Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON] , з посиланням на те, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , який загинув на війні 09 серпня 2022 року. При цьому, останній перебував у шлюбі з [PERSON] , від якого [INFO] у них народився син - [PERSON] .. Після смерті сина внук залишився проживати разом з матір`ю. Після даної трагедії, у неї з відповідачем [PERSON] почалися непорозуміння щодо взяття її участі у вихованні внука, його відвідування, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача стосовно неможливості нормального спілкування з внуком. Всі намагання, з моменту смерті сина, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає, не бажає її присутності та створює обставини, через які вона не може нормально зустрічатися з внуком. Вказане, в тому числі, підтверджується заявою до ВП №5 Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській області за результатами розгляду якої, вбачається, що невістка надала пояснення, за якими дійсно не дозволяє бачитися своєму сину з його бабами [PERSON] та [PERSON] .. Також, про перешкоди в спілкуванні між нею та внуком можуть повідомити і свідки. Після чисельних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, вона вимушена звернутися до суду із даною позовною заявою. Позивач просить зобов`язати [PERSON] не перешкоджати їй брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з внуком [PERSON] , [INFO] ; визначити спосіб її участі у вихованні внука [PERSON] , шляхом встановлення побачень: - \~ \~ \~ \~з 18:00 год. п`ятниці по 18:00 год. неділі кожного першого та третього тижня місяця без присутності матері дитини з правом забирати дитину до місця проживання позивача за адресою [ADDRESS] , в тому числі з ночівлею; - \~ \~ \~ \~11 червня (наступний день після дня народження внука), 28 листопада (день народження позивача), кожного року з 09:00 до 20:00 години з правом перебування дитини за місцем проживання баби за адресою: [ADDRESS] без присутності матері; - \~ \~ \~ \~На шкільних канікулах: в зимові канікули щороку за її місцем проживання впродовж семи календарних днів; влітку - впродовж п`ятнадцяти календарних днів будь-якого місяця літніх канікул за місцем проживання баби чи спільного відпочинку в межах України.- \~ \~ \~ \~У встановлений графік побачень надати можливість позивачу відвідувати з внуком без присутності матері культурно-масові, спортивні, розважальні, оздоровчі заклади, кінотеатри, дитячі кафе та інші заклади харчування, в тому числі поза межами населеного пункту проживання позивача без присутності матері. - \~ \~ \~ \~Надати можливість заявнику безперешкодно відвідувати культурно-масові заходи в дошкільних закладах освіти внука, а в подальшому в школі. - \~ \~ \~ \~Постійного необмеженого спілкування баби з внуком шляхом телефонного та інтернет-зв`язку у зручний для дитини час. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники позовні вимоги підтримали, підтвердили обставини, викладені в позовній заяві. Додатково позивач в судовому засіданні зазначила, що в неї був син, який пішов на війну та 09.08.2022 року під [PERSON] , що поблизу м. Донецьк, загинув в боях. Залишився один його син [PERSON] , тобто її внук. Після смерті сина, вони з відповідачем зробили похорони і остання залишила внука у неї вдома, де вона його доглядала. Внукові було добре в неї вдома, за свою матір він навіть не згадував та не сумував за нею. Після нового 2023 року між нею та відповідачем почалися конфлікти після того, як розпочалася виплата коштів за загиблого на війні сина, з розрахунку, а саме 15000000 грн. на всю сім`ю, з одноразовою виплатою - 750000 грн., а потім по 75000 грн. на кожного члена сім`ї (її, її чоловіка, відповідача та внука [PERSON] ). Відповідач сказала їй, що вона забрала гроші у свого внука, а її сина. Свого внука вона бачила востаннє в червні місяці 2023 року, який її завжди радий бачити та питає чого вона до нього не приходить. У відповідача є ще четверо дітей від попереднього шлюбу, з яких двоє віком 25 і 18 років відповідно проживають з відповідачем, а двоє інших дітей віком 10 і 7 років відповідно проживають з попереднім чоловіком, тобто своїм батьком, і називають дружину останнього своєю матір`ю. Відповідач ніде не працює і ніколи не працювала, бо вважає себе народженою виключно тільки для любові, вона займається [PERSON] , дуже жадібна до грошей, відвідує церкву Свідків [PERSON] і тягне з собою туди свого сина, а її внука. Останнього вона годує лише пельменями та забороняє їй годувати внука приготовленою їжею, різними смаколиками, йогуртами, обіймати його, цілувати, та взагалі спілкуватись з ним. В с. Гейсиха у відповідача друзів не має, вона ні з ким не спілкується. Внук дитячий садок не відвідує, бо відповідач його туди не пускає. На даний час її внуку три роки і три місяці. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, до суду подала відзив на позовну заяву (а. с. 62-64), в якому позовні вимоги визнає частково, а саме в частині права позивача на особисте спілкування з дитиною та участь в її вихованні, яке нею не оспорюється. Вона не створює перешкоди позивачу в побаченнях з дитиною, разом тим наполягає на невтручанні в її особисте життя шляхом узгодження часу спілкування з дитиною та дотриманні правил виховання, що відповідають інтересам дитини, її фізичному та ментальному здоров`ю. У вихованні дитини мають бути єдині правила і вимоги, а поведінка дорослих передбачуваною. Позовні вимоги пред`явлені без врахування трирічного віку дитини, яка через тривалий час відсутності матері (48 годин) може втрачати почуття материнської турботи та впевненості, а як наслідок, - базової довіри до світу. Вимога позивача - «На шкільних канікулах: в зимові канікули щороку за моїм місцем проживання впродовж семи календарних днів; влітку - впродовж п`ятнадцяти календарних днів будь-якого місяця літніх канікул за місцем проживання бабці чи спільного відпочинку в межах України», враховуючи трирічний вік дитини є передчасною. Вимога позивача - «У встановлений графік побачень надати можливість позивачу відвідувати з онуком без присутності матері культурно-масові, спортивні, розважальні, оздоровчі заклади, кінотеатри, дитячі кафе та інші заклади харчування, в тому числі поза межами населеного пункту проживання позивача без присутності матері» є наразі неприйнятною через вказані вище обставини. Вимога: «Надати можливість позивачу безперешкодно відвідувати культурно-масові заходи в дошкільних закладах освіти онука, а в подальшому в школі» не стосується її як відповідача, оскільки це публічні заходи і жодним чином забезпечити можливість їх безперешкодного відвідування позивачем вона не може. Вимога «Постійного необмеженого спілкування баби з внуком шляхом телефонного та інтернет-зв`язку у зручний для дитини час» не може бути реалізованою, оскільки трирічна дитина не має власного телефону тим більше інтернет зв`язку. Водночас «постійне необмежене спілкування» може впливати на психоемоційний стан дитини. Представник третьої особи: Ставищенської селищної ради Даценко В.М. в судовому засіданні пояснив, що проти задоволення позовних вимог частково заперечує, виходячи із слідуючих підстав. При виконавчому комітеті Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області існує комісія з питань захисту прав дитини, на засіданні якої 21.08.2023 року були запрошені [PERSON] та [PERSON] з приводу розгляду питання побачення [PERSON] з внуком [PERSON] .. Проте, на засіданні даної комісії сторонами не було досягнуто спільної згоди щодо способів та часу побачень [PERSON] з внуком. На засідання комісії психолог не залучався, оскільки таке питання ніким не ставилось і це не передбачено. Відтак, вважає, що [PERSON] може бачитись із своїм внуком, але в присутності його матері (за попередньою домовленістю обох сторін), враховуючи малоліття дитини, про що зазначено і у висновку затвердженому рішенням виконавчого комітету Ставищенської селищної ради від 23.08.2023 року №1117. