Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - служба у справах дітей Луцької міської ради, про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.01.2012 між нею та відповідачем по справі було укладено шлюб, від якого [INFO] народився син [PERSON] . Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.06.2015. Також вказаним рішенням суду стягнуто аліменти з відповідача на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.05.2015 до досягнення дитиною повноліття. На даний час відповідач знаходиться в місцях позбавлення волі. Однак і раніше відповідач не брав участі у вихованні спільного сина, не цікавиться його життям, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує фізичний та духовний розвиток, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, взагалі не допомагає матеріально. Син не проявляє бажання бачитися чи спілкуватися з батьком. Тому, просять суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача судові витрати у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, згідно з поданою заявою просила проводити розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, наведених у позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, оскільки він спілкується з сином за допомогою технічних засобів, має намір з ним в подальшому спілкуватись, матеріально підтримує сина, поповнює його банківську картку, цікавиться його навчанням тощо. Представник третьої особи служби у справах дітей Луцької міської ради в судове засідання не з`явився, згідно з поданою заявою просили проводити розгляд справи у відсутності їх представника, висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав підтримують. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] (а.с. 5), вбачається, що його батьком є [PERSON] , відповідач по справі. Як вбачається із рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.06.2015 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.05.2015 та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6-8). Заборгованість зі сплати аліментів станом на 30.04.2023 становить 180 169 грн. 30 коп. (а.с. 10-12). Відповідно до довідки з навчального закладу (а.с. 9) відповідач за період навчання сина у школі жодного разу не поцікавився успіхами дитини. Відповідно до висновку служби у справах дітей Луцької міської ради № 228 від 18.09.2023 про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] позбавлення батьківських прав останнього відносно малолітнього сина [PERSON] є доцільним та відповідає його інтересам. Відповідно до роз`яснень Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року в постанові № 3, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а саме: не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не займається його вихованням, не забезпечує матеріально, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Будь-яких письмових доказів, які б підтверджували пояснення відповідача, суду надано не було, а тому позов необхідно задовільнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України оскільки позов підлягає до задоволення, то судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 150, 155, 164, 180, 181, 182, 184 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 «Конвенції про права дитини»,

Outcome: approved