Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

Станом на 08.09.2023 року до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області надійшов вищевказаний позов. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що з 13.07.2022 року, вони з відповідачем перебувають у шлюбі. В даному шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя у сторін не склалося і вони проживають окремо одне від одного. Відповідач, добровільно, у повному обсязі, надавати матеріальну допомогу дитині, відмовляється. Тому, позивач, прохає суд, стягнути на її користь на утримання дитини з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подання цього позову до суду, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] та стягнути аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина, [PERSON] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, починаючи від дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] . Не погодившися з позовом 11.10.2023 року відповідач направив на адресу Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області відзив на позовну заяву, в якому просить суд відхилити вимоги п.2 Позову про утримання на користь [PERSON] , [INFO] аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), починаючи від дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] років та зазначає, що вищезазначене порушує його права згідно статтей 141,150,151,157,160 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" до визначення питання про місце проживання його сина. Ухвалою судді Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи призначено на 23.10.2023 року. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягала на них. Інтереси позивача представляла адвокат Ільченко Ірина Валентинівна на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги № 35 від 20.09.2023 року, а також посвідчення адвоката № 1972 видане 22.04.2019 року. Позовні вимоги позивача підтримує, заперечення на відзив не подає. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що позовну заяву визнає частково, а саме в частині стягнення алементів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . В іншій частині позову, а саме про стягнення аліментів на утримання дружини, до досягнення дитиною трьох років, просить відмовити оскільки хоче зберегти шлюб між ним та позивачем та проживати з позивачем однією сім`єю. Оскільки на даний час позивач проживає разом з дитиною окремо, з незалежних від відповідача обставин. Із пояснення учасників судового засідання, судом встановлено, що дитина проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] , тому відповідно ст. 160 Сімейного кодексу України дана обставина не потребує доказування. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 13.07.2022 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданий 13.07.2022 року Виконавчим комітетом Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області (а.с.№6). Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданий 19.01.2023 року Виконавчим комітетом Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області (а.с.№7).В теперішній час відповідач мешкає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому позивач звернулася до суду з позовною заявою. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року N 3 згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року N 3 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Одночасно законодавцем визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). На підставі ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я, аліментних зобов`язань не має. Зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично мешкає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Доказів про те, що відповідач інвалід або страждає хронічними захворювання, суду не надав. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, з урахуванням визнання позову відповідачем, беручи до уваги відсутність заперечень відповідача стосовно його стану здоров`я та матеріального становища, наявності інших дітей або непрацездатних членів родини та інших обставин, визначених законом суд встановлює розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення нею повноліття. Такий розмір аліментів не є надмірним та є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та принципу рівності батьків у утриманні дитини, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України, та має забезпечити право малолітнього [PERSON] на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку суд зазначає наступне. Положеннями ст. 84 СК України передбачено, у тому числі, право дружини, з якою проживає дитина на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, а також те, що малолітня дитина [PERSON] потребує догляду, суд погоджується з доводами позивача, що у неї виникло право на отримання аліментів від відповідача на своє утримання починаючи з подання позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача, суд, при визначенні розміру аліментів на утримання дружини, має встановити та врахувати обставини, що мають значення по справі, у тому числі й те, чи має можливість відповідач сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Згідно положень ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Аналізуючи матеріали справи та встановлені судом обставини, суд дійшов до переконання, що відповідач є особою працездатного віку, працюючим, має задовільний стан здоров`я, аліментних зобов`язань не має. Доказів про те, що відповідач інвалід або страждає хронічними захворювання, суду не надав. Однак, беручи до уваги чинне діюче законодавство України, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років підлягають до часткового задоволення, у розмірі 1/6 частини від доходів на утримання позивача з моменту подачі позову до суду, і до досягнення дитиною трирічного віку. Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 08.09.2023 року. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого позивач звільнена.

Outcome: partial