Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, яким просить встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , однією сім`єю без шлюбу, починаючи з 01 січня 2004 року по [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 1991 року проживала по [ADDRESS] однією сім`єю без шлюбу з [PERSON] до моменту смерті останнього. За вказаною адресою була зареєстрована 29.12.2017 року. Спірний будинок належав [PERSON] та його сестрі [PERSON] на праві спільної часткової власності. [PERSON] страждав на ряд захворювань, позивач здійснювала за ним постійний догляд, а 09.09.2009 року між ними був укладений договір довічного утримання, позивачка набула право власності на 38/100 часток спірного будинку. Після смерті співвласника будинку - [PERSON] , померлої [INFO] , спадщину отримав брат померлої - [PERSON] , оформлення спадкових прав здійснювалося через представника - [PERSON] , яка діяла за довіреністю. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина у виді 62/100 часток житлового будинку по [ADDRESS] . Позивачка у встановлений судом строк прийняла спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори. Проте, позивачці було відмовлено та роз`яснено право звернення до суду із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю на час смерті. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2021 року, яка була залишена без змін постановою Харківського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року, позовна заява була направлена за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2021 року цивільна справа за позовом [PERSON] до Харківської міської ради, третя особа Третя Харківська міська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю - прийнято до свого провадження суддею Дзержинського районного суду м. Харкова Шишкіним О.В. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву, якою просить розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Третя особа в особі завідувача Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори Людмили Лученко 27.06.2023 року надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі, який був розірваний 09 серпня 1978 року відділом ЗАС Московського району м. Харкова, про що 16.05.1979 року видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Судом встановлено, що у повторному шлюбі [PERSON] - не перебувала. Як вбачається з довідки про зареєстрованих у житловому приміщення від 04.06.2021, [PERSON] , [INFO] , з 29 грудня 2017 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок перебував у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу з історії хвороби № 5729 від 16.11.2001 року та консультативних висновків, [PERSON] страждав на бронхіальну астму ІІІступеню, тяжка, персистируючий перебіг, хронічний абструктивний бронхіт, загострення. Емфізема легенів, пневмосклероз ДН ІІ ступеню. Астматичний статус середньої тяжкості, метаболічна форма. Судом встановлено, що 09 вересня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, за умовами якого остання набула право власності на 38/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] та зобов`язалась довічно утримувати [PERSON] харчуванням, доглядом, необхідною допомогою. Право власності на вказане майно зареєстроване за [PERSON] . 01.06.2010 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за № 45853 [INFO] померла [PERSON] , про що відділом РАЦС по м. Харкову Харківського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 13051 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . На ім`я [PERSON] був оформлений рахунок-замовлення № 000472 від 23.09.2009 року на ритуальні послуги після смерті [PERSON] . 17 вересня 2013 року [PERSON] видано довіреність на ім`я [PERSON] , посвідчену державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори Тимофієвою Т.О. за № 2-391, якою уповноважено її оформити його спадкові права до майна його померлої сестри [PERSON] .. Після смерті [PERSON] її брат [PERSON] прийняв спадщину, до складу якої входили грошові вклади та нерухоме майно. 11 лютого 2011 року державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори Лученко Л.А. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом № 1-167 після смерті його сестри [PERSON] , яка померла [INFO] , на 62/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS] . Право власності на зазначену частину будинку зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, о підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 17623272 від 11 лютого 2014 року. Витяг видано на підставі заяви уповноваженої особи - [PERSON] № 5388318 від 11 лютого 2014 року. 05 березня 2014 року [PERSON] видано довіреність на ім`я [PERSON] , якою він уповноважив її зареєструвати/актуалізувати дані по належному йому компенсаційному рахунку № [NUMBER] в Акціонерному товаристві «Ощадбанк» № 10020/0328 та отримати Національну картку і ПІН-конверт до неї. [INFO] [PERSON] помер, про що Харківським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції Харківської області зроблено актовий запис № 58007 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Організацію поховання [PERSON] здійснювала [PERSON] , на її ім`я оформлено договір-замовлення № С-2 від 14.04.2018 р. Зі спадкової справи № 115/2018 після смерті [PERSON] вбачається, що 16 травня 2018 року із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , звернулась [PERSON] . Відомості щодо інших осіб, які б звернулися із заявою про прийняття спадщини або відмову від неї, відсутні. У червні 2018 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] складено акт про те що [PERSON] та [PERSON] перебували в цивільному шлюбі з 1991 року по день смерті [PERSON] ; проживали разом та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] постійно піклувалась про свого чоловіка до дня смерті та поховала його. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2019 року встановлено факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 1991 року до смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Постановою Харківського апеляційного суду від 25 червня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано, заяву залишено без розгляду з тих підстав, що вбачається спір про право. Вказаною постановою встановлено, що в судовому засіданні суду першої інстанції свідок [PERSON] показав, що він є сусідом заявника [PERSON] та померлого [PERSON] , які проживають у будинку [ADDRESS] з 1991 року разом, спілкувався з ними, [PERSON] та [PERSON] приходили до них, отримувати у борг гроші, всі сусіди знали, що вони є чоловіком та дружиною. Разом з ними в іншій половині будинку також проживали мати та сестра померлого. [PERSON] займалася похованням сестри померлого та останні п`ять років по день смерті [PERSON] , доглядала за ним, усе господарство вела [PERSON] та померлий ставився до неї як до дружини. Допитана судом першої інстанції свідок [PERSON] показала, що заявницю вона знає тридцять років. Після смерті матері та сести [PERSON] , а також після смерті [PERSON] займалася їх похованням. [PERSON] доглядала свого чоловіка [PERSON] , вела домогосподарство. Постановою Верховного Суду від 19 березня 2021 року постанова Харківського апеляційного суду залишена без змін. Суд вважає встановленим факт проживання [PERSON] однією сім`єю без шлюбу з [PERSON] з 2004 року до його смерті. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю по [ADDRESS] до уваги беруться показання свідків про спільне проживання позивача разом з [PERSON] , здійснення взаємних прав та обов`язків подружжя, оплата комунальних послуг за вказаною адресою, здійснення догляду за [PERSON] та ведення з ним спільного побуту, надані документи про стан його здоров`я та необхідність здійснювати постійний догляд тощо. Відповідач не надав заперечення проти позовних вимог, не було надано доказів, які спростовують фактичні обставини справи чи пояснення свідків. Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1258 ЦК України). Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Правила статті 1264 ЦК України не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім`ї та дитячі будинки сімейного типу. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності ЦК України. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Вказана норма визначає перелік підстав створення сім`ї. Перелік цей не є вичерпним. Підставами створення сім`ї є шлюб (стаття 21 СК України), кровне споріднення, усиновлення (стаття 207 СК України). Також сім`я може створюватися на інших підставах, що не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання однією сім`єю спадкоємця зі спадкодавцем на час смерті останнього, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа можу звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановленні родинних відносин із спадкоємцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальна дії, свідоцтва про право на спадщину. Частинами першою, третьою та п`ятою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до частин першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно частини другої статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи встановлені на підставі наявних в матеріалах справи документів обставини проживання позивача та [PERSON] однією сім`єю, ведення спільного господарства, наявності на утриманні спільного майна, а також взаємних прав та обов`язків, суд вважає вимоги заяви про встановлення відповідного факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю з 2004 року по день смерті [PERSON] , обґрунтованими. Судом зазначається, що позивачу встановлення відповідного юридичного факту необхідно для отримання права на спадщину за законом у четверту чергу після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, здійснивши правову оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, суд задовольняє вимоги виходячи з того, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є ефективний, оскільки спрямований на відновлення його, відповідає змісту відповідного права й характеру його обмеження. Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, здійснивши правову оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, суд задовольняє вимоги виходячи з того, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є ефективний, оскільки спрямований на відновлення його, відповідає змісту відповідного права й характеру його обмеження.

Outcome: approved