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є пенсіонеркою, проживає в с. Гейсиха Білоцерківського району Київської області по сусідству із домогосподарством позивача уже двадцять останніх років, з якою підтримує дружні стосунки. З відповідачем вона не спілкується. Вона приходила до помешкання [PERSON] із своїм внуком, останній погукав [PERSON] , що є внуком позивача, але того не було на подвір`ї. Її попросила позивач піти з нею до внука, щоб його побачити і це було неодноразово влітку, в цьому році. У [PERSON] постійно закриті ворота та хвіртка, тому на подвір`я її помешкання не можливо потрапити. Іноді вони проходять повз подвір`я [PERSON] з позивачем до сільського кладовища, де похоронений її загиблий на війні син, а на подвір`ї все закрито. В серпні місяці цього року, точної дати не пам`ятає, вона проходила повз домогосподарство [PERSON] і син останньої [PERSON] її побачив та побіг до неї, але [PERSON] забрала сина до будинку та не дала їй поговорити з ним. Позивач є доброю, привітною людиною, її внук любить її, і побачивши, відразу біжить до неї. У позивача внук [PERSON] бував неодноразово вдома і ночував. Він може перебувати у баби постійно без присутності своєї матері. [PERSON] в селі не відвідує дошкільні заклади, оскільки його мати [PERSON] дуже замкнута людина. Позивач та відповідач припинили своє спілкування в липні місяці 2023 року, остання не дозволяє позивачу бачитись з своїм внуком, цілувати його. Загиблий син позивача [PERSON] за життя бував з сином у своєї матері неодноразово, а відповідач не була. Коли загинув син позивача, то її внук був у неї вдома, а [PERSON] не було. Остання проживає із своїм сином [PERSON] в м. Біла Церква Київської області і лише на вихідні дні приїздить в село Гейсиха. Свідок [PERSON] суду показала, що вона зареєстрована та проживає в селі Гейсиха Білоцерківського району Київської області на паралельних з помешканням позивача вулицях та підтримує з нею добросусідські стосунки. З відповідачем вона проживає по сусідству, але з нею не спілкується, бо та ні з ким не спілкується. [PERSON] не дозволяла і не дозволяє позивачу бачитись та спілкуватись із своїм внуком, хоч останній фактично виріс вдома у своєї бабусі, тобто у позивача. Після смерті на війні сина позивача, відповідач перестала проживати та бувати із сином у позивача вдома та не відпускає сина [PERSON] до його баби. Хоч раніше вони жили в позивача і по два, і по три тижні поспіль. Можливо, на цю обставину вплинули гроші, що виплачуються, в зв`язку із смертю сина позивача. Внук завжди радий бабі, він бігає, сміється, веселий, а коли баби не має, то його на подвір`ї не чути. Позивач добра, спокійна людина. Здебільшого відповідач проживає в м. Біла Церква Київської області, винаймає квартиру, а в село приїздить коли їй захочеться, то на тиждень, то на кілька днів, вона ніде не працює і казала колись, що створена для любові, а не для роботи. Свідок [PERSON] суду показала, що вона проживає в селі Гейсиха Білоцерківського району Київської області та має добрі стосунки з позивачем, вони проживають на паралельних вулицях. З відповідачем вона проживає по сусідству на одній вулиці через три хати, але з нею не спілкується. Остання ні з ким не вітається при зустрічі, не привітна та ні з ким в селі не спілкується. Вона втікає в своє подвір`я з дитиною, а її дитина є балакучою, любить своїх бабусь, серед яких є і позивач, а їх до дитини відповідач не пускає. Коли був живий син позивача [PERSON] , то він приїздив до матері з своїм сином на два три тижні, був внук у позивача і сам досить довгий час, а [PERSON] не було. Після смерті [PERSON] у позивача з відповідачем почалися конфлікти. Остання припинила відпускати внука до позивача та залишати в неї ночувати. Відповідач приїздить в село Гейсиха кілька разів на місяць з міста Біла Церква, вона ніде не працює та відмовилась працювати в селі Гейсиха в місцевому ПСП «Гейсиське» і щоб її син [PERSON] відвідував сільський дитсадок. В цьому році вона не бачила, щоб позивач гуляла із своїм внуком, це було востаннє в минулому році. Свідок [PERSON] суду показала, що вона проживає в селі Гейсиха Білоцерківського району Київської області, є матір`ю позивача та перебуває з останнього в добрих родинних стосунках. В цьому році відповідач почала отримувати грошові кошти, в зв`язку із загибеллю на війні її внука [PERSON] і стосунки у неї з позивачем погіршилися. Вона не розуміє, що відповідач хоче і чого добивається. Остання також не допускає і її до правнука [PERSON] . Раніше правнук [PERSON] жив у неї два місяці, але було це ще за життя покійного її внука [PERSON] . Останній дозволив їй приходити до них додому в селі, а коли він на війні загинув, то відповідач перестала її пускати до них на подвір`я, щоб побачити та поспілкуватись із правнуком [PERSON] . Останній любить її, радів коли вона приходила до них додому та питав, чи вона ще прийде до них. [PERSON] каже їй, щоб вона до них більше не приходила, бо не хоче. Ворота та хвіртка на подвір`я помешкання [PERSON] замикані. Також і позивача відповідач не пускає до дитини і не дає їм дитину доглядати. В минулому році правнук [PERSON] три тижні був у неї вдома сам без своєї матері [PERSON] , потім він був у позивача місяць також без матері, але все це було ще за життя загиблого [PERSON] . У них бабів [PERSON] дуже добре і без матері [PERSON] .. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи позивача та її представників, враховуючи доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, заслухавши представника третьої особи Ставищенської селищної ради Даценка В.М., допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , який загинув на війні 09 серпня 2022 року, що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 11), витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а. с. 16), свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 12). [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , від даного шлюбу [INFO] у них народився син - [PERSON] , що підтверджується копіями витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (а. с. 13) та свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 14). Після даної трагедії, у сторін почалися непорозуміння щодо прийняття участі позивача у вихованні внука, його відвідування, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача стосовно неможливості їй нормального спілкування з внуком. Вказане підтверджується показами свідків допитаних в судовому засіданні по справі, заявою до ВП №5 Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській області та результатами розгляду даної заяви (а. с. 17-19), відповідно до якого вбачається, що [PERSON] надала пояснення, за яким дійсно не дозволяє бачитися своєму сину з його бабами [PERSON] та [PERSON] , так як вона вважає їх поганими людьми, вони вчать її сина поганих звичок, налаштовують проти неї та зводять на неї наклепи. Рішенням Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 23 серпня 2023 року за №1117 „Про затвердження висновку щодо розв`язання спору за позовними вимогами про усунення перешкод у спілкуванні та виховання дитини (а. с. 59) та висновком щодо розв`язання спору за позовними вимогами про усунення перешкод у здійсненні бабою своїх прав, щодо виховання і спілкування з онуком (а. с. 60-61), встановлено дні та години побачень [PERSON] з малолітнім внуком [PERSON] : перша, третя субота-неділя місяця з 10.00 години до 16.00 години суботи, та з 10.00 до 16.00 години неділі через тиждень у присутності матері (за попередньою домовленістю обох сторін); надано [PERSON] , [PERSON] право змінювати порядок побачень з дитиною за їх взаємною згодою; [PERSON] не перешкоджати побаченням [PERSON] з малолітнім внуком [PERSON] .. Позивачка [PERSON] проживає в с. Гейсиха Білоцерківського району Київської області, позитивно характрезується за місцем проживання та роботи, працює в ПСП „Гейсиське, має у власності части житлового будинку, проживає із співмешканцем [PERSON] , з яким ведуть господарство, до лікарів нарколога та психіатра не зверталась, до кримінальної відповідальності не притягувалась, у розшуку не перебуває (а. с. 20-27). Стаття 19 СК України\~встановлює, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Враховуючи з`ясовані обставини справи в їх сукупності, суд не в повній мірі погоджується із висновком щодо розв`язання спору за позовними вимогами про усунення перешкод у здійсненні бабою своїх прав, щодо виховання і спілкування з онуком (а. с. 60-61), що затверджений рішенням Ставищенської селищної ради від 23 серпня 2023 року за №1117 (а. с. 59), оскільки зазначений висновок та рішення, яким він затверджений, не в повній мірі вмотивовані, прийняті без врахування всіх фактичних обставин, що в кінцевому результаті суперечить інтересам дитини. Позивач у судовому засіданні зазначив, що відповідачем відкрито не виконуються вищевказані рішення та висновок, а тому вона звернулася до суду із позовом і просить відповідача не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною. Під час судового розгляду у справі були частково підтверджені факти створення перешкод у спілкуванні позивача з дитиною, що підтверджується заявою до ВП № 5 Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській області та результатами розгляду даної заяви (а. с. 17-19) та показами свідків, а тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HANTv. UKRAINЕ, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. За ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У положеннях частини 2, 3 статті 157 СК України зазначено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Згідно до ч. 1 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Водночас, відповідно до статті 257 Сімейного кодексу України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. У свою чергу, батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. У разі виникнення таких перешкод, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. У статті 263 СК України зазначено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього ж Кодексу. В ч. 2 ст. 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 308/9575/18 (провадження № 61-5102св20) вказано, що: "системний аналіз норм Сімейного Кодексу України дає підстави вважати, що баба має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати їй спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відносини між сторонами емоційно напружені, а тому особисті конфлікти між сторонами та спосіб участі баби у вихованні малолітнього сина не повинні порушувати інтереси саме дитини. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право баби на спілкування із неповнолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про спілкування баби з дитиною, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало її побачення з дитиною у присутності інших осіб, судом не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять. Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи її виховання не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, та беручи до уваги з`ясовані в судовому засіданні всі фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог. Приймаючи рішення у справі, судом враховано, що позивач має усі умови для спілкування з дитиною, працює, про місцю проживання та роботи характеризується позитивно, тому відсутні підстави для позбавлення її права на спілкування з дитиною. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють можливості позивача регулярно спілкуватися із внуком та брати участь у його вихованні, суд, враховуючи вік дитини, особливості розвитку дитини в такому віці, які обумовлені характером та тривалістю його відносин, чуттєво - емоційного зв`язку з родиною, в якій він проживає, вважає за можливе визначити спосіб участі позивача у вихованні внука, шляхом встановлення наступного графіку спілкування баби з дитиною: перша, третя субота-неділя місяця з 10.00 години до 16.00 години суботи, та з 10.00 до 16.00 години неділі через тиждень без присутності матері дитини з правом забирати дитину до місця проживання позивача за адресою [ADDRESS] ; 11 червня (наступний день після народження онука [PERSON] ), [INFO] (день народження позивача [PERSON] ), кожного року з 10:00 до 20:00 години з правом перебування дитини за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] без присутності матері; у встановлений графік побачень надати можливість [PERSON] відвідувати з онуком [PERSON] без присутності матері культурно-масові, спортивні, розважальні, оздоровчі заклади, кінотеатри, дитячі кафе та інші заклади харчування, в тому числі поза межами населеного пункту проживання позивача без присутності матері; надати можливість [PERSON] безперешкодно відвідувати культурно-масові заходи в дошкільних закладах освіти онука [PERSON] , а в подальшому і в школі; надати можливість [PERSON] постійно необмежено спілкуватися з внуком шляхом телефонного та інтернет-зв`язку у зручний для дитини час, що також відповідатиме принципу «найкращих інтересів дитини», який є пріоритетним при вирішенні цієї справи, а в задоволенні решти частини позовних вимог слід відмовити. Згідно з частиною першою\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати, понесені\~позивачем\~ [PERSON] у зв`язку з частковим задоволенням позову становлять 536,80 грн. - (1073,60 / 2). На підставі викладеного,

Outcome: partial