Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Позивач звернувся із вищезазначеним позовом, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 23.03.2000 року, укладений на Одеській спеціалізованій біржі, зареєстрований 28.03.2000 року під № 699\~на сторінці\~62\~книги 125\~доп в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що позбавлений можливості реалізувати право на спадкування на спірне майно після смерті [PERSON] , оскільки спірний договір відповідно до Закону України «Про товарну біржу» не підлягав нотаріальному посвідченню. Позивач в процесі розгляду справи заяви про залишення позову без розгляду, відмову від позову не подав. Відповідач процесуальним правом надання відзиву не скористалась. Враховуючи викладене спір вирішений на підставі наявних доказів. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що спірний договір купівлі-продажу був укладений в 2000 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року. Так, судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2000.03-1709 від 23.03.2000 року [PERSON] продала, а [PERSON] , діючи в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . Спірна квартира належала продавцю на праві власності. Договір в порядку ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований на Одеській спеціалізованій біржі, про що в журналі реєстрації договорів по об`єктах нерухомості зроблений запис під реєстраційним №2000.03-1709. Нотаріально договір посвідчений не був. 28.03.2000 року договір зареєстрований в ОМБТІ та РОН (№ 699 на сторінці 62 книги 125доп.). Відповідно до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обов`язковою. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 цього Кодексу. Водночас, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Зазначене узгоджується із ППВСУ від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними». [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 1593. Після її смерті відкрилась спадщина. Позивач, звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 13.04.2023 року позивачу відмовлено у вчинені нотаріальної дії через недотримання до спірного договору вимог закону про його нотаріальне посвідчення. На час розгляду справи позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкування, оскільки спірна угода купівлі-продажу була оформлена спадкодавцем з порушенням вимог закону в частині нотаріального посвідчення, а відповідач від таких дій ухиляється. Поряд із тим, сторони договору фактично виконали угоду. За вказаних обставин, відповідно до ч. 2 ст. 47, ст.227 ЦК України в редакції 1963 року договір купівлі-продажу спірного майна може бути визнаний судом дійсним, спосіб захисту порушеного права обраний позивачем правильно.

Outcome: approved