Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Мотивуючи свою заяву тим, що вона з перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2012 року по 26 березня 2014 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з нею. З січня 2013 року батько дитини проживає окремо та з цього часу жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує. З 26.03.2013 року за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу, відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання доньки, станом на жовтень 2022 року заборгованість по аліментам складає 175 035, 96 грн.. Всі питання щодо виховання доньки вирішуються позивачем самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному забезпеченні позивачки, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не відвідує її вдома. Оскільки відповідач не виконує батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не готує її до самостійного життя, вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 20.07.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка в судове засідання призначене на 16.10.2023 року не з`явилася, в матеріалах справи міститься її письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. В судовому засіданні 18.09.2023 року позивачка була допитана в якості свідка та пояснила суду , що відповідач у справі не приймав участі у вихованні дитини, вихованням і піклуванням за донькою здійснювалося нею та її батьками, тобто бабусею і дідусем. На час звернення до суду донька із своїм батьком не бачилась та не спілкувалась. [PERSON] не приймав участі у фінансовій допомозі на утримання дитини, подарунків не дарив, на свята не завилявся. В якості свідка в судому засіданні 18.09.2023 року було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які кожен окремо, суду пояснили, що відповідач не піклувався своєю донькою, в її розвитку участі не брав, допомоги не надавав, та зі своїм батьком дитина ніколи не спілкувалася, знає його лише по фотознімках, вихованням житини займається позивачка та її батьки. В судовому засіданні малолітня [PERSON] , суду зазначила, що вона не знає свого біологічного батька, не спілкувалася з ним та бачила його лише на фотографіях. Відповідач в судове засідання не з`явився, вважається повідомленими належним чином про день, час та місце судового засідання, причини неявки суд не повідомив, правом відзиву на позовну заяву не скористався, будь - яких клопотань на адресу суду від нього не надходило. Представник третьої особи ВИКОНКОМУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ В ОСОБІ ОРГАНУ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про день, час та місце судового засідання, надали висновок щодо позбавлення батьківських прав, та просили справу розглянути без їх участі. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» відображено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, І судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2012 року, який розірваний рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2014 року (а.с.14-15 Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , матір`ю дитини є позивачка - [PERSON] , батьком - відповідач [PERSON] , що підтверджується долученим до матеріалів справи свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , що видане ЖОВТНЕВИМ ВІДДІЛОМ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ РЕЄСТРАЦІЙНОЇ СЛУЖБИ КРИВОРІЗЬКОГО МІСЬКОГО УПРАВЛІННЯ ЮСТИЦІЇ У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ 14 березня 2013 року (а.с.16) Як вбачається з рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2014 року, після розірвання шлюбу [PERSON] змінено прізвище на дошлюбне - [PERSON] (а.с.15). [PERSON] 03.11.2022 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.13). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача [PERSON] .. На підставі вказаного рішення 14.02.2014 року видано виконавчий лист з виконання рішення суду про стягнення аліментів ( а.с. 17). З виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області № 2/212/2140/13 про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі частини всіх видів доходів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , 16.03.2015 року відкрито виконавче провадження, що підтверджується постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження (а.с.78). Згідно розрахунку наданого ПОКРОВСЬКИМ ВІДДІЛОМ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів станом на 10.10.2022 року в розмірі 175 035 96 гривні ( а.с.18). [PERSON] , [INFO] , навчається в 4-а класі Криворізької гімназії № 36 (а.с.19) До суду надано характеристику [PERSON] , [INFO] , в якій зазначено, що дівчинка підтримує стосунки з усім класом, має навчальні досягнення високого рівня, на уроках уважна, активна, допомагає товаришам. Батько, [PERSON] , за два роки навчання доньки у КГ № 36 КМР до закладу освіти не приходив, на батьківських зборах не був присутній жодного разу. З класним керівником не спілкувався, успіхами доньки не цікавився, не брав участі у класних заходах та заходах гімназії (а.с.20-21). Згідно довідки № 275 [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку з приводу хронічного захворювання (а.с.22). На підтвердження доказів у справі стороною позивача надано заяву [PERSON] , в якій зазначено, що починаючи з 2020 року він проживав однією родиною з [PERSON] , з якою 03.11.2022 року уклав шлюб. Разом з ними проживає донька [PERSON] від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] , яку вони спільно виховують. Зазначив, що він виконує обов`язки батька по відношенню до [PERSON] , вважає її рідною донькою, між ними гарні, теплі, люблячі стосунки вказав, що морально та матеріально готовий для подальшого виховання та утримання малолітньої [PERSON] , у зв`язку з чим після позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , по поверненню з війни, пройде процедуру усиновлення [PERSON] ( а.с.55-58). ПОКРОВСЬКИМ ВІДДІЛОМ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ПІВДЕННО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ОДЕСА) надано розрахунок заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.06.2023 року в розмірі 202 406, 05 гривень ( а.с. 60-63) та надано розрахунок заборгованості станом на 27.07.2023 року сукупний розмір заборгованості складає 198 998, 76 гривень (а.с.79-83). ВИКОНАВЧИЙ КОМІТЕТ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ на адвокатський запит надав відповідь - інформацію з якої вбачається, що [PERSON] в проміжок часу з 01.03.2013 року по 18.07.2023 року із заявами про визначення способу участі його, як батька, у вихованні [PERSON] , [INFO] - не звертався, рішення виконкому Покровської районної в місті ради з вказаного питання не приймалося. Не встановлювався графік побачень [PERSON] з донькою [PERSON] . З будь - якими заявами, що стосується обов`язків батька відносно [PERSON] не звертався. Будь - які скарги від [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , не надходили (а.с.86). ВІДДІЛЕННЯМ ПОЛІЦІЇ № 3 КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОННОГО УПРАВЛІННЯ ПОЛІЦІЇ ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ 24.07.2023 року за № 45.3/2-4287 надано інформацію, що в проміжок часу з 01.03.2013 року по 18.07.2023 року громадянин [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] , із заявою про вчинення йому будь - яких перешкод в побаченні з дитиною [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з матір`ю [PERSON] , [INFO] , не звертався (а.с.89). ВИКОНКОМ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ В ОСОБІ ОРГАНУ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.105). Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. За правилами статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). В ході судового розгляду було встановлено, що [PERSON] не бажає приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні доньки. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитині забезпечується такий захист i піклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 червня 2021 року у справі № 758/9706/18 (провадження № 61-17898св20). У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. При цьому позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Також, при винесені рішення по суті спору, суд враховує, що позбавлення батьківських прав не є порушенням прав такого з батьків, оскільки згідно з ч. 1 ст. 168 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не тільки ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню доньки, нехтує своїми батьківськими обов`язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не забезпечує належного харчування, медичного огляду, лікування, не спілкується з дитиною, не сприяє засвоєнню дитиною загальноприйнятих норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, а отже ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не проявляє батьківської турботи, але має реальну можливість виконувати такі обов`язки, а тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1,4 ст. 169 СК України встановлено, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Вказаними положеннями закону відповідачеві надано право на поновлення його батьківських прав у випадку доведення ним свого наміру та можливості здійснювати належним чином виховання та утримання свого сина (зокрема відбування ним покарання) та відповідності цього інтересам дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити та позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи статті 141 Цивільного процесуального кодексу України та стягує з відповідача на користь позивачки судовий збір 1073 гривень 60 копійок. На підставі викладеного, ст. ст. 164, 166, 167, 171, 180-182, 248 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved