Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Друга Харківська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту непроживання [PERSON] за адресою реєстрації на час смерті спадкодавця та визнання права власності на майно в порядку спадкування. Обгрунтовуючи свої\~вимоги позивачі\~посилаються на\~те,\~що [INFO] померла\~їх бабуся\~ [PERSON] ,\~яка проживала\~і була\~зареєстрована по\~ [ADDRESS] .\~Після її\~смерті відкрилась\~спадщина на\~77/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за зазначеною адресою. За життя бабуся склала заповіт, за умовами якого 62/100 частин житлового будинку вона заповіла онуку [PERSON] ( сину дочки), інші 15/100- сину [PERSON] - батьку позивачів, який помер [INFO] . Станом на час смерті бабусі, як вказують позивачі вони були зареєстровані і проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] по [ADDRESS] . Відповідач хоча і був зареєстрованим у будинку , фактично на протязі багатьох років не проживає, виїхав з України до своїх батьків у м. Норільськ , отримав також паспорт Російської Федерації, до України не повертався, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, про наявність заповіту йому повідомляли позивачі. При зверненні до нотаріусу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті бабусі [PERSON] позивачі отримали постанову нотаріуса від 25.07.2023р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва на спадщину на 62/100 частин нерухомого майна через те, що відповідач за заповітом [PERSON] фактично проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини на підставі інформації ГУДМС України в Харківській області та вважається таким, що прийняв спадщину. Позивачі вважають, що відповідач не може автоматично прийняти спадщину, тому просять встановити факт не прийняття її після смерті баби [PERSON] і, як наслідок, визнати за ними, як спадкоємцями за правом представлення, право власності на 66/100 частини будинку в рівних частинах. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, своїм правом на подання відзиву на позов та доказів, на підтвердження заперечень проти позову, не скористався.При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. 3\~особа-\~Друга Харківська\~міська державна\~нотаріальна контора\~ надала суду клопотання про можливість розгляду справи за відсутністю представника ( а.с.114). Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 28.08.2023, за клопотанням позивачів, витребувана з Другої Харківської міської державної нотаріальної контори копія спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] , а також з витребувана з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформація щодо перетину кордону [PERSON] ( громадянином України) у період з 01.01.2013 по теперішній час ( а.с. 65-66). Суд, вислухавши вступне слово та пояснення позивачів, їх представника, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 77/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться по [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори ( а.с. 101). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків) 13.10.2022 ( а.с. 21). На час смерті [PERSON] постійно проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За життя\~ [PERSON] \~склала заповіт,\~посвідчений 04.09.2012\~державним нотаріусом\~П`ятої Харківської\~державної нотаріальної\~контори,\~яким 62/100 частин\~житлового будинку\~з відповідною\~частиною надвірних\~будівель вона\~заповіла [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~15/100\~частин-\~ [PERSON] , [INFO] .Заповіт є чинним ( а.с.99,91-92). Спадкодавець [PERSON] мала двох дітей-дочку [PERSON] і сина [PERSON] , який помер [INFO] ( а.с. 32). [PERSON] і [PERSON] є дітьми [PERSON] , відповідач [PERSON] -сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження ( а.с. 28-31). Згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м.Харкова на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , у будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] ( невістка- дружина сина [PERSON] , позивачі внуки [PERSON] , [PERSON] . Відповідач [PERSON] серед зареєстрованих осіб за цією адресою не значиться ( а.с. 34). У наданій формі Б про реєстрацію [PERSON] , внука [PERSON] , 1989 р. народження внесено іншим почерком та дата його прописки відсутня . За довідкою ГУ ДМС у Харківській області [PERSON] значиться зареєстрованим з 04.08.2007, що випливає з наданої форми А . В якості документа, що підтверджує особу [PERSON] , зазначена Довідка ХР № 16727, видана 17.07.2007р., а не паспорт ( а.с. 38,44,104). Як випливає з наданої копії спадкової справи № 534П/2022, заведеної 16.12.2022 після померлої [INFO] [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини після смерті бабки до Другої Харківської міської державної нотаріальної контори звернулась [PERSON] . Позивач [PERSON] прийняв спадщину, оскільки спільно проживав і був зареєстрований на час смерті [PERSON] у будинку [ADDRESS] . Інших заяв про прийняття спадщини, зокрема від [PERSON] , до нотаріальної контори не поступало ( а.с. 75,91-93). 25 липня 2023 року [PERSON] звернулась до Другої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом , оскільки її батько [PERSON] - спадкоємець за заповітом помер у 2016 році. ( а.