Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди для вільного пересування по дорозі на [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] здійснити демонтаж даху бесідки за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] встановити ринви для відводу води на дах бесідки за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтовування позову вказує на те, що вона проживає на [ADDRESS] . Як особа, що постійно проживає за вищевказаним адресом, стверджує, що на сусідній земельній ділянці у [ADDRESS] збудовано бесідку, дах із якої незаконно виступає на землі загального користування. Тобто, він, вийшовши за межі власної земельної ділянки, самовільно спорудив дах бесідки на землі колективної власності. Мати позивачки, [PERSON] звернувся до Підберізцівської сільської ради Львівського району Львівської області із проханням усунути незручності, які позивач та її мати одержують внаслідок порушення сусідом нашого права колективної власності. У листі-відповіді № 74 від 24.01.2023 р. заступник сільського голови Підберізцівської сільської ради Львівського району Львівської області п. Роман Кушнерик підтвердив факт створення сусідом позивачки - [PERSON] перешкод у користуванні землею колективної власності. А саме п. [PERSON] повідомив, що при обстеженні суміжної ділянки встановлено, що дах бесідки дійсно виступає за межі земельної ділянки, а вода з даху стікає на проїзджу частину [ADDRESS] , що створює незручності для жителів сусідніх господарств. За результатами обстеження, суміжного землекористувача зобов`язано усунути порушення шляхом часткового демонтажу даху та встановлення ринви для відводу води. Звертаємо увагу суду на те, що зараз позивач та її мати не можуть вільно пересуватися по дорозі на вул. Шевченка: по-перше, постійний стік води з даху бесідки знищив дорогу, утворивши у ній рови та ями, а взимку - кригу; по-друге, частина даху бесідки унеможливлює пересування великогабаритних автомобілів, вантажівок та автобусів по цій дорозі. Тим самим здійснено свавільне втручання у сферу особистого життя та порушено права позивачки. Не будучи власником земельної ділянки, де прокладено дорогу між земельними паями, сусід [PERSON] не має право зводити на ній будівлі та споруди відповідно до ст. 375 ЦК України. На підставі наведеного, просить позов задоволити. Ухвалою від 25.07.2023 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 06.09.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просила суд позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, будучи належним чином повідомленою про місце та час судового розгляду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 325722233 від 14.03.2023 року вбачається, що житловий будинок загальною площею 87, 5 кв. м., житловою площею 70, 7 кв. м., що розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до відповіді заступника сільського голови Підберізцівської сільської ради Львівського району Львівської області № 74 від 24.01.2023 року вбачається, що Підберізцівською сільською радою, з виїздом на місце розглянуто звернення [PERSON] стосовно незаконного, як на її думку будівництва, на сусідній земельній ділянці бесідки, дах із якої частково виступає на землі загального користування ( [ADDRESS] ) та проникнення гілок із сусідньої земельної ділянки на [PERSON] що створює незручності у використанні присадибної ділянки. Вказаною відповіддю було повідомлено, що при обстеженні суміжної ділянки встановлено, що факти викладені у зверненні підтвердилися частково, зокрема що дах бесідки дійсно виступає за межі земельної ділянки, а вода з даху стікає на проїзджу частину [ADDRESS] , що створює незручності для жителів сусідніх домогосподарств. За результатами обстеження, суміжного землекористувача зобов`язано усунути порушення шляхом часткового демонтажу даху та встановлення ринви для відводу води. Що стосується гілок дерев які проникають на [PERSON] земельну ділянку, то згідно із статтею 105 Земельного кодексу України «Наслідки проникнення на земельну ділянку гілок і коренів дерев»,, у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені та гілки дерев і кущів які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 41\~Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч. 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статей 321, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, а припинення права власності можливе лише з підстав, передбачених ст. 346 ЦК України. У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7роз`яснено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. За змістом статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. На підтвердження своїх вимог позивачем було подано суду лише відповідь заступника сільського голови та витяг з Державного реєстру речових прав, однак з вказаних доказів неможливо встановити про наявність перешкод для вільного пересування по дорозі на [ADDRESS] , яка надана матері позивачки - [PERSON] . Таким чином, суду не доведено, що відповідачем у справі збудовану бесідку, дах із якої незаконно виступає на землі загального користування. Будь-яких доказів наявності обставин, яким позивач обґрунтовує факти, що є підставою даного позову, які б існували станом на час звернення до суду із таким позовом суду не представлено. Позивачка посилається про порушення права колективної власності, однак суду не надано доказів того, що вона є співласником житлового будинку та/або земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , яка є сусідньою до ділянки відповідачки. Таким чином, не додано до позовної заяви доказів на підтвердження того, що саме право позивачки порушене. Згідно з ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ч.1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом не здобуто та позивачем не представлено доказів того, що відповідач чинить перешкоди у вільному пересуванні по дорозі на [ADDRESS] , зокрема, шляхом демонтажу даху бесідки та встановлення ринви для відводу води на дах бесідки за адресою [ADDRESS] , а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Враховуючи наведене, а також те, що права власника будинку за адресою [ADDRESS] , на що посилається позивачка у доводах позовної заяви, ніяким чином не порушуються, оскільки суду не надано жодного доказу на підтвердження цього, суд приходить до висновку про відсутність необхідності застосування такої крайньої міри як демонтаж самовільної прибудови, а саме даху бесідки. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. На підтвердження позовних вимог позивач не покликається на належні та допустимі докази у справі, зокрема не надає суду план території власної земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, не конкретизує кадастровий номер земельної ділянки, де слід здійснити демонтаж даху бесідки та встановити ринви для відводу води на дах бесідки, на підтвердження вказаних порушень не надає суду висновків експерта. Додатково слід зазначити, що суд не володіє спеціальними знаннями для дослідження території земельної ділянки щоб встановити обставини справи. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов необґрунтований, та не є підтверджений жодними доказами. Таким чином, виходячи із суті та змісту заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed