 20:30 год., а після досягнення дитиною 6 років після школи до 20-30 год.;16 серпня з 09:30 год. до 20:30 год. (свято День янгола та Іменини дівчинки); право спілкування по телефону та за допомогою інших гаджетів, доступних віку дитини; право відвідування садка, школи, секцій та різних гуртків онуки (дитячі ранки, свята, змагання, концерти тощо); право відвідувати з онукою дитячі магазини, театри, парки, цирк, музеї. Після досягнення дитиною трирічного віку додатково: кожна друга субота місяця з 09:30 год. до 20:30 год. восени, взимку та навесні; кожні другі вихідні місяця (субота та неділя) з 09:30 год. суботи до 20:30 год. неділі, у тому числі для відпочинку за містом та проведення часу на природі; після досягнення дитиною п`ятирічного віку додатково 10 днів відпочинку разом із дитиною (поїздки до моря, на базу відпочинку, туристичні поїздки) щорічно. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.01.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні. Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Фрунзенського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави. Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 17.11.2022 року № 65 відновлено територіальну підсудність судових справ Фрунзенського районного суду м. Харкова з 23.11.2022 року. Відповідно до протоколу 04.05.06.2023 року розподілено на головуючому судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Сілантьєвій Е.Є. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.05.2023 року цивільну справу прийнято до розгляду та постановлено розглядати справу в загальному позовному провадженні. 26.06.2023 від відповідача [PERSON] , в особі адвоката Меркулової Н.А., надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого сторона відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначено, що запропонований позивачами спосіб участі у вихованні онуки є відірваним від реальності, таким, що не відповідає вимогам закону та інтересам малолітньої дитини, які є найважливішими. При цьому відповідач не відмовляла бабусі з дідусем у можливості спілкування з онукою, не заперечує про наявність права на таке спілкування. Згідно висновку практичного психолога [PERSON] від 16.02.2022 р. проведеного з метою психологічного обстеження дитини [PERSON] , [INFO] з приводу психологічної готовності до розлучення з матір`ю [PERSON] на період перебування з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] , «згідно з малолітнього віку дитини, розлучення з матір`ю неможливе, бо це може призвести до травмування психологічного стану дитини та спровокувати проблеми розвитку. Зустрічі малолітньої [PERSON] з бабусею та дідусем протягом тривалого часу /більш трьох годин/ не рекомендовано. Рекомендовано проводити зустрічі у денний час, з урахуванням режиму дитини у присутності матері, тривалість зустрічей - кілька годин (критерієм тривалості зустрічей є бажання та стан дитини) у зв`язку з відсутністю сформованого відчуття родинних зв`язків». При розгляді подібних справ, суд повинен діяти виключно в інтересах дитини та врахувати усі обставини справи, зокрема малолітній вік, в якому вона не повинна розлучатися з матір`ю, її прив`язаність до матері, їх близькість, постійне проживання дитини з матір`ю, поведінку позивачів у минулому по відношенню до відповідача та дитини, дотримання графіку режиму дня, а також стосунки, які склалися між дитиною та бабусею з дідусем. Відповідач запропонувала свій варіант способу участі бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітньої онуки, який вона вважає сприятливим з урахуванням інтересів дитини, розпорядку дня та психологічного розвитку своєї дочки, а саме кожної першої та третьої суботи чи неділі місяця у часи за попередньою домовленістю з матір`ю [PERSON] /не більш трьох годин / у присутності матері у парку чи закладах культури, враховуючи при цьому стан здоров`я і бажання дитини; право відвідування у майбутньому садка, школи, секцій та гуртків /дитячи ранки, свята та інші/; право спілкування по телефону та інших гаджетах, доступних віку дитини. При пропонуванні саме такого варіанту відповідач враховувала висновок дитячого психолога, копія якого додається до цього відзиву. Таким чином, [PERSON] , не зважаючи на «непрості» відносини, які склалися між нею та позивачами, не заперечувала проти участі бабусі і дідуся у вихованні онуки та присутності позивачів у житті її малолітньої доньки. Щодо вимог позивачів стосовно способу участі позивачів у спілкуванні та вихованні дитини по досягненню нею трирічного, п`ятирічного та шестирічного віку вважають їх передчасними, та такими що не підлягають задоволенню, у зв`язку з неможливістю прогнозувати на час розгляду справи психоемоційний розвиток дитини у зазначеному віці, а також обсяг усіх обставин, які стосуються як дитини, так і бабусі з дідусем. У разі встановлення судом способу участі у вихованні дитини на час розгляду справи в суді позивачі не позбавлені у