Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-19 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовною заявою та просить визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] . У первісному позові зазначається, що позивач є батьком малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Під час спільного перебування за кордоном, відповідачка вчинила подружню зраду, залишила позивачу дітей та почала проживати з іншим чоловіком. [PERSON] був змушений повернутися з дітьми на Україну. У Миргородському міськрайонному суді перебуває на розгляді справа про розірвання шлюбу між сторонами за позовом дружини. Мати дітей не дбає про дітей, свої батьківські обов`язки по утриманню, вихованню, догляду, матеріальному забезпеченню дітей [PERSON] не виконує. [PERSON] мешкає у добротному будинку своїх батьків у с.Великі Сорочинці, а [PERSON] зареєстрована у будинку, який не придатни для проживання. Позивач за первісним позовом з батьками ведуть домашнє господарство . обробляють город, позивач отримує пенсію. [PERSON] вважає, що має всі законні, об`єктивні та суб`єктивні підстави для того, щоб діти постійно проживали з ним. 29.06.2023 до суду надійшла зустрічна позовна заява у якій [PERSON] просить суд визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] з матір`ю. У зустрічному позові зазначається, що у зв`язку із збройною агресією росії проти України [PERSON] з дітьми виїхала у Чеську Республіку. У жовтні 2022 до них приїхав [PERSON] та почав проживати разом з ними. Через погіршення подружніх відносин, [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з заявою про розірвання шлюбу. 29.04.2023 [PERSON] , користаючи відсутністю вдома дружини, викрав дітей. Відслідкувавши його номер телефону, поліція Чеської республіки повідомила, що він перетнув кордон України. Тобто, відповідач за зустрічним позовом, самочинно вивіз дітей без дозволу позивачки та відразу звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дітей з ним. [PERSON] знаходиться у декретній відпустці, дбає про дітей та займається їх вихованням, доглядом та розвитком. З 11.05.2023 позивач за зустрічним позовом з дітьми проживає у орендованій квартирі в м.Полтава, її батьки допомагають сплачувати орендну плату. [PERSON] зазначає, що [PERSON] є неврівноваженим, агресивним, жорстоким, подає поганий приклад дітям. Він обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України. Крім того, відповідач за зустрічним позовом є особою з інвалідністю, отримує пенсію, його стан здоров`я впливає на спроможність повноцінного догляду за дітьми. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним і його представник в суді підтримали позовні вимоги за первісним позовом, просили задовольнити. [PERSON] пояснив, що дітям буде краще проживати з ним. Дружина викрала дітей та 07.04.2022 вивезла їх на Західну Україну потів у Чехію. Відповідачка вчинила подружню зраду, не давала бачитися з дітьми. Всі забезпечення сім`ї було за його рахунок. Пізніше позивач забрав дітей та повернувся з ними в Україну. На даний час діти всім забезпечені. [PERSON] знову збирається їхати за кордон та хоче забрати дітей з собою. Відповідачка дітьми за кордоном не займається, хоче забрати дітей з собою, лише щоб отримувати виплати на себе та дітей. З травня 2023 діти проживають з батьком. Вони його дуже люблять. З вихованням дітей позивач повністю справляється. У будинку мається все необхідне для дітей, будинок належить бабусі, яка проживає з ними. Позивач є ФОП, займається ремонтом холодильників та пральних машин, середній дохід від 30000 грн. у місяць. Поруч мається ще один великий будинок, який належить позивачу та який він облаштовує. Судимостей не має, насильство до дружини ніколи не застосовував. КП за ст.122 КК України було закрито за заявою потерпілої через відмову від обвинувачення. Дружина ніде не працює, за який рахунок живе не відомо. Квартира, у якій вона проживає, є орендованою, однокімнатною, умов для дітей у ній немає. Позивач ніколи не чинив перешкод у спілкуванні матері з дітьми. Коли вони були на Західній Україні, забезпечував дружину та дітей. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом в суді, в режимі ВКЗ, підтримала вимоги зустрічної позовної заяви, просила задовольнити з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві. Зазначила, що [PERSON] не працює, перебуває на утриманні батьків. Представник третьої особи до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено у встановленому законом порядку. Раніше було надано Висновок про визначення місця проживання дітей від 08.08.2023 №188. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 22.06.2019 між сторонами по справі було зареєстровано шлюб (а.с.5). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.8,9). Мати дітей [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , але фактично проживає у [ADDRESS] (а.с.26), вказане також підтверджується Договором оренди житлового приміщення від 11.04.2023 (а.с.42). [PERSON] надала копію інформаційного листа, відповідно до якого вона зверталася до Органу опіки та піклування Карлівської РДА з щодо протиправних дій [PERSON] (а.с.43-44), з проханням повернути їй дітей. Але у доданому документі відсутня дата, підпис, вхідний реєстраційний номер чи підтвердження направлення його поштою, тому її не можна вважати належним та допустимим доказом. Згідно Довідки-характеристики від 29.09.2023 №461, [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , у складі сім`ї має: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зареєстрований як ФОП, займається ремонтом та обслуговуванням побутової техніки. Від своєї діяльності отримує регулярний дохід, на підтвердження надав виписки по картковому рахунку. Крім того, відповідно до довідки про доходи, [PERSON] отримує пенсію по інвалідності. Згідно довідки Миргородського РВП від 06.10.2023, [PERSON] до адміністративної відповідальності не притягувався. Витягом з Інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», станом на 13.09.2023 [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Щодо зазначеного позивачкою у зустрічному позові про те, що [PERSON] обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України, слід зазначити, що, за даними з ЄДРСР, Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 10.04.2023, вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку із відмовою потерпілої від приватного обвинувачення. Згідно висновку, затвердженого ВК Шевченківської районної у м.Полтаві ради від 08.08.2023, орган опіки та піклування прийшов до висновку про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] (а.с.73). Зазначене у вищевказаному висновку, суперечить висновку ВК Великосорочинської сільської ради від 12.006.2023 №929/01.1-21 (а.с.63-65). Згідно даного висновку, 16.05.2023 представниками служби у справах дітей було проведено обстеження умов проживання за місцем проживання [PERSON] та його дітей [PERSON] та [PERSON] . Зазначено, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , а проживає в [ADDRESS] . Будинок належить [PERSON] , бабусі [PERSON] . На момент обстеження, у будинку перебувала і мати дітей - [PERSON] , яка з її слів проживає в орендованій квартирі в с.Розсошенці. 16.05.2023 [PERSON] 16.05.2023 звернулася до служби у справах дітей Миргородської РВА про припинення розгляду її звернення про розшук дітей. [PERSON] підтвердив своє бажання про визначення місця проживання дітей з ним, повідомив, що діти проживають з батьком та знаходяться на його утриманні. З його слів, [PERSON] у даному будинку не мешкає, проживає в орендованій квартирі в с.Розсошенці, іноді приїжджає до дітей. Встановлено, що діти забезпечені всім необхідним: продуктами харчування, одягом, взуттям, іграшками. Мають місце для відпочинку, ігор. Мають необхідні умови для проживання, виховання та розвитку. Батько і мати знаходились з дітьми. Тож, згідно висновку, ВК Великосорочинської сільської ради, вважає за можливе визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . Відповідно до чч.2, 8, 9, 10 ст.7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно положення ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно зі ст.8 закону «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 4 місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст.141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст.157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Відповідно до положення ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ; предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень ; суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Вивчивши надані сторонами докази окремо та в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що умови проживання [PERSON] та його матеріальне становище, відповідатимуть найкращим інтересам дітей. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог за первісною позовною заявою та слід визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] . Суду не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування позовних вимог позивачки за зустрічним позовом, які б давали підстави вважати, що проживання дітей з матір`ю відповідатиме їх інтересам, тому суд приходить до висновку про доцільність відмови у його задоволенні у повному обсязі. З урахуванням положення ст.141 ЦПК України, з відповідачки за первісним позовом на користь позивачаза первісним позовом необхідно стягнути судові витрати по сплаті ним судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст.7, 19, 157, 160 СК України, ст.29 ЦК України, ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved