Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Чернівецького районного суду Вінницької області з позовом до Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки, мотивуючи позов тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер 0524985500:04:002:0204. [PERSON] не встиг завершити процедуру приватизації земельної ділянки, яка йому була виділена, а саме зареєструвати право власності на земельну ділянку, у зв`язку із смертю. Звернувшись до державного нотаріуса Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області Ординського Ю.С. з питанням оформлення спадщини, позивачу було відмовлено у зв`язку із тим, що у останньої відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Дані обставини стали причиною звернення до суду із даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючою суддею визначено Кушнір Б.Б. Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 28.08.2023 року було відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. В підготовчому засіданні 18.09.2023 року представник позивача [PERSON] заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з виявленням описки в тексті позовної заяви, а саме в зазначенні прізвища спадкодавця. Суд протокольною ухвалою задоволив клопотання представника позивача. Розгляд справи відкладено до 25 вересня 2023 року. 19.09.2023 року представником [PERSON] подано позовну заяву у новій редакції із виправленням описки (2368/23-Вх.). Ухвалою суду від 25.09.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву представника позивача [PERSON] за позовом [PERSON] до Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки в редакції від 18 вересня 2023 року. Також даною ухвалою задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів та витребувано від Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області (24106, Вінницька область, Могилів-Подільський район, с. Мазурівка, вул. Незалежності, 72а) спадкову справу після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 10.10.2023 року Чернівецькою державною нотаріальною конторою Вінницької області вимоги ухвали суду від 25.09.2023 року виконано та надано копію спадкової справи №126/2021 до майна померлого [PERSON] . Позивач та представник позивача в підготовче засідання не з`явились натомість представником позивача [PERSON] (який діє на підставі договору про надання правничої допомоги від 22.08.2023 року) подано заяву (2580/23-Вх. від 12.10.2023 року) про розгляд справи у відсутність позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідач явку уповноваженого представника в підготовче судове засідання не забезпечив, натомість подав заяву (2539/23-Вх. від 06.10.2023 року) про розгляд даної справи за відсутності його представника. Проти позовних вимог не заперечує. Згідно вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4\~ст.206\~ЦПК\~України\~передбачено,\~що\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відтак позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками позивача [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). 04.11.2008 року [PERSON] зареєструвала шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького районного управління юстиції Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу позивач набула прізвище « [PERSON] » (а.с.11). Згідно копії наказу головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 16 вересня 2020 року №2-13331/15-20-05 [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 2 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Саїнської сільської ради Чернівецького району Вінницької області із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с.14). Державним підприємством «Вінницький науково-дослідницький та проектний інститут землеустрою» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] відповідно до договору №5055 від 07.10.2020 року (а.с.12). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0500593032023, датою державної реєстрації земельної ділянки є 24.11.2020 року (а.с.16). Як вбачається із копії витягу з рішення Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 14 липня 2021 року №439 затверджено розроблений ДП «Вінницький науково-дослідницький та проектний інститут землеустрою» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0524985500:04:002:0204 на території Чернівецької селищної ради за межами населених пунктів та передано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2,000 га кадастровий номер 0524985500:04:002:0204 для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення на території Чернівецької селищної ради за межами населених пунктів (а.с.15). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області, актовий запис №11 (а.с.9). [PERSON] звернулась із заявою до Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька [PERSON] на підставі чого державним нотаріусом заведено спадкову справу №126/2021 до майна померлого [PERSON] . В матеріалах спадкової справи №126/2021 міститься заява [PERSON] про те що вона спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] не прийняла й на неї не претендує. Дана заява засвідчена старостою с. Саїнка, Могилів-Подільського району Вінницької області. Інших спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України, згідно довідки Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області №335 від 13.07.2021 року немає. Матеріали спадкової справи містять свідоцтва про право на спадщину за законом на рухоме та нерухоме майно видані на ім`я позивача [PERSON] . Разом з цим, державним нотаріусом Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області Ординським Ю.С. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку кадастровий номер 0524985500:04:002:0204 у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують право [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером 0524985500:04:002:0204 (а.с.8). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та таке інше. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено приписами ст. 1217 ЦК України. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частинами першою та другою статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 ЦК України,у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», передбачено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Верховного суду викладеній у справі № 554/1195/17 від 29 серпня 2019 року, Верховний Суд зазначив, оскільки спадкодавець розпочав процедуру приватизації, спадкоємець має право на завершення розпочатої спадкодавцем приватизації земельної ділянки та одержання правовстановлюючих документів про право власності на неї. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, і збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України. За змістом статті 1296 ЦК України, оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до частин 1,4 статті 116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян в межах норм, провадиться один раз по кожному виду використання. Виходячи з вимог частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, в тому числі для ведення особистого селянського господарства. Згідно зі статтею 118 ЗК України процедура приватизації розпочинається після надання громадянину дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органом державної влади або місцевого самоврядування, який надає відповідні дозволи. Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною 3 статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Згідно з пунктом «г» частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право зареєструвати земельну ділянку. Згідно статті 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкодавці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкодавцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. До складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі. Оскільки за життя [PERSON] розпочав приватизацію земельної ділянки кадастровий номер 0524985500:04:002:0204, а позивач [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , яка прийняла спадщини, із урахуванням зазначених вище обставин, суд вважає, що [PERSON] у визначений законом спосіб, як спадкоємець за законом, прийняла спадщину після [PERSON] , і таким чином набула право на оформлення права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті батька. Суд, давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю. Судові витрати за розгляд справи, відповідно до ст.141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Outcome: approved