майбутньому звертатися з пропозиціями щодо внесення змін до порядку своєї участі у вихованні онуки При цьому в позові зазначені досягнення бабусі (ветеран праці та інші) і дідуся (нагороди, подяки, медалі, в тому числі перед народом та церквою, інші), але звертаємо увагу суду, що для спілкування з дитиною зазначені досягнення не можуть мати вирішального значення, бо головним є їх безпосереднє відношення до своєї онуки та інтереси малолітньої дитини, якій лише два роки. Викликає здивування бажання образити відповідачку у позові, зазначивши (взагалі без будь-яких доказів), що вона всупереч здоровому глузду грубо порушує права дитини на спілкування з дідусем та бабусею, керується ні інтересами дитини, а власними амбіціями, які, нібито, направлені на завдання моральних страждань дитині. Є незрозумілим чи дійсно це думка позивачів, чи саме представник самостійно прийшов до такого висновку. Навіть після таких образливих тверджень у позові, відповідачка не заперечує проти спілкування дитини з бабусею та дідусем, але із визначенням іншого графіку спілкування, більш сприятливого для малолітньої дитини, якій лише два роки, бо [PERSON] безмежно любить свою дитину і її інтереси є для неї основною цінністю. На сьогодні життя усіх громадян України змінилося, не стало виключенням для [PERSON] та малолітня [PERSON] . Після початку військової агресії з боку рф проти України, відповідачка разом з малолітньою дочкою виїхали до Німеччині, де знаходяться на теперішні час. Про знаходження відповідачки та [PERSON] за кордоном відомо позивачам і вони, відповідачка впевнена, з розумінням ставляться до цього. Проживання [PERSON] з дитиною за кордоном підтверджується доданими до суду копіями документів, а саме посвідкою на проживання у Німеччині та документом на підтвердження медичного страхування. Строк повернення відповідачки до України на сьогодні невизначений по загальновідомим причинам. У наданих до суду копіях документів зазначено кінцеві дати, на які їх видано, а саме 04.03.2024 року, 31.07.2027 року. Дія зазначених документів також може бути продовжена у Німеччині в разі необхідності. Відповідачка не заперечує проти спілкування бабусі з дідусем з онукою на час знаходження дитини за кордоном за допомогою телефонного зв`язку та інших гаджетів, доступних віку дитини (як було зазначено у позові), що не передбачає безпосереднього контакту при спілкування між онукою та бабою з дідом. Але при цьому відповідачка вважає, що встановлення судом на теперішній час у зв`язку зі знаходженням дитини за межами України будь-якого способу участі у вихованні онуки, який передбачає фізичну присутність дитини та діда з бабою, є неправильним, передчасним та протирічить інтересам дитини. Так, час який проходить, віддаляє дідуся та бабусю від дитини, бо з часу початку збройної агресії проти України вони не бачилися з онукою, не спілкувалися з нею, ситуація, яка склалася в країні ніяким чином не сприяє зближенню дитини з ними. За час проживання у різних країнах змінюються не тільки вік усіх учасників справи, але їх світосприйняття, відношення один до одного, психоемоційний стан. Відповідачка ніяким чином не заперечує проти спілкування своєї дочки з позивачами, але при цьому вважає, що з урахуванням ситуації в Україні треба знаходити альтернативні шляхи спілкування, окрім безпосередньої фізичної присутності. Після закінчення воєнного стану та повернення в Україну відповідачка готова розглядати питання спілкування дитини з бабусею та дідусем (при наявності бажання з їх боку) та буде повністю сприяти цьому, але на теперішній час з метою забезпечення найкращих інтересів дитини встановити спосіб участі, який передбачає безпосереднє фізичне спілкування, навіть і в присутності матері, є неможливим. Задоволення вимог позивачів на теперішній час щодо їх безпосереднього спілкування з дитиною унеможливить виконання судового рішення. З боку відповідачки [PERSON] відсутні заперечення щодо участі [PERSON] та [PERSON] у вихованні онуки [PERSON] , [INFO] , та спілкування з нею у вигляді спілкування по телефону та за допомогою інших гаджетів, доступних віку дитини. 29.06.2023 від позивача [PERSON] в особі адвоката Ципліцького Д.О. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якого відповідачка ніколи не перешкоджала і на даний час не перешкоджає спілкуванню позивачів із онукою, проте вважає, що на даний час таке спілкування повинно відбуватися без фізичної присутності. Одночасно із цим, в резолютивній частині відзиву відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Як розуміє сторона позивачів під спілкуванням із онукою без фізичної присутності відповідач має на увазі дистанційне спілкування за допомогою технічних засобів, тобто по відеоконференції або по телефону. Проте, відповідач вводить суд в оману, коли зазначає, що вона не перешкоджала та на даний час не перешкоджає спілкуванню позивачів із онукою. Чітко вбачається, що наданий відповідачем документ, який має назву « [INFO] », не містить ні номера, ні, що важливіше, дати його складання. У відзиві відповідач зазначає, що цей документ складено 16.02.2022 року (абз. 10 арк. 3), проте сам документ таких відомостей не містить взагалі. Наданий відповідачем документ посвідчений лише самим підписом пані [PERSON] . На підставі викладеного, вбачається, що наданий відповідачем документ із назвою «Висновок психолога» взагалі не є доказом у розумінні ЦПК України, а, якщо суд його таким буде вважати, то слід його вважати недопустимим доказом, оскільки при його одержанні не було дотримано відповідних правових процедур. Крім того стороною позивача зазначено, що позивачі позитивно ставляться до того, що їх улюблена онука перебуває у безпеці в країні, в якій немає війни. Проте, позивачі вкрай негативно ставляться до того, що відповідач із їх онукою, повернувшись на певний час в Україну, навіть не повідомила про це позивачам та не дала змогу хоча б на декілька хвилин побачити дитинку, яку вони вже дуже і дуже довго не бачили. Для відвідин свого місця роботи ТУ ДСА у Харківській області відповідач знайшла час, як і знайшла час для подачі заяви про звільнення із займаної посади, а на бабусю та дідуся не знайшла. Також, дуже важливо, щоб суд врахував, що факт проживання відповідача із дитиною за межами України у будь-якій точці світу не є перешкодою для фізичної участі позивачів у спілкуванні з дитиною. Так, позивачі мають право на безперешкодний виїзд за межі України, мають відповідні фінансові можливості, а головне мають неабияке бажання побачити свою улюблену онуку. Факт проживання відповідача із дитиною в іншій країні не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. За таких обставин, твердження відповідача, що задоволення позовних вимог позивачів на теперішній час щодо їх безпосереднього спілкування з дитиною унеможливіть виконання судового рішення, не відповідає дійсності. В зв`язку з чим, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 04.07.2023 від відповідача [PERSON] в особі адвоката Меркулової Н.А. надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких сторона відповідача зазначили, що Відповідачка [PERSON] дійсно приїздила до Харкова, серед іншого, з метою подачі заяви про звільнення з роботи, але будь-який обов`язок повідомляти про вказану обставину позивачів у неї відсутній, особливо з урахуванням відсутності уваги з боку бабусі та дідуся до онуки протягом усього часу знаходження дитини за кордоном. Переписка у месенджері, яка можливо мала місце в грудні 2022 року, ніяким чином не підтверджує бажання позивачів на спілкування з онукою. [PERSON] не підтверджую факт саме цієї переписки з [PERSON] , бо у неї будьяка переписка з позивачкою у месенджері на теперішній час відсутня і усі деталі спілкування вона не пам`ятає, але звертаємо увагу, що посилання на відсутність бажання з боку [PERSON] на спілкування у телефонному режимі в грудні 2022 року у зв`язку з малолітнім віком дитини ніяким чином не підтверджує неможливість такого спілкування через значний час, бо дитина підростає та розвивається, змінюється її сприйняття навколишнього світу. Також зазначаю, що скріншот переписки не є належним доказом по справі. Дуже дивує «наполегливе» бажання спілкуватися з онукою з боку позивачів, бо з листопада 2021 року, а саме з моменту останнього конфлікту з чоловіком відповідачки та його батьками, внаслідок якої відповідачка разом з дитиною вимушена була переїхати до своїх батьків, з їх боку будь-якої цікавості до життя онуки не було, будь-яка допомога, в тому числі, матеріальна як з боку батька дитини, так і бабусі з дідусем не надавалася. Більш того особисті речі дитини та відповідачки так і не були повернуті її чоловіком і позивачка з позивачем про це не можуть не знати. Не є зрозумілим відсутність будь в якій формі привітання дитини з днем народження в червні 2023 року, що повністю ставить під сумнів бажання позивачів спілкуватися, можливо вони забули про цю подію, бо зайняті виключно своїми проблемами. Не привітав з днем народження дочку і батько дитини. Окрім того, відповідачка впевнена, що позивачі були обізнані про те, що їх син [PERSON] з моменту, коли відповідачка була вимушена переїхати до свої батьків з малолітньою дитиною, в листопаді 2021 року, залишив собі абсолютно усі документи, як спільні, так і особисті [PERSON] та дитини, у зв`язку з чим відповідачка була вимушена їх відновлювати. Ніякого сприяння з боку позивачів у поверненні документів [PERSON] не було. У запереченнях, як і у самому позові, постійно підкреслюються позитивні сторони бабусі з дідусем і негативні речі стосовно відповідачки. При цьому відповідачці з офіційних джерел стало відомо про наявність кримінального провадження у відношенні позивача. З інформації, яка міститься на сайті Судової влади «Дергачівський районний суд Харківської області» у вільному доступі, відомо, що на розгляді у Дергачівському районному суді Харківської області перебуває кримінальне провадження №12022220000000 від 21.07.2022 року у відношенні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (кримінальна справа №619/2584/23) за ч.3 ст.191, ч.5 ст.191, ч.3 ст.28, ч.1 ст.366, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України. Додатково зазначаємо, що в разі закінчення розгляду кримінальної справи №619/2584/23 під час розгляду цивільної справи №645/238/22 про усунення перешкод у здійсненні бабусею та дідусем своїх прав щодо спілкування з онукою та її вихованні мною як представником відповідача буде надана до суду копія вироку по вказаному вище кримінальному провадженню. У наданих з боку позивачів документах багато уваги приділяється характеристики бабусі та дідуся, взагалі не пов`язаними з їх людськими якостями, а саме нагородам, подякам, медалям, в тому числі перед народом та церквою та іншим. У зв`язку з чим вважаю можливим, приділити увагу і іншим характеристикам, серед іншого, пов`язаним з розглядом вказаної вище кримінальної справи. Багато уваги у відповіді на відзив приділяється висновку дитячого психолога. Дійсно, він не є висновком експерта відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства, але при цьому він є письмовим доказом зі своїм змістом, який суд має прийняти до уваги при ухваленні судового рішення. Також, звертаємо увагу суду на те, що дитині на сьогоднішній день повних 3 роки, позивачів та батька в своєму житті вона бачила у віці 1 року 5 місяців, дитина не сприймає їх за близьких родичів. Обов`язковою передумовою подання дідом/бабою позову про усунення перешкод у спілкуванні з онуком є наявність порушеного права. Недоведеність наявності таких перешкод підстава для відмови в задоволенні позовних вимог. Такі висновки надав Верховний суд за справою № 175/5360/13-ц. 01.08.2023 від третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності третьої особи та надано Висновок про доцільність встановлення порядку участі [PERSON] та [PERSON] у вихованні малолітньої онуки, [PERSON] , [INFO] . Згідно вказаного висновку Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради вважав за доцільне встановити наступний порядок участі у вихованні онуки, визначивши час: до 4 років дитини: - щосереди з 16:30 до 19:30 в присутності матері, [PERSON] , у місцях за домовленістю з матір`ю, в тому числі за місцем проживання баби і діда; можливість відвідування дитячих свят, змагань, концертів у дитячих закладах, які відвідує дитина; у разі неможливості позивачів [PERSON] та [PERSON] особисто побачитись з дитиною, право спілкування за допомогою засобів відео та аудіозв`язку. Після 4 років дитини: кожна 1, 2, 4 середа місяця з 16:30 до 20:00; кожна 3 субота місяця з 09:30 до 20:00; щороку 5 днів в період зимових канікул та 5 днів в період літніх канікул для спільного відпочинку за погодженням з матір`ю дитини; щороку 16 серпня з 10:00 до 20:00; можливість відвідування дитячих свят, змагань та концертів у дитячих закладах, які відвідує дитина; у разі неможливості позивачів [PERSON] та [PERSON] особисто побачитись з дитиною, право спілкування за допомогою засобів відео та аудіозв`язку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивачі та їх представник, позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, надали відповідні пояснення по справі. \~ \~ \~ \~Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, скористалися своїм правом надали відзив та заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, проти задоволення позову заперечували. Третя особо [PERSON] повідомлявся про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином, своїм правом на подачу заперечень не скористався, жодної позиції стосовно заявлених позовних вимог в інший процесуальний спосіб не висловив. \~ \~ \~ \~Третя особа - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради повідомлялися про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином, надали заяву про розгляд справи без участі представника Департаменту, просили суд прийняти рішення в інтересах дитини. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України, частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. [PERSON] , [INFO] , є сином позивачів [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 09 лютого 1984 року та повторним свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 18 липня 1984 року, що видане у зв`язку із виправленням описки. 08 грудня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим 08 грудня 2019 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (актовий запис №5642). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . [INFO] у подружжя народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 02 липня 2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) (актовий запис №586340). Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2021 року в рамках справи №645/5462/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. На підставі поданих доказів судом достовірно встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] та [PERSON] є бабусею та дідусем відповідно для своєї онуки [PERSON] . Відповідно до статті 257 Сімейного кодексу України\~баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав до вихованні внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно з ч. 2\~ст. 1 СК України\~регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно зі\~ст. 7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Частиною 2\~статті 2 СК України\~врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, ділом, прабабою, прадідом та внуками. Відповідно до ч. 7\~ст. 7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком, бабусею та дідусем. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. Частиною 2\~статті 159 СК України\~передбачено, що суд визначає способи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною у присутності іншої особи. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, принаймні в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При встановленні способу спілкування, необхідно дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків, а також бабусі та дідуся у вихованні дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Отже, із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 308/9575/18 (провадження № 61-5102св20) вказано, що: «системний аналіз норм Сімейного Кодексу України дає підстави вважати, що баба має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати їй спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Отже, при розгляді позовних вимог про визначення порядку спілкування баби з внуком обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та його участь у судовому засіданні». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2020 року у справі № 635/2771/17 (провадження № 61-40050св18) вказано, що: «на рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що дід має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради надав Висновок про доцільність встановлення порядку участі [PERSON] та [PERSON] у вихованні малолітньої онуки, [PERSON] , [INFO] . Судом вивчався висновок психолога про психологічне обстеження дитини [PERSON] , [INFO] , у висновках якого зазначене, що згідно малолітнього віку дитини, розлучення з матір`ю неможливо, бо це може призвести до травмування психологічного стану дитини та спровокувати проблему розвитку. Також зазначене, що зустрічі повинні бути не більше трьох годин. Враховуючи висновок Департаменту служби у справах дітей та висновок психолога, суд вважає за необхідне встановити до 4 років дитини: щосереди з 16:30 до 19:30 в присутності матері, [PERSON] , у місцях за домовленістю з матір`ю, в тому числі за місцем проживання баби і діда; можливість відвідування дитячих свят, змагань, концертів у дитячих закладах, які відвідує дитина. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право баби та діда на спілкування із малолітньою онукою, чи обставин, які б свідчили що їх спілкування перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало її побачення з дитиною у присутності інших осіб, судом не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять. Будь-яких переконливих доказів на підтвердження того, що систематичні побачення онуки з бабою та дідом зашкодять здоров`ю дитини або її інтересам відповідач суду не надала. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе визначити дні побачення дитини з бабою та дідом, позивачами по справі. Суд також зазначає, що налагодження спілкування онуки з бабою та дідом певною мірою залежить та має забезпечуватись відповідачем, яка є найбільш близькою людиною у житті дитини та має для доньки значний авторитет, тому суд вважає за доцільне до 4 років всі зустрічі проводити у присутності матері дитини, а після 4-х років за домовленості з нею. Тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року). У пункті 100 рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13) та у пункті 76 рішення Європейського суду з прав людини від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383) зазначено, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Врахувавши усталену практику ЄСПЛ, враховуючи вимоги Конвенції про права дитини, положення статей 159, 257 СК України суд дійшов висновку, що інтересам дитини буде відповідати спілкування зі своєю бабусею та дідусем у порядку, визначеному вище. Щодо тверджень представника відповідача на відсутність доказів, які б підтверджували наявність перешкод із боку відповідача щодо участі баби та діда у вихованні дитини та спілкуванні з нею, суд зазначає, що вказане не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки наявність спору із цього приводу свідчить про зворотне. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного суду від 12.02.2020 року у справі № 638/19703/17 (провадження № 61-22073св19). За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial