Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт родинних відносин, що померла [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Встановити факт належності [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю та визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, яка належала спадкодавцю. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] померла її матір [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4,83 га на території Знам`янської селищної ради Кіровоградської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №001808. Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, позивачу було відмовлено в оформленні спадкових прав через невідповідність написання прізвища та імені спадкодавця у свідоцтві про її смерть та у державному акті про право власності на землю, а також через відсутність свідоцтва про народження неможливо встановити родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем. Позивач на день смерті матері постійно проживала з нею. Через неможливість оформити спадщину в нотаріальному порядку, позивач вимушена звернутися до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, відповідно до якої підтримала вимоги позову та просить їх задовольнити, просить проводити розгляд справи без її участі. Судові витрати просить покласти на позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник подав заяву, відповідно до якої просить проводити розгляд справи без його участі та не заперечив проти задоволення позовних вимог. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 06.10.1965 [PERSON] одружилася із [PERSON] 06 жовтня 1965 року, дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Державний архів Кіровоградської області повідомив про те, що актовий запис про народження [PERSON] , 1942 року народження, відсутній. На підставі рішення сесії\~Знам`янської селищної\~ради від\~24\~жовтня 2001\~року №\~244 [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 4,83 га, розташована на території Знам`янської селищної ради Кіровоградської області кадастровий номер земельної ділянки 3510645300:02:000:0068, про що виданий 11 травня 2002 року державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №001808. Однак у вказаному державному акті зроблена помилка в написанні прізвища та імені власника земельної ділянки, а саме вказано, що він виданий [PERSON] . Однак, в свідоцтві про смерть спадкодавець правильно значиться як [PERSON] . За приписами ст.93 ЦПК України в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінка доказів здійснюється судом за приписами ст. 89 ЦПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно з ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до Постанови Пленуму\~ Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення фактів, якщо ці факти породжують юридичні наслідки. Враховуючи описку, допущену при написанні прізвища та імені власника земельної ділянки у державному акті про право приватної власності на землю, що не співпадає із прізвищем та ім`ям спадкодавця відповідно до свідоцтво про її смерть, суд вважає встановити факт належності спадкодавцю державного акту про право приватної власності на землю. Також, враховуючи відсутність актового запису про народження позивача, що може бути доказом родинних відносин, судом встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , про що Знам`янської другою селищною радою Кіровоградської області 24 грудня 2008 року зроблено відповідний актовий запис №144. Відповідно до Інформаційних довідок зі спадкового реєстру, із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] до нотаріуса ніхто не звертався, спадкові справи не заводилися, заповіти/спадкові договори відсутні. Згідно з довідкою виконавчого комітету Знам`янської селищної ради Кіровоградської області №365 від 15 жовтня 2020 року, [PERSON] на день своєї смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] разом із [PERSON] , [INFO] . Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, шляхом визнання права. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що закріплено положеннями ст.1218 ЦК України. За змістом норми\~статті 1268 ЦК України\~порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Згідно зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу 1 цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статей 68, 69 Закону України «Про нотаріат», підп.4.14.-4.15, 4.18, 4.20 п.4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зазначено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину як за законом, так і за заповітом нотаріус перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, а нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері, постійно проживаючи із спадкодавцем на день її смерті та є такою, що прийняла спадщину в установленому законом порядку, однак у позасудовому порядку не має можливості реалізувати своє право на спадщину, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак через те, що позивач просить покласти судовий збір на неї, суд вважає не стягувати з відповідача судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved