Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

07.02.2023 року представник [PERSON] - адвокат Кручок Н.В. звернулася до Вишгородського районного суду Київської області із вищезазначеним позовом, в подальшому 02.03.2023 року уточнивши позовну заяву, вказали, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . На даний час вік позивача становить повних 93 роки. Стан здоров`я позивача важкий. Хвора лежача потребує постійного стороннього догляду. Окрім сина позивачка народила ще дві доньки: [PERSON] та [PERSON] , яка загинула [INFO] . На даний час догляд за позивачем здійснює [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON] . На утримання позивача її донька витрачає свої сімейні кошти, оскільки пенсії, яку отримує позивач не достатньо для її належного догляду. Донька та зять позивача, які її доглядають, також є пенсіонерами і на розмір своїх пенсій не можуть повноцінно утримувати [PERSON] . На даний час, відповідач відмовляється виконувати свій обов`язок по утриманню матері, жодної допомоги, ні фізичної, ні фінансової матері не надає. Відповідач має можливість утримувати матір, він працевлаштований, отримує також пенсію, інших утриманців не має. Оскільки розмір доходу відповідача позивачеві не відомий і встановити його немає можливості, зважаючи на розмір щомісячної грошової потреби на утримання та догляд позивача, який становить орієнтовно 10 000,00 грн., просить стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] у розмірі 5 000,00 грн. на її утримання щомісячно до дня її смерті, починаючи з дня подання позову до суду та покласти на нього понесені судові витрати. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06.07.2023 року по справі було відкрито провадження правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчать повідомлення через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Вишгородського районного суду Київської області, причини неявки суду невідомі, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, не скористався своїм правом та не надав суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази, а тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Допитаний в якості свідка [PERSON] , який є зятем позивача вказав, що з червня 2022 року він та його дружина стали проживати разом з [PERSON] . Вони її утримують, купують ліки, їжу. Відповідач матеріальної допомоги не надає, знає, що він пенсіонер, але працює. Раніше за матір`ю доглядала старша сестра, яка загинула. Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона зареєстрована в м. Чернівці. Зараз проживає разом з матір`ю - [PERSON] , яку утримує разом з чоловіком та доглядають за нею. В 2017 року останній раз [PERSON] відвідував батьків. Він є працюючим пенсіонером, однак участі у допомозі з матір`ю не приймає та не допомагає. В місяць приблизні витрати складають 10 - 12 тис. грн., які вона витрачає на утримання матері. Допитана в якості свідка [PERSON] , яка є сусідкою [PERSON] , вказала, що остання потребує сторонньої допомоги. [PERSON] допомагає її донька. Через сусідів та знайомих зв`язалися з відповідачам, який повідомив, що його мати мають доглядати сусіди та інші особи. Будинок належить відповідачу, однак він ні про що не турбується. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. 10.10.2023 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням, особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 25.08.1955 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 32 (а.с. 6) [PERSON] , [INFO] є рідною матір`ю [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України № 00038309070 від 31.01.2023 року (а.с.4-5). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.38). Згідно повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Конотопським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 04.12.2019 р., 24.05.1975 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, актовий запис № 20 (а.с. 39). Згідно повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Вишгородським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 22.02.2023 року, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . 07.08.1982 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Юрковецькою сільською радою Заставлівського району, актовий запис № 22 (а.с. 37). Згідно копії посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є пенсіонером за віком. 12.12.2008 року [PERSON] було подаровано [PERSON] домоволодіння (будинок з надвірними будівлями), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування № 2224 від 12.12.2008 року (а.с. 7-8) 05.11.2010 року [PERSON] подаровано [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 0,0912 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221855300:19:105:0701, що підтверджується Договором дарування земельної ділянки № 1379 від 05.11.2010 року (а.с. 9-10) [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 40). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] померла [PERSON] (а.с.41) Так, з довідки № 4, виданої 27.01.2023 року Катюжанською амбулаторією загальної практики сімейної медицини, видно, що [PERSON] стоїть на диспансерному обліку в Катюжанській АЗПСМ з приводу таких захворювань: ішемічна хвороба серця, гіпертонічна хвороба, атеросклероз судин головного мозку (стан після перенесеного інсульту), стареча деменція. Хвора лежача, потребує постійного стороннього догляду. (а.с.11) Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Встановлено, що позивач по справі - [PERSON] досягла пенсійного віку, має ішемічну хвороба серця, гіпертонічну хворобу, атеросклероз судин головного мозку (стан після перенесеного інсульту), старечу деменцію, є лежачою хворою, потребує постійного стороннього догляду. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, крім пенсії, не отримує державних пільг, субсидій. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Згідно ч. 1ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи не вбачається підстав, передбачених ст. 204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. Оскільки позивач є непрацездатною, має хронічні захворювання, вона потребує матеріальної допомоги від своїх повнолітніх дітей. Приймаючи до уваги те, що [PERSON] є непрацездатною особою, її вік, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання непрацездатної матері в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved