Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

У серпні 2023 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом у якому просив зняти арешт з нерухомого майна боржника [PERSON] , померлого [INFO] , реєстраційним номер обтяження 6884400 від 27.03.2008. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є спадкоємцем першої черги після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті батька відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , а також на земельну ділянку з кадастровим номером 1223283500:02:037:0407 площею 7,59 га. Під час оформлення спадщини з`ясувалося, що на вказане нерухоме майно накладено арешт у межах виконавчого провадження №17110007 з примусового виконання виконавчого листа за яким з померлого було стягнуто аліменти на користь матері позивача. З питанням про зняття арешту позивач звертався до виконавчої служби, проте отримав відповідь про те, що він не є стороною виконавчого провадження. Оскільки арешт майна перешкоджає позивачу у реалізації його спадкових прав, просить задовольнити його позов. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідач через канцелярію суду надала документи про зміну прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] », документи про накладення арешту, а також заяву про визнання позовних вимог. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. [INFO] помер [PERSON] ( а.с.7). Позивач є сином [PERSON] і є спадкоємцем його майна, що підтверджується копією свідоцтва про народження та довідкою приватного нотаріуса Носенка А.Г. (а.с.6,15). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] був власником житлового будинку, розташованого за\~ адресою: [ADDRESS] , а також земельної ділянки з кадастровим номером 1223283500:02:037:0407 площею 7,59 га., цільове призначення землі сільськогосподарського призначення (а.с.8-9). Право власності [PERSON] підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та державний актом на право приватної власності на земельну ділянку (а.с.10-11). Постановою державного виконавця від 27.03.2008 серія АЕ №972589 у виконавчому провадженні про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] накладено арешт та оголошено про заборону відчуження на все майно, що належить [PERSON] . Листом Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 19.06.2023 повідомлено позивачу про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна [PERSON] у зв`язку з тим, що [PERSON] не є стороною виконавчого провадження (а.с.12). На підставі зазначеної постанови внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з номером запису про обтяження 6884400 відомості про арешт усього нерухомого майна, належного [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою від 11.10.2023. З листа виконавчої служби від 19.07.2023 вбачається, що з заявою щодо знаття арешту зверталася відповідачка [PERSON] . Цим листом повідомили, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №17110007 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , яке 25.03.2015 завершено після досягнення дитиною повноліття. При примусовому виконанні вказаного виконавчого документа державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, відомості про який 27.03.2008 внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з номером запису про обтяження 6884400. Також повідомлено що підстави для задоволення заяви стягувача щодо закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна у відділі відсутні (а.с.13). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як роз`яснено у п. 2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. За змістом ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Тобто, з урахуваннях наведених положень законодавства, суд дійшов висновку, що законодавець пов`язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке було накладено арешт. За змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А відповідно до ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Наявний в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №6884400 від 27.03.2008 про арешт усього майна боржника [PERSON] , який помер [INFO] , обмежує позивача у реалізації права на спадщину і це право підлягає безумовному захисту. Відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб, а тому наявні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved