Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

27 квітня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 21.02.2019 року (справа № 335/12747/18) між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб. У шлюбі позивача та відповідача народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] та свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] . Деякий час після розірвання шлюбу позивач з відповідачем та дітьми продовжували проживати спільно. У 2020 році змінили місце проживання та спільно придбали квартиру [ADDRESS] . Однак ці зміни не призвели до фактичного збереження стосунків. У червні 2020 року у зв`язку із вступом на державну службу позивачу довелося повернутися у м. Запоріжжя, а відповідач разом із дітьми проживали по вищевказаній адресі. При цьому позивач продовжував повністю забезпечувати матеріальні потреби колишньої дружини та дітей: оплачував повністю усі витрати по утриманню житла та щомісячно перераховував близько 10 000 грн на кожну дитину, купував одяг та інші необхідні речі, виконував самостійно, без участі відповідача, свій батьківський обов`язок по оздоровленню дітей. У серпні 2021 року, так як позивач планував повернення до м. Києва, вони з відповідачем вирішили поділити спільно нажите майно і відповідач продала позивачу свою частку у належній їм квартирі [ADDRESS] , а за належні від продажу кошти позивач придбав їй окрему двокімнатну квартиру [ADDRESS] , де за раніше обумовленою домовленістю між ними відповідач мала проживати разом із донькою [PERSON] , якій на той момент було повних 7 років, а син - [PERSON] , якому вже виповнилося 14 років самостійно обрав місце проживання разом з позивачем. Однак, коли позивач повернувся із м. Запоріжжя 30 вересня 2021 року, відповідач попросила, щоб приблизно до кінця року донька пожила разом з позивачем, а вона би тим часом облаштувала як слід її кімнату у новій квартирі. Але з того часу і на день звернення до суду із позовом, обоє дітей за власним бажанням проживають разом з позивачем та його теперішньою дружиною - [PERSON] . Спору щодо місця проживання дітей разом із позивачем між сторонами не мають. Разом із тим, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та участі в утриманні дітей фактично не приймає. Вважає, що перебування у неї доньки на літніх канікулах є достатнім для виконання нею обов`язків за ст.180 СК України. У зв`язку із чим, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 27 квітня 2023 року і до повноліття дитини, а також аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 27 квітня 2023 року і до повноліття дитини. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.04.2023 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання 18 жовтня 2023 року не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, причини не явки суду не відомі. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 21.02.2019 року (справа № 335/12747/18) між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] та свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданих Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Згідно довідки про місце проживання (реєстрацію) від 11.10.2021 за вих. №16252 [PERSON] , [INFO] був офіційно зареєстрований разом з батьком (позивачем) за адресою його квартири: [ADDRESS] . Згідно довідки про місце проживання (реєстрацію) від 11.10.2021 року за вих. №8439 [PERSON] , [INFO] була офіційно зареєстрована разом з матір`ю за адресою її квартири: [ADDRESS] . Однак з жовтня 2021 року обидві дитини фактично проживають разом із позивачем. Факт проживання дітей разом із батьком (незважаючи на відмінність у зареєстрованому місці реєстрації доньки) підтверджується актом, складеним депутатом Вишневської міської ради VIII скликання [PERSON] від 11.04.2023 року за участі сусідів. За інформацією від гімназії №179 міста Києва про ученицю 4-Д класу [PERSON] , в освітньому процесі здебільшого бере участь батько та його дружина: дитину приводять та забирають із закладу. Навчанням цікавляться, батьківські збори відвідують регулярно, з вчителем підтримують зв`язок. Натомість, мама, [PERSON] , за останній період не брала участі в освітньому процесі дочки. Контакту з мамою вчитель немає. За інформацією від гімназії №179 міста Києва про учня 9-Б класу [PERSON] , останній навчається у закладі із 6 класу, до якого його привела мама. Однак, останнім часом в освітньому процесі бере участь батько та його дружина. Батьківські збори відвідує батько. Таким чином, обоє неповнолітніх дітей на протязі двох років проживають разом із позивачем, а відповідач не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу N 7Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності зі ст. ст. 11, 15 вказаного Закону, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною першою ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. По змісту ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи що спільні діти сторін проживають разом з позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останнього полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дітей, суд прийшов до переконання, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення із позовом до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, оскільки такий розмір є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, відповідатиме інтересам дітей, рівності сторін в їх обов`язку щодо утримання та можливості відповідача сплачувати такий розмір аліментів. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов [PERSON] пред`явлено 27.04.2023, відтак аліменти суд присуджує саме з цього дня. Що стосується витрат на правничу допомогу суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно положень ст. 137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Оскільки позивачем не подано доказів понесення ним витрат не правничу допомогу та не подано заяви про надання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, у задоволені позовних вимог у цій частині слід відмовити. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу. Судовий збір в сумі 1073,60 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнений від його сплати на підставі закону. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved