Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім"єю зі спадкодавцем, а саме просила встановити факт того, що вона та [PERSON] , померлий [INFO] , з 1997 року по день смерті останнього, а саме, [INFO] , проживали однією сім"єю. В обґрунтування заявник вказувала на те, що [INFO] помер її вітчим - [PERSON] , який на день смерті мешкав в селі Радянське, Лозівського району, Харківської області. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок належав спадкодавцю на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Комсомольської сільської ради Лозівського району Харківської області, 20 грудня 1995 року. Спадкоємцем майна померлого є заявник, падчерка спадкодавця, [PERSON] , згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України. В шлюбі спадкодавець на день смерті не перебував, дітей не мав. Дружина спадкодавця, мати заявника - [PERSON] , померла [INFO] . Син спадкодавця, брат [PERSON] - [PERSON] , помер [INFO] . Інших спадкоємців, які передбачені чинним законодавством у спадкодавця немає. Заповіт від імені спадкодавця не складався. В даний час [PERSON] звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Заявник, [PERSON] , є рідною дочкою [PERSON] , яка з 1955 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який виховував її, як рідну дочку з часу укладення шлюбу з моєю матір`ю і до своєї смерті. 3 часу побудови будинку їх сім`я мешкала у житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] (будинок був придбаний у шлюбі з матір`ю заявника). Згодом заявник вийшла заміж, однак відносини з чоловіком не склалися і з 1997 року вона повернулась жити до батьків. Вони були однією родиною: вели спільне господарство, у них був спільний бюджет та спільний побут, вони мали спільні права та обов?язки, піклувались один про одного, разом працювали по господарству, займалися благоустроєм будинку, його ремонтом, облаштуванням домашного побуту, обробляли прилеглу земельну ділянку. Після смерті матері та вітчима [PERSON] поховала їх, сплатила за всі ритуальні послуги, встановила надгробні плиті, доглядає могили. Зважаючи на те, що довести спільне проживання з померлим вітчимом в досудовому порядку заявник не має можливості, вона була вимушена звернутися до суду з даною заявою. Заявник та її представник в судове засідання не з`явилися, але адвокат надала суду заяву про розгляд справи за відсутності її та довірителя, на задоволенні заявлених вимог наполягала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила вирішити її на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що визначено п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України. Як передбачено ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , матір"ю якої є [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження(а.с.10). Мовою оригіналу " [PERSON] " зареєструвала шлюб з мовою оригіналу " [PERSON] ", дружина взяла прізвище чоловіка, що підтверджується свідоцтвом про одруження(а.с.9). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть(а.с.8), [INFO] померла [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть(а.с.7). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок належав спадкодавцю на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Комсомольської сільської ради Лозівського району Харківської області, 20 грудня 1995 року(а.с.13). [INFO] помер [PERSON] , про що зазначено в копії свідоцтва про смерть(а.с.11). Згідно з фотокопією довідки(а.с.12), [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка. З 1997 року вона повернулась жити до батьків. Вони були однією родиною: вели спільне господарство, у них був спільний бюджет та спільний побут, вони мали спільні права та обов?язки, піклувались один про одного, разом працювали по господарству, займалися благоустроєм будинку, його ремонтом, облаштуванням домашного побуту, обробляли прилеглу земельну ділянку. Після смерті матері та вітчима [PERSON] поховала їх, сплатила за всі ритуальні послуги, встановила надгробні плиті, доглядає могили. Вказане підтверджується актом, наданим заявником. Спадкоємцем майна померлого є заявник, падчерка спадкодавця, [PERSON] , згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України. В шлюбі спадкодавець на день смерті не перебував, дітей не мав. Дружина спадкодавця, мати заявника - [PERSON] , померла [INFO] . Син спадкодавця, брат [PERSON] - [PERSON] , помер [INFO] . Вище вказане підтверджується матеріалами спадкової справи. Заявник звернулася до нотаріуса для отримання спадщини, однак їй було відмовлено через неможливість встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем(а.с.14). Зважаючи на вище вказане, [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Можна зробити висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Такі висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18). За таких обставин, дослідивши всі докази в їх сукупності, суд вважає факт спільного проживання заявника зі спадкодавцем доведеним. Зважаючи на те, що встановлення вищевказаного факту має для заявника юридичне значення і потрібне для подальшого оформлення спадщини, суд вважає за необхідне встановити факт спільного проживання заявника з померлим. На підставі викладеного,

Outcome: approved