Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її дідусь [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі: на земельну ділянку загальною площею 2,55 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія Р3 №743610 від 25.12.2002 р, та земельну ділянку загальною площею 1,46 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Низівської селищної ради Сумського району Сумської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія Р3 №723040 від 27.12.2002 р. В установлений законом строк [PERSON] не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки гадала, що існування заповіту не обмежує її в часі. На даний час позивачка просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки строк вона пропустила з поважних причин. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява, в якій він вимоги підтримала та просила проводити розгляд справи без їх участі. Представник Садівської сільської ради Сумського району до суду також не з`явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку загальною площею 2,55 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія Р3 №743610 від 25.12.2002 р, та земельну ділянку загальною площею 1,46 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Низівської селищної ради Сумського району Сумської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія Р3 №723040 від 27.12.2002 р. (а.с. 9-10). Відповідно до заповіту, складеного [PERSON] 14 січня 2008 року, посвідченого секретарем Низівської селищної ради Сумського району та зареєстрованого в реєстрі за № 35, він своє майно заповідав [PERSON] (а.с. 13). Згідно свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] остання змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 16). 08.08.2023 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. з приводу прийняття спадщини, але відповідно до постанови від 08.08.2023 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, роз`яснено, що вона пропустила строк для прийняття спадщини (а.с. 17). Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу. Зі змісту заповіту вбачається, що спадкодавець [PERSON] зробив розпорядження щодо належного йому майна, яке заповідав [PERSON] . Заповіт підписаний власноруч заповідачем (а.с. 13). Проте, [PERSON] не встигла вчасно звернутися до нотаріуса, оскільки після повномасштабного вторгнення вона виїхала за межі України і тривалий час знаходилася за кордоном. Строк для прийняття спадщини закінчився. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. У разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини спадкоємці звертаються до суду. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини із поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України в п. 24 своєї постанови від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування роз`яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. За наведених обставин суд вважає, що позивачкою строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, а тому відповідно до ст. 1272 ЦК України їй необхідно визначити додатковий строк в один місяць, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved