Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання заповіту та договорів дарування недійсними, обґрунтовуючи заявлені вимоги наступним. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті у встановлений строк до Двадцять першої Київської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся його син - позивач у справі, в результаті чого була заведена спадкова справа №301-2018. При подачі заяви про прийняття спадщини позивачу стало відомо про заповіт померлого батька від 21.09.2017 року, який було посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №1007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н.С., відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті заповів грошовий вклад в банку [PERSON] . Як стало згодом відомо позивачу 21.09.2017 року [PERSON] , подарував все своє майно [PERSON] та [PERSON] . Зазначає, що у батька були відсутні підстави усувати свого єдиного сина від права на спадкування після своєї смерті, оскільки у позивача з батьком були приязні відносини, вони спілкувалися. В останній час, коли батько був у лікарні син завжди знаходив можливість приїхати провідати батька. Починаючи з липня 2017 року стан здоров`я [PERSON] значно погіршився, 21.08.2017 року у нього було діагностовано рак лівої легені, метастази в обох легенях, лімфовузлах заочеревинного простору, а 09.09.2017 року діагностовано ознаки множинних утворень м`яких тканин сідничної області за типом саркоми. У зв`язки з зазначеними хворобами він отримував знеболюючі та наркотичні препарати, потребував постійного стороннього догляду. Крім того, раніше, коли в нього ще не діагностовано рак, ніщо не вказувало на те, що він мав намір подарувати все майно практично стороннім людям, оскільки в присутності свідків зазначав, що все своє майно після смерті залишиться сину позивачу по справі та онукам останнього, тобто дітям позивача. Позивач вважає, що через свій психічний стан та тяжкі хвороби [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, він був не спроможний приймати рішення про вчинення будь-яких правочинів, зокрема щодо укладення вищезазначених договорів дарування та заповіту на користь відповідачів. Враховуючи вищевикладене просить суд визнати недійсним договір дарування квартири, укладений 23.08.2017 між [PERSON] та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксаною Вікторівною за реєстровим №1598, визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, укладений 21.09.2017 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н.С. за реестровим №1005, визнати недійсним договір дарування житлового будинку, укладений 21.09.2017 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н.С. за реєстровим №1003, визнати недійсним договір дарування гаражного боксу, укладений 21.09.2017 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н.С. за реєстровим №1001, визнати недійсним договір дарування квартири, укладений 13.09.2017 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н.С. за реєстровим №985, визнати недійсним заповіт [PERSON] від 21.09.2017, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н.С. за реєстровим №1007. У відповіді на відзив представник відповідачки [PERSON] адвокат Малєєв Є.С. заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. [PERSON] з [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28.02.2006 року. Під час шлюбу подружжя набуло частину спірного майна, а саме житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] та гаражний бокс, право власності на вказане майно було оформлено на ім`я [PERSON] , як голову родини. Враховуючи той факт, що позивач вкрай рідко спілкувався з батьком, мав власний бізнес та родину, не приймав участі ані в лікування, ані в догляді, [PERSON] , добре усвідомлюючи характер сина, задля уникнення можливих спорів щодо спадкування та поділу майна вирішив основну частину майна сім`ї залишити своїй дружині [PERSON] з якою разом прожив більше 11 років. Під час укладання оскаржуваних правочинів, які посвідчувалися нотаріально, нотаріусом було встановлено факт цивільної дієздатності [PERSON] . Посилання позивача [PERSON] на неможливість усвідомлення батьком своїх дій та керування ними на момент укладення оспорюваних правочинів внаслідок тяжких хвороб та вживання сильнодіючих медичних препаратів не заслуговують уваги, оскільки перший запис про призначення конкретних наркотичних лікарських засобів датовані 22.09.2017, тобто вже після вчинення правочинів. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Кураш Н.П. у поданому відзиві просила відмовити у задоволенні позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначила, що договір дарування квартири між [PERSON] та [PERSON] був укладений 23.08.2017 та у відповідності до вимог законодавства України був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коротюк О. В. за реєстровим № 1598. Нотаріальне посвідчення договору відбувалось саме у приміщенні офісу приватного нотаріуса, у присутності обдарованої та дарувальника, який на той час мав стан здоров`я, що дозволяв самостійно прибути до офісу нотаріуса. Також, при посвідченні договору нотаріусом було встановлено дієздатність дарувальника, розуміння ним змісту правочину та бажання настання правових наслідків, що випливають з договору дарування, а саме перехід права власності на квартиру до обдарованої [PERSON] . Відповідно до виписки № 15853 із медичної карти стаціонарного хворого від 16.08.2017, що наявна в матеріалах справи, [PERSON] з 04.08.2017 по 16.08.2017 перебував на стаціонарному лікування у Київській міській клінічній лікарні № 8 та був виписаний за 7 днів до дати укладання оскаржуваного договору дарування. Виписка містить записи про стан здоров`я [PERSON] , його медичні діагнози та не містить відомостей про перебування [PERSON] у недієздатному стані, не розуміння ним своїх дій та вживання ним наркотичних засобів, медикаментів. Відповідно до довідки з КНП «Центр Первинної медико-санітарної допомоги №1» Оболонського району міста Києва [PERSON] перебував на диспансерному обліку у лікаря-терапевта з 2001 року та протягом 2017 року йому було діагностовано хвороби, які не впливають на психічну дієздатність особи: ішемічна хвороба серця, залізодефіцитна анемія, злоякісне новоутворення лівої легені. Як вбачається, довідка не містить інформації щодо діагностування у [PERSON] психічних розладів чи будь-яких інших ознак недієздатності. Що ж стосується виписки 19.09.2017 рецепту на лікарський засіб Бупрен ІС, що є знеболювальним, то виписка рецепту відбулась вже після укладання 23.08.2017 договору дарування. Зазначає, що дії [PERSON] щодо дарування квартири [PERSON] пов`язані із добрим відношенням до неї. У колі померлого [PERSON] всі були впевнені, що [PERSON] є його рідною онукою. Вона часто відвідувала [PERSON] , приймала участь у його повсякденному житті, відвозила до медичних закладів, купувала ліки, вони разом святкували різноманітні свята. Вважає, що [PERSON] розумів, що [PERSON] не є спадкоємцем по закону, а тому забезпечив її у першу чергу нерухомим майном, як рідну людину. Позивач, взагалі не відвідував померлого при його житті, не приймав жодної участі у його повсякденному житті та лікуванні. З цих підстав просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представниця відповідача [PERSON] адвоката Нікіпелова К.Є. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності осіб, які не з`явилися. Заслухавши учасників справи, показання свідків, дослідивши письмові докази, висновок експерта, судом встановлено наступне. [INFO] помер [PERSON] . Причиною смерті є саркома м`яких тканин правої сідниці. За життя [PERSON] належали на праві власності наступні об`єкти нерухомого майна: -земельна ділянка площею 0,1947 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 7422081506:89:029:0031; -житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 50,1 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м., -гаражний бокс загальною площею 50 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] , адреса ГК: [ADDRESS] , -квартира [ADDRESS] , -квартира [ADDRESS] . Після його смерті у встановлений строк до Двадцять першої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся його син - [PERSON] . За життя спадкодавця були посвідчені: приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коротюк О.В. договір дарування від 23.08.2017, укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо квартири [ADDRESS] , за реєстровим №1598; приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н.С. договір дарування від 21.09.2017, укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо гаражного боксу № [NUMBER] в кооперативі «Перемога» по будівництву та експлуатації гаражів (колишня назва гаражно-будівельний кооператив «Перемога») по [ADDRESS] , за реєстровим №1001; приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н.С. договір дарування від 21.09.2017 укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо земельної ділянки, кадастровий номер 7422081506:89:029:0031, площею 0,1947 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , за реєстровим №1005; приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н.С. договір дарування від 21.09.2017, укладений між укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо житлового будинку [ADDRESS] , за реєстровим №1003; приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н.С. договір дарування від 13.09.2017, укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо квартири [ADDRESS] , за реєстровим №985; приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н.С. заповіт, складений 21.09.2017 [PERSON] на користь [PERSON] щодо будь-яких вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться в Приватному акціонерному товаристві Комерційному банку «ПРИВАТБАНК», за реєстровим №10072. Позивач [PERSON] у наданих суду поясненнях зазначив, що є сином [PERSON] . За життя батько бажав, щоб після його смерті належне йому майно залишиться сину. Останні місяці свого життя він тяжко хворів, вживав наркотичні медичні препарати та перебував під впливом своєї співмешканки [PERSON] . Про те, що шлюб між ними був зареєстрований позивач не знав. Вважає, що на момент підписання договорів дарування та заповіту батько не в достатній мірі усвідомлював значення своїх дій. Свідок [PERSON] пояснила, що є дружиною позивача, познайомилася з [PERSON] у 2014 році, коли через обстріли виїхали з Донецька. Батько любив сина, допомагав йому. Наприкінці вересня чи на початку жовтня 2017 року батько чоловіка був у тяжкому стані, не міг самостійно пересуватися, але від госпіталізації відмовився. Під час цих зустрічей її він не впізнавав, сина свого впізнавав, вважає, що він перебував не у ясному розумі. Свідок [PERSON] колишня дружина позивача пояснила, що у батька з сином завжди були теплі відносини, батько йому допомагав, після розлучення у 2006 році з чоловіком, тісне спілкування з [PERSON] у неї припинилося, однак спілкувалися по телефону, вітали один одного зі святами. Останній раз вона бачила [PERSON] вже в тяжкому стані, однак її він впізнав. В судовому засіданні в якості свідків були допитані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що [PERSON] була дружиною [PERSON] з 2006 року, а [PERSON] онукою його колишньої дружини, однак він до неї відносився, як до рідної. З сином померлий майже не спілкувався. Останні місяці його життя вони ( [PERSON] і [PERSON] ) доглядали за ним. Зазначили, що укласти договори дарування та заповіт це було виключного його рішення. На момент укладання оспорюваних договорів дарування та складання заповіту на будь-які психічні розлади він не страждав та усвідомлював свої дії. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в своїх показах теж підтвердили наявність приязних відносин між спадкодавцем, його дружиною [PERSON] та [PERSON] , яку вважали йому за онуку. Крім того, підтвердили, що в останні місяці життя у [PERSON] будь-яких психічних розладів не помічали, він усвідомлював значення своїх дій. Третя особа приватний нотаріус Кірюхова Н.С. при допиті в якості свідка повідомила, що [PERSON] з [PERSON] прийшли до неї і на консультацію, і в дні укладення договорів самостійно. [PERSON] повідомив, що в кінці серпня того року дізнався про свій діагноз, на питання нотаріуса чи він приймає препарати, які впливають на його усвідомлення значення своїх дій, відповів, що нічого не приймав, оскільки ще терпить біль. Під час зустрічей та укладення договорів дарування 13.09.2017 та 21.09.20217 року [PERSON] повністю усвідомлював значення своїх дій. На запитання нотаріуса ясно, зрозуміло і чітко давав відповіді, крім того повідомив, що він планував це давно і хоче це зробити; що це його воля. Про питання щодо сина відповів, що не хоче на цю тему спілкуватися. Звертаючись до суду з вимогами про визнання заповіту та договорів дарування недійсними, позивач посилається на те, що на момент його підписання спадкодавець не в достатній мірі усвідомлював значення своїх дій. Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимог, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, зокрема, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.255 ЦК України, правочин, який дієздатна особам вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовами інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №624 від 08.11.2021 року, [PERSON] , [INFO] на момент посвідчення оспорюваних правочинів, [PERSON] на будь-який психічний розлад не страждав і за психічним станом у зазначені періоди часу усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними. Оцінюючи всі зібрані у справі докази, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу, змісту позовних вимоги (предмету та підстав), а також предмету доказування, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки на момент посвідчення спірних договорів дарування та заповіту заповідач [PERSON] усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними, що унеможливлює визнання цього заповіту недійсним з тих підстав, що заявлені у позові. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed