Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

Позивач звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» (далі - ТОВ «Пологовий будинок «Лелека») про стягнення коштів, в якому просила стягнути з відповідача на її користь грошову суму у розмірі 82 839,00 грн., яка складається із: авансового платежу, сплаченого за Попереднім договором № 170П/07/2021 від 30.07.2021 у сумі 63 739,00 грн.; платежу, сплаченого за Додатковою угодою № 1 до Договору про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів від 26.01.2022 у сумі 19 100,00 грн., а також судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 30.07.2021 між нею та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» був укладений Попередній договір № 170П/07/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт» (далі - Попередній договір), відповідно до умов якого відповідач (медичний заклад) зобов`язався надати позивачу кваліфіковану медичну допомогу, яка полягає у ведення пологів пацієнта в обсязі та на умовах, передбачених Договором та Додатками до нього, у відповідності з існуючими стандартами медичної допомоги. На виконання умов Попереднього договору позивачкою 30.07.2021 було сплачено авансовий платіж у розмірі 63 739,00 грн. 26.01.2022 між [PERSON] та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» був укладений Договір № 74Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт», відповідно до умов якого відповідач (медичний заклад) зобов`язався надати позивачу кваліфіковану медичну допомогу, яка полягає у ведення пологів пацієнта в обсязі та на умовах, передбачених Договором та Додатками до нього, у відповідності з існуючими стандартами медичної допомоги. Вартість медичної допомоги за Договором № 74Р/01/2022 від 26.01.2022 була сплачена позивачем у якості авансового платежу за Попереднім договором. Крім того, 26.01.2022 [PERSON] уклала з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» Додаткову угоду № 1 до Договору ведення пологів, за умовами якої медичний заклад, за побажанням пацієнта, повинен був призначити лікаря [PERSON] для індивідуального проведення пологів. Послуги за вказаною Додатковою угодою були сплачені позивачем 26.01.2022, що підтверджується чеком № 46699 від 26.01.2022. У зв`язку з воєнними діями, позивач була змушена виїхати за межі м. Києва та нею було обрано інший медичний заклад для народження дитини, тож відповідно [PERSON] не мала змоги скористатися послугами відповідача, жодних послуг, передбачених укладеними договорами, від ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» позивач не отримувала. 05.05.2023 представником позивача на юридичну адресу ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» було направлено заяву-письмове повідомлення про припинення дії договорів та вимогу щодо повернення сплачених грошових коштів, яка була отримана відповідачем 10.05.2023. До теперішнього часу відповідачем сплачені кошти не повернуто, незважаючи на неодноразові звернення позивача, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти на загальну суму 82839 грн. за Попереднім Договором від 30.07.2021 та Додатковою угодою № 1 від 26.01.2022, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1275,24 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. Ухвалою суду від 07.06.2023 по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 14.08.2023 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Зазначив, що 30.07.2021 між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та позивачем було укладено Договір № 317В/07/2021 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) Пакет «Максимальна турбота» з 6-13 тижнів - до пологів (одноплідна вагітність). Так, у відповідності до п. 2.1 Договору спостереження медичний заклад взяв на себе зобов`язання щодо надання пацієнту медичної допомоги, яка полягає у проведенні циклу амбулаторного обстеження вагітності пацієнта згідно діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я та стандартів медичної допомоги з амбулаторного спостереження вагітності, затверджених в Медичному закладі. Відповідно до умов вказаного договору позивачем було сплачено на користь відповідача кошти у розмірі 44 685,00грн., що складається з: основної суми договору спостереження - 42 885,00 грн.; страхового платежу - 1800,00 грн. При цьому, сума страхового платежу згідно Договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби № 7619/999/318/210001943 від 30.07.2021 сплачена на користь страховика - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». За час спостереження вагітності позивачем було використано послуги у повному обсязі. Крім того, 26.01.2022 між [PERSON] та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» був укладений Договір № 74Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт». Так, у відповідності до п.2.1 Договору ведення медичний заклад приймає на себе зобов`язання надати пацієнту кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів пацієнта, на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов`язкових протоколів і стандартів медичної допомоги та стандартів і протоколів прийнятих в Медичному закладі, в обсязі та на умовах, передбачених договором та додатками до нього, а пацієнт зобов`язується прийняти медичну допомогу за даним договором та забезпечити її оплату у строк та спосіб, визначені даним договором. Відповідно до умов вказаного договору платником, якого визначила позивач, було сплачено на користь відповідача кошти у розмірі 63 739,00 грн., що складається з: основної суми договору ведення 61 939,00 грн.; страхового платежу - 1 800,00 грн. При цьому, сума страхового платежу згідно Договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби № 7619/999/318/210003616 від 26.01.2022 сплачена на користь страховика - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». 26.01.2022 між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору ведення пологів, відповідно до якої було сплачено вартість послуг на суму 19 100,00 грн. Введення воєнного стану в Україні стало обставиною непереборної сили для ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та таким, що унеможливлює виконання своїх обов`язків перед позивачем за договором ведення, оскільки будівля пологового будинку зазнала обстрілів та значних пошкоджень від російських окупантів. З 06.03.2022 ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», у зв`язку з введенням активних бойових дій біля пологового будинку та пошкодженням будівлі, було вимушене призупинити свою роботу до 01.09.2022. З урахуванням наведеного, а також того факту, що позивач не зверталась до ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», у відповідності до п. 1.1. попереднього договору стосовно основного договору, надати послугу не уявлялось можливим. При цьому п. 6.4. передбачено, що сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання цього договору у разі виникнення особливих обставин з об`єктивних причин (форс-мажорні обставини), які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки. До таких обставин віднесено, зокрема, війну та воєнні дії. Вважав, що з огляду на дію воєнного стану на території України, що є форс-мажорними обставинами, зобов`язання сторін продовжуються на цей період, а тому, у позивача відсутні підстави для захисту порушеного права у судовому порядку. Також просив зменшити розмір правничої допомоги, яку просить стягнути позивач, до 3000,00 грн., оскільки вважає, що розмір витрат, визначених позивачем є завищеним та не відповідає складності справи. 29.08.2023 до суду надійшло письмове клопотання від представника відповідача про зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу. 23.10.2023 від представника позивача на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення, у яких, серед іншого, представник позивача окрім заборгованості за ненадані медичні послуги у розмірі 82839 грн. просила стягнути з відповідача три проценти річних у сумі 4 339,31 грн. та інфляційні втрати у розмірі 27 443,66 грн. Також вказала про те, що відповідачем не доведено, що кошти у сумі 1800 грн. у подальшому були перераховані ним на користь страхової компанія, а отже з відповідача підлягає стягненню сума боргу з урахуванням вказаної суми страхового платежу. Також зазначила, що відповідачем не обгрунтовано підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Представник відповідача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності з урахуванням позиції, викладеної у відзиві на позовну заяву. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Даний принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Судом встановлено, що 30.07.2021 між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та [PERSON] був укладений Попередній договір № 170П/07/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт», відповідно до умов якого сторони прийняли на себе зобов`язання у термін з 32 до 34 тижня вагітності позивача укласти Договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність), Пакет «Комфорт», на умовах якого позивач могла отримати від медичного закладу кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів, на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов`язкових протоколів і стандартів медичної допомоги та стандартів і протоколів прийнятих в Медичному закладі, в обсязі та на умовах, передбачених договором та додатками до нього. Згідно з п. 1.4 Попереднього договору позивач здійснила на користь відповідача авансовий платіж у розмірі 63 739,00 грн. Вказана сума, згідно положення п. 1.4 Попереднього договору, дорівнює ціні/вартості послуг відповідача за Основним договором. Пунктом 1.6 Попереднього договору передбачено, що грошові кошти, сплачені пацієнтом у якості Авансового платежу за Попереднім договором зараховується в рахунок оплати ціни послуг відповідача за Основним договором. 26.01.2022 між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та позивачем було укладено Договір № 74Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт», п. 2.1 якого передбачено, що медичний заклад приймає на себе зобов`язання надати пацієнту кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів пацієнта, на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов`язкових протоколів і стандартів медичної допомоги та стандартів і протоколів прийнятих в Медичному закладі, в обсязі та на умовах, передбачених договором та додатками до нього, а пацієнт зобов`язується прийняти медичну допомогу за даним договором та забезпечити її оплату у строк та спосіб, визначені даним договором. Відповідно до п. 8.1 Договору вартість послуг становить 63 739,00 грн., яка відповідно до п. 8.4 сплачена пацієнтом в якості Авансового платежу за Попереднім договором № 170П/07/2021 від 30.07.2021. Крім того, 30.07.2021 між [PERSON] та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», в особі агента ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», укладено Договір добровільного медичного страхування № 7619/999/318/210001943, відповідно до умов якого позивач застрахувалась на випадок настання страхових випадків, передбачених договором, сума страхового платежу - 1 800,00 грн.; вигодонабувачем визначено страхувальника; строк дії договору - до 25.01.2022. Згідно з рахунком-фактурою № 61904 від 30.07.2021 вартість послуги «родопоміч через природні родові шляхи при одно плодовій вагітності з урахуванням знижки складає 61 939,00 грн., сума страхового платежу «Безпечні пологи розширена» складає 1 800,00 грн., всього 63 739,00 грн. Вказана сума на рахунок ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» була сплачена позивачем, що підтверджується відповідною відміткою на рахунку-фактурі. Крім того, 26.01.2022 [PERSON] уклала з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» Додаткову угоду № 1 до Договору ведення пологів, за умовами якої медичний заклад, за побажанням пацієнта, повинен був призначити лікаря [PERSON] для індивідуального проведення пологів. Послуги за вказаною Додатковою угодою були сплачені 26.01.2022, що підтверджується чеком № 46699 від 26.01.2022. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч. 1 ст. 2 ЦПК України). У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено та який діє на день ухвалення рішення. У наданому листі Торгово-Промислової палати України від 28 лютого 2022 року за № 2024/02.0-7.1 вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору. За змістом ст. 509, ч. 3 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості та виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 598, 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Як було встановлено судом та не заперечувалось сторонами у справі, 26.01.2022 між сторонами було укладено договір про надання медичних послуг. Вказані послуги були оплачені позивачем у повному обсязі. У той же час, суд приймає до уваги, що вартість послуг, визначена п. 8.1 Договору № 74Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт», включає в себе: основну суму договору ведення 61 939,00 грн. та страховий платіж - 1 800,00 грн., передбачений Договором добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби № 7619/999/318/210001943 від 30.07.2021, сплачений на користь страховика - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Відповідно до ст. 10 Закону України «Про страхування» страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов`язаний внести страховику згідно з договором страхування. Як вбачається з Договору добровільного медичного страхування № 7619/999/318/210003616 від 26.01.2022, ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» виступає страховим агентом, який відповідно ст.15 Закону України «Про страхування» є юридичні особи, яка діє від імені та за дорученням страховика і виконує частину його страхової діяльності, а саме: укладає договори страхування, одержує страхові платежі, виконує роботи, пов`язані із здійсненням страхових виплат та страхових відшкодувань. Страхові агенти є представниками страховика і діють в його інтересах за винагороду на підставі договору доручення із страховиком. Таким чином, фактично вартість медичних послуг за основним договором № 74Р/01/2022, які були сплачені позивачем на користь відповідача, складає 61 939,00 грн. Проте, відповідач не виконав умови Договору № 74Р/01/2022 від 26.01.2022, медичні послуги позивачу не надав. Згідно з п. 10.1 Договору, він може бути достроково припинений з ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу із зазначенням причин розірвання Договору. В такому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання повідомлення пацієнта, при цьому, пацієнту, на його вимогу, повертається сплачена за Договором сума вартості Договору, за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги. У разі розірвання Договору до закінчення терміну його дії за ініціативою пацієнта або медичного закладу, а також внаслідок медичних показань, що свідчать про недоцільність або неможливість надання подальшої медичної допомоги, пацієнту протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту розірвання/припинення Договору повертається сплачена за договором сума вартості медичної допомоги, за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги. Крім того, передбачено, що дія договору припиняється також у разі, якщо неможливість виконати Договір медичним закладом виникла з вини пацієнта (пацієнт провів пологи в іншому лікувальному закладі або місці). В такому випадку пацієнту, на його вимогу, повертається сплачена за Договором сума вартості Договору, за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги. 05.05.2023 представником позивача направлено на адресу ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» вимогу про повернення грошових коштів, оскільки медичні послуги їй надані не були і дитину вона народжувала в іншому пологовому будинку. Вказаний лист був отриманий відповідачем 10.05.2023, проте грошові кошти до теперішнього часу позивачу не повернуто. У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Таким чином, форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін та неможливість виконання договірних зобов`язань особа повинна підтверджувати документально в залежності від її дійсних обставин, що унеможливлює виконання на підставі вимог законодавства. Надаючи оцінку аргументам відповідача щодо причин невиконання умов договору, суд погоджується із тим, що таке невиконання могло бути наслідком поважних та навіть об`єктивних причин, як ведення бойових дій та військова агресія проти України з боку російської федерації. Суд також враховує, що такі обставини офіційно визнані форс-мажорними (непереборними обставинами), які сторони не могли передбачити. Проте, суд зазначає, що обставини непереборної сили, відповідно до статті 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення. Наявність форс-мажорних обставин у відповідача не позбавляє позивача права на повернення сплачених нею грошових коштів з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зазначає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, заявлених позивачем, вважає припиненими зобов`язання сторін за укладеним договором, у зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню та з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» підлягають стягненню на користь позивача грошові кошти у сумі 81 039,00 грн., сплачені за Попереднім договором № 170П/07/2021 від 30.07.2021, що є вартістю медичної допомоги, передбаченої Договором № 74Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт» від 26.01.2022 у розмірі 61 939,00 грн., тобто сума за відрахуванням суми тстрахового платежу у розмірі 1 800,00 грн.), а також грошові кошти, сплачені позивачем за Додатковою угодою № 1 до Договору ведення пологів у сумі 19 100,00 грн. У той же час, вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних у сумі 4 339,31 грн. та інфляційних втрат - 27 443,66 грн., зазначені у письмових поясненнях, які надійшли до суду 23.10.2023, задоволенню не підлягають, оскільки нормами діючого цивільного процесуального законодавства не передбачено збільшення позовних вимог або зміну предмету позову у спосіб подання до суду письмових пояснень. Позивачем у позові взагалі не заявлялася вимога про стягнення з відповідача в порядку ст. 625 ЦК України трьох процентів річних та інфляційних, заяви про зміну предмету позову або про збільшення позовних вимог у передбачений ст. 49 ЦПК України спосіб позивачем та її представником не подавалися, відповідні розхрахунки вказаних сум у матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 №13-рп/2000, від 30.09.2009 №23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно із ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що 17.04.2023 між [PERSON] та Адвокатським бюро «Горецький і партнери» укладено Договір про надання правової допомоги № 23/0706, відповідно до умов якого Адвокатське бюро зобов`язується надати допомогу при подачі позову про стягнення з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» грошових коштів за невиконання зобов`язання. Пунктом 3.2 вказаного договору передбачено, що розмір гонорару, який клієнт має сплатити Адвокатському бюро та порядок його сплати встановлюється в Додатковій угоді №1 до Договору. Відповідно до п. 1.1 Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правової допомоги № 23/0706 від 17.04.2023 розмір гонорару складає 8 000,00 грн. Вказана сума підтверджується Звітом № 1 про виконану роботу (надані послуги), рахунком-фактурою № 1 від 16.08.2023; Актом №1 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 17.08.2023 та Звітом № 2 (Доповненим) про виконану роботу та витрачений час (7 годин). Положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи. Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При цьому, суд також враховує висновки, викладені у постанові Верховного суду від 01.02.2023 року у справі № 160/19098/21, відповідно до яких суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial