Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

16.06.2023 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою поданою через представника-адвоката Коноваленка О.Ю., до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначено,\~що 25квітня 2020 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що 25 квітня 2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у (м. Харків), складено відповідний актовий запис за № 843. Далі з позову слідує, що від цього шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . З позову слідує, що спільне життя між сторонами не склалося, на час подання позову подружжя разом не проживають, спільне господарство не ведуть, між сторонами відсутнє взаєморозуміння та спільні інтереси, наявні різні погляди на життя. У зв`язку з тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, сторони фактично припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, спільного небажання відновити сімейні відносини. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, так як це суперечить їхнім інтересам. Спору щодо поділу майна не має. Позивач вважає,\~що примирення\~між нею\~та відповідачем\~ [PERSON] є неможливим. Прохає розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 25 квітня 2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у (м. Харків), відповідний актовий запис за №843. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про час і місце його проведення повідомлені належним чином, до суду представник надав заяву, в якій прохав проводити розгляд справи за їх відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи чи надання подружжю строку для примирення до суду не надав. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. У зв`язку з чим, на підставі ст.\~247,\~280,\~281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії ID паспорта громадянки України № [NUMBER] виданого органом 6321 від 03.06.2020, позивач [PERSON] народилась [INFO] в с. Преображенка, Оріхівський район, Запорізька область, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає як внутрішньо переміщено особа за адресою: [ADDRESS] , рнокпп [NUMBER] (а.с.4-7). Згідно листа наданого на запит суду селищним головою Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області за № 05-03-20/307 від 13.07.2023 гр. [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Лизогубівка Харківського району Харківської області, має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] виданий Харківським РВ ГУМВС України в Харківській області від 06.07.2012 (а.с.21). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у (м. Харків) 25 квітня 2020 року, гр. [PERSON] , [INFO] , та гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 843. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с. 10). Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області від 29.09.2020, актовий запис № 13 (а.с.9) Малолітній син сторін зареєстрований разом з матір`ю як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між сторонами фактично припинені, вони проживають за різними адресами. На теперішній час, відносин, які притаманні подружжю, сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть. На час розгляду справи, сторони не намагаються зберегти сім`ю. Відповідач, зазначені обставини у справі не оспорював, відзиву на позов не надавав. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, не клопотали про надання строку для примирення, відповідних заяв не надавали. За такої сукупності обставин у справі, суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя. Тому, за таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Так, відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст.55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач під час реєстрації шлюбу змінила своє прізвище. В позовній заяві остання просить після розірвання шлюбу залишити їй для подальшого іменування прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В позові позивач прохала стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір в сумі 1073,60 гривень та всі інші судові витрати понесені в даній справі, зокрема, на правничу допомогу. Згідно\~ч.1\~та п.1\~ч.\~2\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачу правничу допомогу позивачеві надавав адвокат Коноваленко О.Ю. на підставі договору про надання правничої допомоги № б/н від 07 червня 2023 року з додатками та ордеру серії АР № 1128471 від 13.06.2023 (а.с. 12-15). Згідно п. 3.2 Договору гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені у Додатку 2 до цього Договору. Згідно п. 1 Додатку 2 до договору від 07.06.2023 за надання правничої (правової) допомоги гонорар адвоката становить: - за складання та подання позовної заяви про розірвання шлюбу 3000 грн., складання інших процесуальних документів до 5000 грн.; - за представлення інтересів в справі про розірвання шлюбу 2000 грн. одне судове засідання. При цьому, всі інші рядки цього Додатку до договору не є заповненими та будь-яких відомостей не містять. Також, Додаток 1 до договору від 07.06.2023, який має назву «Акт надання правничих послуг №__», не містить будь-яких відомостей окрім реквізитів сторін. Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Але обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат. Статтею 141 ЦПК передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такого висновку дійшов ВС у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в\~постанові від 28.09.2023 у справі 686/31892/19. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А тому Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати. У справі, що розглядається, судом встановлено, що ні позивачем, ні її представником не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів щодо підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Так, у справі відсутні такі відомості та документи на їх підтвердження як: акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат. Також, суд звертає увагу, що наведені в Додатку 1 до договору від 07.06.2023 розміри витрат не відповідають складності справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг. Таким чином, відповідно до\~ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч.4 ст.268 ЦПК України. Згідно ч.5 ст.272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Outcome: approved