Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позивач свої вимоги мотивує тим,що [INFO] в місті Падуя Республіки Італія у неї та [PERSON] народився син [PERSON] . Народження дитини зареєстроване в муніципалітеті міста Падуя, про що зроблено відповідний запис в реєстрі актів про народження. Після проведення такої реєстрації компетентним органом іноземної держави, тобто вказаним муніципалітетом, позивачу було надано витяг з свідоцтва про народження дитини. Пізніше зміст витягу перекладено з італійської на українську мову з проставленням вiдповiдного апостилю, який засвідчує справжнiсть перекладу. Сторони є громадянами України і сина теж зареєстровано громадянином України. У шлюбі з [PERSON] позивач ніколи не перебувала та на час народження сина мала прізвище [PERSON] . Після народження сина вона та відповідач проживали в Республіці Італія. Втім, ще до народження сина відносини з відповідачем різко погіршились та стали абсолютно не прийнятні, що в результаті призвело до припинення між ними будь-яких відносин. При цьому, [PERSON] почав здійснювати психологічне та фізичне насильство, висловлював різного роду погрози в сторону позивача, які вона на той час сприймала серйозно. Під час одного із таких інцидентів, який мав місце 06.02.2017 року, вона вимушена звертатись до правоохоронних органів Республіки Італія, внаслідок чого складено відповідний протокол. Враховуючи ситуацію, в якій вона з дитиною опинились та обгрунтовано побоюючись за їх життя і здоров`я, 27.05.2017 року позивач з сином повернулась в Україну у місто Вараш Рівненської області, де проживають до сьогодні. З 07.07.2020 року вона перебуває у шлюбі, внаслідок чого змінила прізвище на [PERSON] , народила ще одного сина [PERSON] . На даний час проживають разом із чоловіком і двома дітьми однією сім`єю.З 2017 року, тобто вже більше як 5 років, відповідач не бере участі у вихованні дитини. Після того, як вони з сином повернулись в Україну, [PERSON] лише один раз бачив сина [PERSON] восени 2017 року і така зустріч тривала близько 15 хвилин. На той час синові було трохи більше одного року і він, звісно, цього епізоду не пам`ятає. В подальшому відповідач [PERSON] жодного разу не бачив та не спілкувався з ним, не цікавився здоров`ям та розвитком дитини, не вiтав сина з днем народження чи з іншими святами, не дарував ніяких подарунків. При цьому будь-яких перешкод у спілкуванні з сином не чинила, хоча йому відоме її та сина місце проживання в Україні. На даний час [PERSON] відповідача не знає і вважає своїм батьком її чоловіка. Позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] в повній мірі відповідатиме інтересам дитини, зважаючи на ту ситуацію, яка наразі склалась. Ухвалою суду від 30.01.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - виконавчий комітет Вараської міської ради (орган опіки та піклування), який зобов`язано подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, затверджений рішенням виконкому. Ухвалою суду від 29.03.2023 року продовжено строк підготовчого провадження. 04.04.2023 року до суду від виконавчого комітету Вараської міської ради поступила копія рішення виконавчого комітету Вараської міської ради від 28.03.2023 року №93- РВ-23 «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] ». Ухвалою суду від 16.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник у судовому засідання просили суд задоволити позов, оскільки дитина не пам`ятає та не знає батька, а відповідач не несе жодного обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений двічі належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади України (а.с.139, 185 зворот-186, 208-210 т.1, 12 т.2), із повідомлення Верховинського РТЦК та СП №1/2/1191 (а.с.122 т.1) [PERSON] до лав Збройних Сил України не призивався. Крім того, відповідач отримав 18.03.2023 року копію позовної заяви з додатками про позбавлення його батьківських прав, ухвалу про відкриття провадження в цій справі та судовий виклик на 29.03.2023 року, які направлені йому за його зареєстрованим місцем проживання в с.Ільці Верховинського району Івано-Франківської області (а.с.59 т.1),хоча в подальшому судові повістки, адресовані йому, повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. а.с.81, 96 - 98, 107 - 110, 123 - 126, 127 - 130, 131 - 134, 143 - 146, 162 - 165, 181 - 183, 198 - 201, а.с. 147 - 150, 168 - 171, 195 - 197, 204 - 207, 228 - 231). Третя особа, що не заявляє самостійних вимог, - виконавчий комітет Вараської міської ради Рівненської області явку представника до суду не забезпечила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від її представника до суду поступило клопотання про розгляд справи без участі представника (а.с.95). Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно зі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У ст. 281 ЦПК України передбачено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Ухвалою суду від 21.08.2023 року (а.с.187 зворот т.1) постановлено провести заочний розгляд цієї справи. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я , дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У ст. 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у ч. 8 ст. 7 СК України та у ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Ч.ч. 1,3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється назасадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей визначається Сімейним кодексом України (ст. 1 СК України). У відповідності до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідно до ст.ст.150-152,154,155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Право дитини на належне батьківське виховання гарантоване законом. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст. 152 СК України). Згідно зі ч.1 ст. 8 Закону України "Про охоронудитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного. життя та праці (ч.1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" ). Із копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон № [NUMBER] , виданого 28.12.2016, орган, що видав ЗІТА1, запис №20160718-00555(а.с. 15 том №1) та копії довідки про реєстрацію особи громадянином України від 20.12.2016 року номер 908(а.с. 11 том №1), вбачається, що [PERSON] є громадянином України та народився [INFO] . Відповідно до витягу з свідоцтва про народження муніципалітету міста Падуя(а.с. 9-10 том №1) його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається зі заяви від 30.07.2017 року, адресованої уповноваженим органам України (а.с.5 т.2) саме [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований в Україні за адресою в с.Ільці Івано-Франківської області, надавав згоду на реєстрацію [PERSON] , [INFO] , на реєстрацію та постійне проживання за адресою в Україні: [ADDRESS] . Відповідно до інформації УДМС України в Івано-Франківській області (а.с.33 том №1), [PERSON] , [INFO] , станом на 01.02.2023 року зареєстрований в с.Ільці Верховинського району Івано-Франківської області. Із копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон № [NUMBER] ,виданого 12.05.2011 року, орган, що видав 0710, персональний номер [NUMBER] (а.с. 14 том №1) вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] . [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , 07.07.2020 року,зареєстрували шлюб у Вараському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про що складено актовий запис номер 72, після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини « [PERSON] » (а.с. 7 том №1). [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих осіб № 463-02 від 10.11.2022 року(а.с. 20 том №1). Характеристиками дошкільних навчальних закладів (ясла-садок) комбінованого типу №5 та № 7 Вараської міської ради Рівненської області № 01-15/46 від 26.08.2022 року та №04-11/127 від 07.09.2022 року (а.с. 16, 17, том №1) підтверджується їх відвідування [PERSON] відповідно з 21.11.2018 року до 31.08.2021 року та з 01.09.2021 року по 07.09.2022 року, а також те, що за період перебування дитини в дитячому садку тато [PERSON] не відвідував жодного заходу, які проводилися в навчальному закладі, не відвідував батьківські збори, не цікавився успіхами дитини. Із письмового висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Вараської міської ради 28.03.2023 року № 93-РВ-23 (а.с. 78-80 т.1) вбачається, що 24.02.2023 року комісією за участю представників: служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради, Вараського міського центру соціальних служб під час вивчення умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що помешкання вмебльоване, санітарний стан приміщення задовільний. В однокімнатній квартирі за вищевказаною адресою проживає малолітній [PERSON] разом зі своєю мамою [PERSON] , вітчимом [PERSON] та братом [PERSON] . Для дітей створено належні умови для їх навчання, виховання, проживання та розвитку. Взаємовідносини у родині [PERSON] хороші. У комісії нарікань щодо умов проживання даної сім`ї не виникло. За результатами проведеного профілактичного заходу складено акт обстеження умов проживання від 24.02.2023 року №А-43-23. Під час візиту в сім`ю комісією проведено бесіду з малолітнім [PERSON] в присутності його матері [PERSON] . Зі слів дитини з`ясовано, що хлопчик має хороші взаємовідносини зі своєю мамою [PERSON] , татом [PERSON] та меншим братом [PERSON] . Він свого біологічного батька [PERSON] не знає. Враховуючи вищевикладене, захищаючи інтереси дитини, комісія з питань захисту прав дитини 09.03.2023 року вважала за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] , останнє відоме місце реєстрації якого за адресою: [ADDRESS] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно з вимогами ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як передбачено ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрала дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не висвітлила бажання щодо її батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудження за вчинення кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 16 постанови N 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовни хцінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Таке втручання здійснюється для захисту емоційного здоров`я та моралі малолітнього сина, тобто відповідає цілям, зазначеним у п. 2 ст. 8 Конвенції. Як зазначалося вище, позбавлення батьківських прав є втручанням у сімейне життя. Однак таке втручання в данному випадку є виправданим і пропорційним, оскільки цього нагально потребують інтереси дитини, батько якої не виявляє про неї піклування. Поведінка батька відносно своєї дитини дає підстави для обґрунтованих сумнівів у його спроможності та волевиявленні виконувати свої природні батьківські обов`язки і свідчить про ризик неналежного виховання дитини. Суд звертає увагу, що відповідач отримав 18.03.2023 року копію позовної заяви з додатками про позбавлення його батьківських прав, ухвалу про відкриття провадження в цій справі та судовий виклик на 29.03.2023 року, які направлені йому за його зареєстрованим місцем проживання в с.Ільці Верховинського району Івано-Франківської області (а.с.59 т.1), але не виявив будь-якої заінтересованості до цієї справи, в судові засідання на стадії підготовчого та судового розгляду жодного разу не з`явився, відзиву не подав, що свідчить про його байдуже ставлення до свого малолітнього сина. Враховуючи конкретні обставини справи, суд приходить до переконання про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO]. З врахуванням усіх встановлених обставин справи суд констатує, що рішення про позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина відповідатиме найкращим його інтересам, якими є забезпечення розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. При цьому враховується, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на спілкування з дитиною і побачення з нею, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Оскільки, позивач при зверненні до суду з позовом сплатила судовий збір у сумі 1073,60 гривень, то, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вказана сума.

Outcome: approved