Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11.02.2023 року на р. Тетерів в с. Горностайпіль Вишгородського району Київської області, відповідач ловив рибу на ділянці водойми де заборонено будь-яке рибальство, при цьому зловив риби у кількості 27 окунів, чим порушив Правил любительського і спортивного рибальства, ст. 63 Закону України «Про тваринний світ». Своїми діями спричинив шкоду рибним запасам України на суму 85374,00 грн. Постановою Управління Державного агенства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області від 11.02.2023 року №015031 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 85 КупАП та накладено штраф у розмірі 170 грн. Вказана постанова відповідачем не оскаржувалася та набрала законної сили. Завдані збитки відповідач у добровільному порядку не відшкодував. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача шкоду в розмірі 85374,00 грн., а також судові витрати. 26.07.2023 року ухвалою суду з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому заперечував щодо задоволення позову. Представник третьої особи позовні вимоги підтримав. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищевикладене, суд ухвалив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, ухваливши заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що Постановою Управління Державного агенства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області від 11.02.2023 року №015031 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 85 КупАП та накладено штраф у розмірі 170 грн., оскільки 11.02.2023 року на р. Тетерів в с. Горностайпіль Вишгородського району Київської області, відповідач ловив рибу на ділянці водойми де заборонено будь-яке рибальство, при цьому зловив риби у кількості 27 окунів, чим порушив Правил любительського і спортивного рибальства, ст. 63 Закону України «Про тваринний світ». Своїми діями [PERSON] завдав збитків рибному господарству України на суму 85374,00 грн. Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України, передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Нормою частини 1 статті 1166 ЦК України, передбачено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Преамбулою до Закону України «Про твариннийсвіт» встановлено, що тваринний світ є одним з компонентів навколишнього природного середовища, національним багатством України, джерелом духовного та естетичного збагачення і виховання людей, об`єктом наукових досліджень, а також важливою базою для одержання промислової і лікарської сировини, харчових продуктів та інших матеріальних цінностей. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про тваринний світ», об`єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об`єктами права власності Українського народу. Об`єкти тваринного світу в Україні знаходяться під охороною держави незалежно від права власності на них. Відповідно дост. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Відповідно до ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природно середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовуватишкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальностіне звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишньої природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Відповідно до п.3 розділу ІІ Правил любительськогоі спортивногорибальства,затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19вересня 2022року №700, п.п.1п.3 розділу І додатку 3 до вказаних Правил забороняється добування (вилов) водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) річкових басейнів, зокрема, у Київському водосховищі - перед гирлом р. Тетерів на ділянці, обмеженій лінією, що йде від південної межі с. Страхолісся, північної межі о. Хільча до північної межі с. Сухолуччя ( та річкою Тетерів до західної адміністративної межі с. Богдани. Згідно із ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природної середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, у пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18). У судовому процесі, зокрема у цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18). Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган. Відповідно до ч.1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Третіми особами є суб`єкти цивільних процесуальних правовідносин, які вступають у порушену в суді цивільну справу сторін для захисту особистих суб`єктивних прав і охоронюваних законом інтересів. Як і сторони, треті особи заінтересовані в результатах розгляду судом справи. Це пояснюється тим, що на їх правове становище можуть вплинути наслідки розгляду судом спірної справи між сторонами. Разом із тим треті особи не є сторонами в цивільному процесі, отже судом не може ухвалюватися рішення на їхню користь. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач, звертаючись до суду з позовом, не просить стягнути шкоду, заподіяну державі, в розмірі 85374,00 грн на користь держави шляхом перерахування на відповідні казначейські рахунки, а просить стягнути шкоду саме на користь третьої особи, Іванківської територіальної громади Київської області. Суд позбавлений можливості змінювати формулювання позовних вимог, що буде порушенням принципу диспозитивності цивільного судочинства. Дослідивши зібрані у справі докази окремо й в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed