Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до фізичної особи підприємця [PERSON] , за яким просить стягнути з останньої середній заробіток з час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 21386 грн. 40 коп. за період з 27.01.2023 року по день фактичного розрахунку, а саме по 27.06.2023 року, посилаючись на те, що заробітна плата їй не була своєчасно виплачена та при звільненні не проведений остаточний розрахунок. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що з 17 лютого 2021 року по 23 вересня 2021 року вона знаходилась у трудових відносинах з ФОП [PERSON] . Наказом № 6 від 23.09.2021 року вона була звільнена за власним бажанням. Після звільнення відповідач не виплатила їй заробітну плату за два місяці, за серпень та вересень 2021 року. Згідно постанови Дніпровського апеляційного суду від 11.04.2023 року її позовні вимоги до відповідача були задоволені частково та стягнуто з ФОП [PERSON] заборгованість по заробітній платі за серпень 2021 року по вересень 2021 року у розмірі 10659 грн. 60 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.09.2021 року по 21.10.2021 року у розмірі 4080 грн. 30 коп.. В подальшому ці кошти в рамках виконавчого провадження були перераховані на рахунок позивача. При цьому позивач наголошує, що остаточний розрахунок із нею з боку відповідача було здійснено лише 27 червня 2023 року. Враховуючи, що за рішенням суду апеляційної інстанції з відповідача на її користь було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за один місяць, то позивач вважає, що має право на стягнення заробітку з 27 січня 2023 року по день фактичного розрахунку, тобто по 27 червня 2023 року. Відповідачу ФОП [PERSON] , відповідно до вимог ЦПК України, за місцем знаходження були направлені копії позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Згідно журналу вихідної кореспонденції вбачається та підтверджується вручення 07.09.2023 року судової кореспонденції під особистий підпис відповідача. Таким чином, відповідачу направлені документи відповідно до вимог ЦПК України. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вивчив письмові пояснення сторін, дослідив матеріали справи і надані в ній сторонами докази на обґрунтування і спростування вимог, суд вважає позов слід задовольнити частково з наступних підстав. У судовому засіданні доведено і встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем, за наказом № 11 від 16.02.2021 р була прийнята на роботу у якості продавця продовольчих товарів за трудовим договором № 16 від 17.02.2021 року, працювала до 23.09.2021 р включно відповідно до наказу про її звільнення № 6 від 23.09.2021 р , на підставі якого звільнена за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Зазначені обставини підтверджуються відповідними записами у трудовій книжці позивача (а.с.3-6). За постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року позов [PERSON] до ФОП [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні було задоволено частково. Стягнуто із ФОП [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за серпень 2021 року та вересень 2021 року у розмірі 10659 грн. 60 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.09.2021 року по 21.10.2021 року у розмірі 4080 грн. 30 коп. (а.с.9-12). Згідно роздруківки АТ КБ ПРИВАТБАНК від 28.06.2023 року вбачається та підтверджуються безготівкове зарахування коштів на рахунок позивача з відділу виконавчої служби у розмірі 4080 грн. 30 коп. та у розмірі 10659 грн. 60 коп. (а.с.13). Тобто ці кошти були стягнуті на рахунок [PERSON] в порядку виконання рішення суду апеляційної інстанції від 11.04.2023 року. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Як вбачається та підтверджується матеріалами справи на момент звільнення позивача [PERSON] , а саме 23.09.2021 року з останньою роботодавцем ФОП [PERSON] в повному обсязі не було проведено розрахунок при звільненні. В подальшому на підставі рішення Дніпровського апеляційного суду від 11.04.2023 року в порядку його виконання 27.06.2023 року шляхом безготівкового зарахування на рахунок стягувача [PERSON] було перераховано 10659 грн. 60 коп. на погашення заборгованості по заробітній платі за серпень 2021 року та вересень 2021 року та суму у розмірі 4080 грн. 30 коп. в порядку погашення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.09.2021 року по 21.10.2021 року, тобто фактично за один місяць (а.с.9-12,13). З урахуванням наведеного, враховуючи подані сторонами письмові докази у своїй сукупності, суд вважає та приходить до висновку, що право позивача при звільненні було порушено. Статті 117 та 237-1 КЗпП України передбачили, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а також поклали на роботодавця обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, законодавець чітко визначив, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, власник повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Так, остаточний розрахунок із позивачем відповідач здійснив лише 27 червня 2023 року, тобто майже через два роки після звільнення, таким чином, з ФОП [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 27.01.2023 року по 27.06.2023 року, виходячи із наступного розрахунку. Матеріали справи\~не містять\~відомостей про\~робочий графік\~ФОП[PERSON] , а тому розмір середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні буде розраховано, виходячи із п`яти робочих днів на неділю. Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-648цс15 за позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі. Відповідно до розрахунку заборгованості середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 140,70 грн.(а.с.14). Даний розмір середньоденної заробітної плати сторонами не оспорюється, а тому перерахунку не підлягає. Остаточний розрахунок\~з позивачем\~відповідач затримав\~на 107 робочих днів, а саме: січень 2023 року - 3 дні; лютий 2023 року 20 днів; березень 2023 року 23 дні; квітень 2023 року 20 днів, травень 2023 року 23 дні, червень 2023 року 18 днів. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 15054,90 грн. (140,70 грн/середньоденна заробітна плата позивача/ х 107 день/кількість робочих днів затримки розрахунку = 15054,90 грн.). Саме така сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні має бути стягнута з відповідача на користь позивача. Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, з ФОП [PERSON] слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам (15054,90 грн. від 21386,40 грн. складає 70,4%), що складає 1073,60 грн.*70,4%=755,81 грн.

Outcome: partial