Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

Позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою, в якій зазначила [INFO] у віці 79 років померла [PERSON] . Відповідно до довідки про причину смерті від 10.04.2022 р., причиною смерті є хронічна ішемічна хвороба серця. Далі в позові зазначено, що починаючи з 2004 року і до дня своєї смерті, [PERSON] проживала у своєї доньки - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Факт проживання померлої за вказаною адресою обумовлювався спочатку необхідністю, у зв`язку з відсутністю можливості проживання за адресою реєстрації, а в подальшому і тим, що [PERSON] вже була особою похилого віку, потребувала допомоги та догляду, у зв`язку з чим, її донька [PERSON] залишила її у себе для проживання та догляду. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] , з якого слідує, що позивачка є рідною донькою [PERSON] та свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 12.10.1985 р., яким прізвище позивачки змінено з [PERSON] на [PERSON] . У зв`язку зі смертю своєї матері, позивач 14.04.2023 звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Єдемської-Фастовець О.О. з документами для отримання свідоцтва про право на спадщину, після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу за номером 47/2023 за номером у спадковому реєстрі 70527557. Разом з тим, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Єдемська-Фастовець О.О. розглянувши подані позивачем документи для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.07.2023 року №623/02-31. Останнє змусило позивача звернутися до суду. Просить суд встановити факт спільного проживання [PERSON] [INFO] зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] в період з 2004 року по 09.04.2022 року за однією адресою: [ADDRESS] . 29.08.2023 року на виконання ухвали суду від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Єдемської-Фастовець О.О. надійшла копія спадкової справи №47/2023 після померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 31.08.2023 до суду від представника відповідача О. Мирошниченко надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що в разі доведеності всіх обставин викладених у позові, а саме факту спільного проживання [PERSON] з померлою [PERSON] за адресою : [ADDRESS] , враховуючи, що на момент смерті адреса реєстрації [PERSON] є іншою, а саме: [ADDRESS] , Запорізька міська територіальна громада в особі Запорізької міської ради у вирішення справи покладається на розсуд суду (а.с.43-48). Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились. 23.10.2023 року через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, зазначили що позовні вимоги підтримують, просили позов задовольнити повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, проти винесення рішення не заперечували за тих обставин, які викладені у відзиві на позов. Третя особа приватний нотаріус в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та їх представників. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України\~передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилась [INFO] в м. Запоріжжя, має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] виданого Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області від 07 грудня 2006 року ( а.с.8-10), має реєстраційний номер картки платників облікової картки платника податків [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Ленінським районним бюро ЗАГС м. Запоріжжя 05 травня 1966 року, [PERSON] на родилася [INFO] , про що 05 травня 1966 року вчинено актовий запис №499. Батьком [PERSON] , яка народилась [INFO] є [PERSON] , матір`ю є [PERSON] (а.с.13). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого відділом ЗАГС міськвиконкому м. Запоріжжя від 12.10.1985, гр. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 12.10.1985, про що було зроблено актовий запис № 2762. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.14). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 11.04.2022, гр. [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Москва, померла [INFO] в м. Запоріжжі, у віці 79 років, про що вчинено актовий запис № 695 (а.с.11). Згідно копії витягу сформованого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Єдемською-Фастовець О.О. про реєстрацію в спадковому реєстрі за № 72147249 від 14.04.2023 на спадкодавця [PERSON] заведена спадкова справа за № 70527557, номер у нотаріуса 47/2023 (а.с. 35). 14.04.2023 з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася гр. [PERSON] , яка зазначила, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті її матері і спадщину вона приймає за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України (а.с. 32 на звороті). За інформацією наданою приватному нотаріусу Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради гр. [PERSON] , [INFO] , в період з 20.02.1974 по 11.04.2022 (померла [INFO] ), була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті зареєстровані особи відсутні. Відомості про її реєстрацію за адресою: [ADDRESS] відсутні (а.с. 39,40 на звороті). Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19.07.2023 № 623/-2-31 зазначено про відмову приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Єдемською-Фастовець О.О. у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] після померлої [INFO] матері [PERSON] (а.с.17, 41). Відповідно до акту про встановлення місця проживання особи зазначено, що [PERSON] , 1942 року народження, яка померла [INFO] , дійсно мешкала та постійно проживала з 2004 року по день смерті з донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Відповідно до листа комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико санітарної допомоги №10» Запорізької міської ради про надання інформації щодо [PERSON] зазначено, що [PERSON] , [INFO] , яка мешкала за адресою: [ADDRESS] , померла [INFO] вдома, була на обліку у сімейного лікаря та проживала зі своєю донькою [PERSON] , яка займалась доглядом, лікуванням та піклуванням своєї матері. 10.04.2022 була видана довідка про смерть (а.с.19). Відповідно до копії свідоцтва про поховання № 247927 виданих СКП «Запорізька ритуальна служба» [PERSON] , здійснила поховання [PERSON] , яка померла [INFO] , номер свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.20). Відповідно до копії спадкової справи [PERSON] , [INFO] , звернулась 14.04.2023 до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Єдемської-Фастовець О.О. з заявою про прийняття нею спадщини за законом, на підставі ст. 1261 ЦК України, після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Зазначила також, що окрім неї інших спадкоємців немає. За зазначеною заявою було заведено нотаріусом спадкову справу № 47/2023 та зареєстровано за номером 70527557 (а.с.32-35). Відповідно до інформації, яку надано департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради на запит нотаріуса Єдемської-Фастовець О.О., то за адресою: [ADDRESS] , інформація про реєстрацію [PERSON] , [INFO] відсутня (а.с.39 на звороті). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 72146798, сформованої приватним нотаріусом Єдемською-Фастовець О.О. 14.04.2023, відомостей про відкриття спадкової справи після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , не виявлено (а.с.34). 14.04.2023 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Єдемської-Фастовець О.О. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно, яке належало [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , зокрема і на квартиру [ADDRESS] (а.с.32 на звороті). Як вже зазначалося, то відповідно до постанови приватного Єдемської-Фастовець О.О. від 19.07.2023 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] .. Оцінивши усі наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності і достатності, надавши правову оцінку установленим у справі обставинам, позовним вимогам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Частиною 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо позовної вимоги про встановлення факту, що [PERSON] , [INFO] , спільно проживала з [PERSON] , яка померла [INFO] , як із спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою, суд виходить з такого. Відповідно до\~ст.\~1258\~ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу\~чергу право\~на спадкування\~за законом\~мають діти\~спадкодавця,\~у тому\~числі зачаті\~за життя\~спадкодавця та\~народжені після\~його смерті,\~той з\~подружжя,\~який його\~пережив,\~та батьки. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть бути також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, таким, що прийняв спадщину, вважається спадкоємець першої черги, якщо він проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Як вбачається зі змісту позовної заяви, встановлення вказаного юридичного факту позивачу необхідне саме для реалізації свого права на спадкування як спадкоємця першої черги і доведення, що вона, фактично, прийняла спадщину, оскільки нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії, зокрема через відсутність судового рішенням про факт проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем не менше, ніж п`ять років до часу відкриття спадщини. При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач до позову надала докази звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та отримання відповідної відмови. Згідно з даними спадкової справи позивач звернулася до нотаріуса з відповідними заявами. У постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 702/61/20 зазначено, що зверненню до суду з позовом має передувати вирішення питання про видачу нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, суд у справі, яка розглядається, констатує дотримання позивачем установленого порядку захисту реалізації свого права на спадщину. Своєю чергою на підставі оцінки наявних доказів в їх сукупності та кожного окремо, суд дійшов висновку про доведеність з боку позивача факту спільного її проживання з [PERSON] , а саме за однією адресою до дня відкриття спадщини з огляду на таке. Факт проживання померлої за вказаною адресою обумовлювався спочатку необхідністю, у зв`язку з відсутністю можливості проживання за адресою реєстрації, а в подальшому і тим, що [PERSON] вже була особою похилого віку, потребувала допомоги та догляду, у зв`язку з чим, її донька [PERSON] залишила її у себе для проживання та догляду. [PERSON] піклувалася про [PERSON] , до самої смерті, та здійснила її поховання, що підтверджується відповідними письмовими доказами. Таким чином, за час розгляду справи, ніким не спростовано того, що позивач та [PERSON] проживали однією сім`єю за однією адресою по день смерті останньої - [INFO] . Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] так як на момент відкриття спадщини постійно проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом встановлення місця проживання від 28.07.2023. При цьому, позивач у встановлений законом термін не подала заяву до приватного нотаріуса про відмову у прийняті спадщини після смерті [PERSON] .. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємців за законом першої-третьої черг, які прийняли б спадщину судом не виявлено. За матеріалами спадкової справи встановлено відомості, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті гр. [PERSON] .. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України). З огляду на встановлені обставини справи та подані докази, суд дійшов висновку про те, що позивач [PERSON] довела факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про встановлення юридичного факту спільного зі спадкодавцем проживання на час відкриття спадщини за однією адресою підлягає задоволенню. Згідно\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Текст зазначеної норми не містить трактування поняття «постійного проживання», оскільки згідно з Конституцією України та Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2013, особи, що мешкають в Україні, не зобов`язані постійно проживати в місці своєї реєстрації. Відсутність реєстрації не означає, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем. Cама по собі\~відсутність реєстрації не є абсолютним підтвердженням, що особа не проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 1 липня 2020 року у справі № 222/1109/17 (провадження № 61-43496св18). Отже, суд вважає, що факт проживання спадкодавця за вказаною позивачем адресою доведений належними способами доказування. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України. Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа\~може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, встановивши, що позивач постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини та як спадкоємець за законом у встановлений статтею 1270 ЦК України строк заяву про відмову від спадщини нотаріусу не подала, тобто є такою, що прийняла спадщину після [PERSON] , суд вважає, що вимоги [PERSON] про встановлення факту спільного поживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою підлягають задоволенню.\~

Outcome: approved