Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом, в якому зазначило, що 24.04.2020 року між ТОВ «Мілоан» як кредитором та [PERSON] позичальником, укладено кредитний договір в електронному вигляді, з визначеним учасниками такого правочину строком користування кредитними коштами, передбаченої до сплати відсоткової ставки та інших платежів. Сторона зауважує, що 29.12.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі, відносно відповідача [PERSON] . Так, з урахуванням поданого первісним кредитором розрахунку заборгованості, а також з огляду на зміст зобов`язальних положень кредитного договору, від виконання якого позичальник ухиляється, станом на 14.05.2021 року існує заборгованість в сумі 51\~865,00 грн., з яких: 11500,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 38\~640,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 1725,00 грн. комісія. Посилаючись на вимоги ст.1054 ЦК України, що визначає загальні ознаки кредитних правовідносин, ст. 629 ЦК України щодо обов`язовості виконання договору сторонами, а також звертаючись до вимог ст.ст. 525, 526, 625 ЦК України в розрізі недопущення односторонньої відмови від договору, правових наслідків прострочення виконання зобов`язання, позивач просить стягнути на його користь суму заборгованості за кредитним договором, відшкодувати судові витрати. Ухвалою суду від 01.06.2023 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику учасників. За наслідком поданих відповідачем заперечень згідно ухвали суду від 19.06.2023 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачем подано відзиві на позовну заяву, де викладено заперечення щодо обставин укладення кредитного договору. Сторона звертає увагу, що вказані позивачем засоби зв`язку ніколи не належали стороні відповідачу, що спростовує твердження з приводу укладення договору в електронному вигляді. Відповідач вказує на неможливості застосування положень Закону України «Про електронну комерцію» до виниклих правовідносин, а також на сумнівність виписки по особовому рахунку, наданого позивачем відносно боржника [PERSON] . Вказуючи на відсутність повноважень представника позивача в частині права на звернення до суду із позовними заявами, а також фактичне дослідження обумовлених правовідносин при розгляді іншої справи 295/8206/22, де вимоги ухвали суду про витребування доказів, а саме: документів, що стали підставою вчинення виконавчого напису, залишено без виконання, відповідач просить відмовити у задоволенні позову. В поданій відповіді на відзив сторона позивача роз`яснює технічні умови підписання договору кредиту в електронному вигляді, наполягає на задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріали справи містять кредитний договір від 24.04.2020 року з визначенням його сторін: ТОВ «Мілоан» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник). За умовами договору ТОВ «Мілоан» як позикодавець надав, а [PERSON] позичальник, отримав грошові кошти (фінансовий кредит) в розмірі 11500,00 грн. шляхом переведення коштів на картковий рахунок. Умовами договору сторони визначили, що строк користування кредитом складає 30 днів зі сплатою відсотків за користування коштами (базова процентна ставка) з розрахунку 5,00 % на добу, погодили розмір комісії за надання кредиту на рівні 15 % від суми кредиту одноразово, що становить 1725,00 грн. За нормою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до\~\~статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено\~\~статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. У\~статті 3 Закон\~\~Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII \~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами\~статті 11 Закону № 675-VIII\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону. Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію»\~визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -\~електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1\~статті 3 Закону № 675-VIII. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. За положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом надано окрему, а також взаємну оцінку доказам - анкеті заяві на кредит № 1507618 з відтворенням відомостей про електронні дані: канал залучення, ІР адресу, з якої подано заяву, браузер; платіжному доручення щодо переказу коштів з призначенням платежу як кредитних коштів; довідці про ідентифікацією з даними про одноразовий ідентифікатор та час його відправлення на телефон позичальнику. З дослідженого в судовому засіданні повідомлення АТ «Універсал Банк» про здійснені протягом операційного дня - 24.04.2020 року операції по рахунку, що відкритий на ім`я [PERSON] , слідує, що у відповідний день о 10:27 год. на рахунок позичальника надійшли грошові кошти в сумі 11\~500,00 грн. Суд звертає увагу, що використані при укладенні договору технічні умови унеможливлювали виконання таких дій без доступу до особистих даних особи та без її волевиявлення. Твердження відповідача про можливість доступу до таких даних через наявні в мережі інтернет відомості, зокрема, щодо його місця роботи, займаної посади, а також зауваження про надходження таких коштів від іншої особи, а не вказаного у позовній заяві первісного кредитора, не є переконливими. Так, на уточнюючі запитання суду відповідач не повідомив, з приводу яких саме правовідносин та з яким контрагентом виникли зобов`язання із встановленою відповідним правочином необхідністю передання, а з іншого боку прийняття коштів саме у наведеному розмірі. Загальні зауваження сторони про придбання товару у кредит з іншою особою не відповідає принципу змагальності та обов`язку доведення тих обставин, на які сторона посилається як на вимогу своїх заперечень. Отже, судом здобуто висновок про виникнення правовідносин, заснованих на договорі кредиту із ТОВ «Мілоан» як первісним кредитором, пов`язане із цим набуття сторонами такого правочину відповідних прав та обов`язків. Судом встановлено, що 29.12.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. За змістом ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Суд приходить до висновку, що, оскільки позичальник [PERSON] порушив взяті на себе зобов`язання з повернення отриманих сум кредиту, при цьому, право грошової вимоги, включаючи нараховані відсотки, суму комісії правомірно набуто позивачем у справі, вимога про стягнення грошових вимог є обґрунтованими. Суд звертає увагу, що первісним кредитодавцем здійснено нарахування заборгованості як у період належного використання коштів, так і у період прострочення виконання зобов`язання, відповідно до погоджених сторонами умов. За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У своїй постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як зауважувалось вище, при укладенні договору сторони погодили строк дії таких договорів, а саме: протягом 30 днів, після спливу яких, у свою чергу, в розрізі тлумачень ст.ст. 626, 629, 631, 1050 ЦК України виникає зобов`язання з повернення усіє отриманої суми позики, а також нарахованих відсотків, визначених положеннями договору у вигляді оплати за правомірне використання коштів. Тим же договором сторонами підтверджено врегулювання правовідносин в разі прострочення виконання зобов`язання, а саме, через окрему відсоткову ставку - за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Оскільки суми, які кредитор може стягнути з боржника відповідно до\~ст.\~625 ЦК України,\~носять компенсаторний\~характер, а право на їх стягнення з`являється у кредитора після прострочення боржника, тобто у разі неправомірного користування боржником грошовими коштами кредитора, визначені положеннями договорів відсотки при простроченні виконання зобов`язання слід оцінювати як направлене на отримання майнової компенсації грошове заміщення, яке відповідає критеріям ч.2 ст. 625 ЦК України. Відповідачем не надано доказів на спростування арифметичної правильності здійснених розрахунків, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача витрати з оплати судового збору 2684,00 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved