Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Позивач Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, який було уточнено 03.03.2023, в обґрунтування позову вказавши наступне. Позивач у період 01.11.2017 р. по 31.10.2021 р. надав відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення, квартиру яка розташована за адресою: [ADDRESS] , який у свою чергу неналежним чином здійснює оплату за отримані послуги, у зв`язку з чим, виникла заборгованість на загальну суму 11456 грн. 51 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. Ухвалою судді від 22.12.2022 відкрито провадження в справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи, призначено розгляд справи. 03.03.2023 від представника позивача [PERSON] надійшла уточнена позовна заява, в якій представник позивача просив суд стягнути заборгованість з [PERSON] , за адресою надання послуг: [ADDRESS] , за період 01.11.2017 р. по 31.10.2021 р. у розмірі 11456 грн. 61 коп. Ухвалою суду від 03.04.2023 позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків. 10.04.2023 до суду на виконання ухвали надійшла заява позивача про усунення недоліків, вказаних в ухвалі судді від 03.04.2023, в якій позивач просив суд залишити без розгляду позов в частині позовних вимог до [PERSON] . 13.04.2023 ухвалою суду продовжено розгляд справи, клопотання представника позивача про залишення без розгляду позову в частині позовних вимог до [PERSON] було заводнено, провадження в справі в частині позовних вимог Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води - закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, призначено судове засідання. 12.06.2023 представника відповідача [PERSON] пода до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість та недоведеність. Так, представник відповідача зазначає, що відповідач [PERSON] з 2018 року не проживає за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , тобто за місцем надання позивачем послуг, на підтвердження чого надав суду незасвідчені копії акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання від 07.06.2023, акта обстеження приміщення без дати. Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає дійсності. Так, з первісної позовної заяви вбачається, що площа кім. № 129 складає 21,14 кв.м, а відповідно до технічного паспорту площа зазначеного приміщення складає 17,1 кв.м. Крім того, в уточненій позовній заяві позивач просить стягнути заборгованість за надані послуги в приміщення 28-а, і зазначає прощу приміщення 21,14 кв.м, однак копій технічної документації на підтвердження заборгованості саме за цією площею не надає. Також представник позивача просив застосувати позовну давність до вимог позивача. 19.06.2023 від представника повивача на адресу суду надійшла відповідь відзив, в якій представник позивача зазначила, що доводи відповідача, викладені у відзиві, спростовуються доказами наданими позивачем. Так, згідно довідки КП «ЦУІТ» відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що відповідач зазначає у своєму відзиві, а тому він є споживачем наданих послуг. Доказів того, що позивач не проживав за адресою надання послуг відповідачем не надано. Щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом представник позивача зазначає, що період за який позивач просить стягнути заборгованість не виходить за межі позовної давності, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, який на час розгляду справи було продовжено Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2023 №383 до 30.06.2023. Позов до суду було подано позивачем 15.12.2023 під час дії карантину, за період надання послуг з 01.11.2017 по 31.10.2021, з огляду на викладене, представник позивача просила позов задовольнити в повному обсязі. Інші заяви по суті справи на адресу суду не надходили. Ухвалою суду від 23.08.2023 за клопотанням представників обох сторін було витребувано від Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради та Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради інформацію щодо площі кімнат [ADDRESS] . 29.09.2023 від Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради надійшла витребувана судом інформація. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги Концерну «МТМТ» підтримали та просили суд стягнути заборгованість за послуги з централізованого опалення з підстав, викладених у позовній заяві Концерну. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі за недоведеністю. Представник відповідача зазначив, відповідач вселився у кімнату № 28-а у 2006 році на підставі ордера, наданого його дружині. Місце проживання відповідача зареєстроване в кімнаті № 28-а гуртожитку з 2006 року, проте з 2018 року відповідач фактично проживає в с. Біленьке Запорізького району Запорізької області, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання від 07.06.2023, та актом обстеження житлового приміщення. З огляду на викладене, відповідач не користувався послугами позивача та не зобов`язаний оплачувати їх. Крім того, позивачем неправильно здійснено розрахунок заборгованості, оскільки площа приміщення, в якому зареєстрований відповідач становить 17,1 кв.м, а розрахунок вартості житлово-комунальної послуги проведено виходячи з площі 21,14 м.кв. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини. Відповідно до п. 2.1 Статуту Концерну «МТМ», предметом його діяльності є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Право Концерну «МТМ» на отримання оплати за надані послуги з опалення підтверджено рішенням виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 5 від 29 січня 2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у м. Запоріжжі», відповідно до якого з 01 січня 2009 року в м. Запоріжжі виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності, з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну. 3гідно Рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 200 від 28.04.2011 «Про визначення виконавців комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.04.2011 виконавцем комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, підігріву питної води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну. Місце проживання відповідача зареєстроване у кімнаті 28-а будинку [ADDRESS] з 25.05.2006 по теперішній час, що підтверджується інформацією, наданою департаментом реєстраційних послуг управління державної реєстрації фізичних осіб Запорізької міської ради (а.с. 16), та не заперечується відповідачем. Згідно інформації, наданої Комунальним підприємством «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради (а.с. 165 - 166) гуртожиток по [ADDRESS] з 01.07.2017 прийнято в комунальну власність м. Запоріжжя на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23.06.2017 № 367. Відповідно до технічного паспорту гуртожитку [ADDRESS] від 18.03.2023, кімната № 28-а розташована на п`ятому поверсі та складається з однієї кімнати житловою площею 17,2 кв.м. Відповідно до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженому наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, у житловому блоці (секції) гуртожитку, де мешкають два і більше мешканця, загальна площа визначається як сума площ займаних житлових кімнат та площі підсобних приміщень, яка розподіляється пропорційно площі займаних ними житлових кімнат. З 01.07.2017 для розрахунку оплати площі гуртожитку до кім. №28 було нараховано пропорційну частину допоміжних приміщень загального користування, як склала 8,9 кв.м, тобто сумарна площа для розрахунку оплати склала 26,1 кв.м. В зв`язку з проведенням реконструкції мешканцями гуртожитку займаних приміщень та зміною житлової площі та площ загального користування, КП «Наше місто» ЗМР було виконано корегування площ по гуртожитку, і з 01.06.219 для розрахунку оплати кім №28-а було донараховано пропорційну частину допоміжних приміщень загального користування, яка склала 17,5 кв.м, у зв`язку з чим, загальна площа кімнати для розрахунку склала 34,7 кв.м. В лютому 2020 року була проведена інвентаризація гуртожитку та виготовлено оновлений технічний паспорт, відповідно о якого, загальна площа житлового приміщення №28-а для розрахунку оплати склала 21,15 кв.м. В травні департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради було надано новий технічний паспорт від 25.05.2020 на гуртожиток, в якому була проведена зміна нумерації, статусу та площі житлових приміщень (кімнат). Так, житлове приміщення №28-а змінено на статус- житловий блок та має нумерацію №129. З 01.04.2023 гуртожиток [ADDRESS] знаходиться в господарському виданні та на обслуговуванні Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради. Загальна площа житлового блоку №129 дл розрахунку оплати становить 21,14 кв.м, з яких: житлова площа - 7,4 кв.м, підсобна площа особистого користування - 9,7 кв.м. (кухня, душова), пропорційна частина допоміжних приміщень загального користування, що спільно використовується обмеженим колом мешканців 4,04 кв.м. Згідно довідки Концерну «МТМ» (а.с. 56 - 57) в період з 01.11.2017 по 31.10.2021 особам, які проживають у вищезазначеному житловому приміщенні, були наданні послуги з опалення на загальну суму 11456,00 грн. Доказів належного виконання зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг відповідачем суду не надано. Договір на постачання теплової енергії між сторонами, в процесі розгляду справи не надавався. Фактичне надання послуг і відкриття особового рахунку на ім`я споживача [PERSON] слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про теплопостачання» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Належних доказів того, відповідач не проживав у зазначеному житловому приміщенні в період виникнення заборгованості за послуги з опалення матеріали справи не містять. Так, надана представником відповідача копія акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 07.06.2023 (а.с. 96 - 97) не містить інформації щодо проживання відповідача в с. Біленьке у спірний період. Копія акта обстеження житлового приміщення - кімнати 129 у гуртожитку (а.с. 129) не містить інформації щодо дати її складення, періоду проживання певних осіб у кімнаті, підписів осіб, що його (акт) склали. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 19-1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії. Відповідно до ст. ст. 67, 68, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житла. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Наймачі несуть рівні обов`язки по сплаті комунальних послуг, повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору (стаття 64 ЖК України). Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України). Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі (ч. 3 ст. 543 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК України). Споживач житлово-комунальної послуги зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630). Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2017 року № 633, чинної з 30 серпня 2017 року). Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а тому і перебіг позовної давності відраховується щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із приписами ст.ст. 260,261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Позовні вимоги Концерну «МТМ» стосуються заборгованості, що утворилася у період з 01.11.2017 по 31.10.2021. Водночас, із вказаними вимогами Концерн «МТМ» звернувся до суду 05.07.2023. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Частиною 1 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020, з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Дія карантину, встановленого зазначеною Постановою, неодноразово продовжувалась. Востаннє дію карантину було продовжено до 30.06.2023 постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2023 № 383. Отже, до вимог Концерну «МТМ», строк позовної давності до яких не сплив на момент початку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на березень 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності. З урахуванням вищезазначених приписів Цивільного кодексу України, строків сплати споживачем наданих житлово-комунальних послуг (до 20-ого числа місяця, що наступає за розрахунковим), суд констатує, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з даним позовом. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Концерну «МТМ» про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 грн. 00 коп.

Outcome: approved