Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 24.11.2000 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстрований 24.11.2000 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міськвиконкому Запорізької області, актовий запис № 894. На даний час спільне господарство не ведеться, спору щодо нажитого майна немає. Просила розірвати шлюб, та сятгнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу та судовий збір. Позивач до судового засідання не з?явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, від представника позивача [PERSON] до суду надійшла про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив, надав суду заява про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 24.11.2000 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міськвиконкому Запорізької області, актовий запис № 894. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Спільне господарство не ведеться, спору щодо нажитого майна сторони не заявляли. В зв`язку з чим, підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати, оскільки збереження сім`ї буде суперечити їх інтересам. У відповідності зі ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З позову вбачається, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Оскільки відповідач погодився на розірвання шлюбу, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, то суд вважає, що позов може бути задоволено. Судом встановлено, що стосунки, які існують між подружжям виключають можливість збереження сім`ї, а тому шлюб слід розірвати. В частині вимог щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд дійшов до наступного висновку. Виходячи із критерію реальності понесення витрат на правничу допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), оцінюючи співмірність суми витрат зі складністю справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат, та об`єму наданих і підтверджених послуг, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. як доведених та обґрунтованих, оскільки вартість зазначених в акті приймання-передачі виконання робіт наданих юридичних послуг, пов`язаних з складанням та поданням позовної заяви про розірвання шлюбу є надмірною у співвідношенні до складності справи. Згідно ст.141 ЦПК судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Outcome: partial