с. 111). Постановою Другої Харківської міської державної нотаріальної контори від 25.07.2023 відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії і видачі свідоцтва в належній їй частині на все спадкове майно-77/100 частки житлового будинку [ADDRESS] , оскільки [PERSON] зареєстрований на день смерті спадкодавця за однією адресою та вважається, що прийняв спадщину за заповітом на 62/100 частки спадкового житлового будинку .Роз`яснено позивачеві процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку ( а.с. 112). Як пояснили позивачі, [PERSON] з батьками у неповнолітньому віці виїхав на постійне проживання до Норильська Росії, приїжджав по своїх справах в період навчання у вищі до м.Харкова, після закінчення інституту виїхав до Норильська, про що свідчить листування з ним у месенджері .\~Щодолікування та смерть бабусі , наявність заповіту [PERSON] йому було відомо, він також направив копію свого закордонного паспорту, виданого Російською федерацією, з відміткою про в`їзд в Україну та виїзд з України відповідно 06.01.2016 і 19.02.2016, 11.08.2016 та 29.09.2016, останній раз 26.04.2018 і 18.05.2018. Жодні штампи про перетин кордону після травня 2018 року паспорт не містить ( а.с. 45-55, 68, 146-148, 159-160). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , П [PERSON] -сусіди по будинку позивачів підтвердили, що у померлої [PERSON] був онук [PERSON] , який проживав в Росії та приїздив тільки під час навчання в інституті у 2017 році та 2018 році. [PERSON] розповідала, що зареєструвала онука в будинку тимчасово, поки він навчається. У 2018 році відповідач виїхав з України та більше не повертався.Під час хвороби [PERSON] її до останнього дня доглядала невістка, а дочка не виявила бажання допомагати матері.Разом з бабусею, яка з 2020 року не вставала з ліжка , постійно проживали позивачі і дружина сина [PERSON] . Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України визначено, шо у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ст. 1266 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Подібні висновки щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19 (провадження № 61-6290св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 (провадження № 61-3620св21). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). У встановлений частиною першою статті 1270 ЦК України шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини або відмову від її прийняття відповідач [PERSON] не звертався. Спадкову справу заведено 16 грудня 2022 року на підставі заяви про прийняття спадщини позивачки [PERSON] . Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Так, частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Судом встановлено, що на час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , сторони були зареєстровані за місцем фактичного проживання спадкодавця: [ADDRESS] . Водночас фактичне місце проживання відповідача [PERSON] було відмінним, він не проживав з бабусею, його постійним місцем була інша держава.Наведені обставини підтверджуються наданими в судовому засіданні доказами. Отже, оскільки [PERSON] в житловому будинку на [ADDRESS] був зареєстрований, проте не проживав, а сама по собі реєстрація місця проживання не може вважатися саме місцем проживання та свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, тому відповідач як спадкоємець за заповітом не прийняв своєчасно спадщину, що відкрилася після смерті бабки, а отже, не набув права на спадкове майно. Такі висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17-ц , від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 , від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Тобто право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). У пункті 23постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування`роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 липня 2023 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 62/100 спірного будинку з підстав наявності реєстрації місця проживання відповідача, як спадкоємця за заповітом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Враховуючи, що обраний позивачами спосіб захисту прав є належним суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Приймаючи до уваги, що [PERSON] в строк, встановлений законом, не прийняв спадщину після смерті [PERSON] , спадкування щодо цієї 62/100 частини спадкового майна відбувається не за заповітом, а за законом. За положеннями ст. 1266 ЦК України право на спадщину щодо 62/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, які померла заповіла [PERSON] , мають спадкоємці [PERSON] , [PERSON] у рівних долях, оскільки зазначена частина належала б їх батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини. Дочка спадкодавця [PERSON] - [PERSON] спадщину після померлої матері не прийняла. Оскільки від\~встановлення факту\~непроживання відповідачазалежить\~основна вимоги\~про визнання\~права власності\~на майно\~в порядку\~спадкування,\~що розглядається\~у позовному\~провадженні,\~ суд вважає за можливе визнати за позивачами право власності за кожним на 31/100 частин спадкового майна після смерті [PERSON] . На підставі викладеного і

Outcome: approved