Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

До Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі ухвали Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19.07.2023 року про передачу справи на розгляд за територіальною підсудністю, надійшла відповідна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою. На підтвердження позовних вимог позивач вказав, що 01 лютого 2022 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 15 000,00 грн., що підтверджується борговою розпискою. Відповідач зобов`язався повернути грошові кошти у строк до 01.03.2022 року. Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, грошові кошти у передбачений договором строк не повернув, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 15000,00 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.08.2023 року вищевказана позовна заява залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків. Ухвалою суду від 31.08.2023 року справу відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, в позові просив справу розглянути у його відсутність, підтримуючи позовні вимоги та наполягаючи на їх задоволенні, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду\~справи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву (заперечень) на позовну заяву, клопотань до суду не подав. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, за згодою позивача, вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку\~ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився,\~не подав відзив. Крім того, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи в спрощеному позовному провадженні, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 01.02.2022 року [PERSON] було власноручно написано розписку про те, що він взяв у борг у [PERSON] кошти у сумі 15\~000,00 грн. строком на один місяць, зобов`язуючись повернути до 01.03.2022 року, . Вищевказана розписка написана власноручно та підписана відповідачем, у присутності свідка, отже між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики, що свідчать про укладення такого договору відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України. Оригінал розписки під час розгляду справи був наданий позивачем та оглянутий судом. Жодних доказів щодо виконання взятого [PERSON] на себе зобов`язання та повернення вищевказаних грошових коштів позивачу стороною відповідача суду не було надано. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст.\~1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Як слідує зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 527 ЦК України, передбачено зобов`язання боржника виконати свій обов`язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов`язанні вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Статтею 545 ЦК України\~визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, така позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа №6-63цс13). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №723/304/16-ц зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Також суд враховує, що у постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі №206/6401/18 зазначено, що: «на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини в результаті укладеного між ними договору позики оформленого шляхом складання розписки від 01 лютого 2022 року, однак відповідач на цей час не виконав свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів позивачу. Також, судом враховується, що жодним чином заявлені позовні вимоги не спростовані відповідачем, на підставі чого суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог заявлених позивачем. Згідно із ч. 1 ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із вищезазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати у справі в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved