Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та рух справи. 24.05.2023 року до суду звернулася позивач [PERSON] із позовною заявою до Красилівської міської ради Хмельницької області, [PERSON] , [PERSON] , яку під час підготовчого провадження уточнила, та просить визнати за нею, як спадкоємцем за законом 1 черги, право власності на 37/200 частин квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Їхні родинні відносини підтверджуються рішенням Красилівського районного суду від 13.03.2020 року у справі №677/1651/19. Після смерті матері відкрилась спадщина на частку в квартирі [ADDRESS] . Вона являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до Красилівської державної нотаріальної контори, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 03.10.2014 року. Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого 04.06.2003 року Красилівською райдержадміністрапією 37/50 квартири [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності спадкодавцю [PERSON] , їй, та двом її дочкам - відповідачам [PERSON] та [PERSON] . Власником 13/50 частин вказаної квартири є [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 17.12.2002 року, виданого комісією по приватизації при Красилівській райдержадміністрації. Згідно з ч. 2 ст.370 Цивільного кодексу України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Отже, частка кожного із чотирьох співвласників у спільній сумісній власності на 37/50 квартири [ADDRESS] становить , що дорівнює 37/200 частин квартири. Таким чином, частка спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , у спільній сумісній власності на 37/50 спірної квартири становить 1/4 частину, що дорівнює 37/200 всієї квартири . 07.10.2022 року державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори їй надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру. Оформити нотаріально спадкову частку в квартирі вона не має можливості, оскільки за життя спадкодавець не встигла виділити свою частку із спільної сумісної власності та зареєструвати своє право власності на неї, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Відзиву на позов відповідачі не подали. 29.05.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі на 28.06.2023 року. 20.09.2023 року ухвалою суду прийнято до розгляду нову редакцію позовної заяви зі зміненим предметом позову, яку відповідачі отримали, закрито підготовче провадження, та призначено справу до судового розгляду на 20.10.2023 року. Аргументи учасників справи. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Головатюк Л.А. в судове засідання не з`явилися, представник позивача 20.10.2023 року надіслала заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути у її та позивача відсутність. Представник відповідача Красилівської міської ради Хмельницької області Слободянюк М.О. надіслала до суду заяву, у якій справу просила розглянути на розсуд суду та без участі представника міської ради. Відповідачем [PERSON] 19.09.2023 року подала до суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] , у якій відповідач просила справу розглянути без її присутності. 28.09.2023 року на адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] від 19.09.2023 року, у якій вона позовні вимоги [PERSON] визнала повністю, просила справу розглянути у її відсутність. Позиція суду. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю позивача [PERSON] (а.с. 9, 10-11, 12) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на частку в квартирі [ADDRESS] (бувша адреса: [ADDRESS] ), в м. Красилів Хмельницька область Позивач є спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до Красилівської державної нотаріальної контори, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 03.10.2014 року (а.с.13). Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого 04.06.2003 року Красилівською райдержадміністрапією 37/50 квартири [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15-16) Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 17.12.2002 року, виданого комісією по приватизації при Красилівській райдержадміністрації, власником 13/50 частин спірної квартири є [PERSON] (а.с. 17) Оформити нотаріально спадкову частку квартири позивач не має можливості, оскільки [PERSON] за життя не встигла виділити свою частку зі спільної сумісної власності та зареєструвати своє право власності на неї. Постановою про\~відмову у\~вчиненні нотаріальної\~дії №\~1024/02-31від\~07.10.2022\~року державним\~нотаріусом Красилівської\~державної нотаріальної\~контори Тиховською\~В.В.\~відмовлено [PERSON] \~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом на\~частку у\~квартирі,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] , яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку тим, що частка спадкодавця [PERSON] в спільній сумісній власності не була визначена за життя документально. (а.с. 14) Вищевикладені обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 10.06.2014 року; рішенням Красилівського районного суду від 13.03.2020 року у справі №677/1651/19; витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 38540278 від 03.10.2014 року; постановою державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1024/02-31 від 07.10.2022 року; копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого 04.06.2003 року Красилівською райдержадміністрацією; копією свідоцтва на право власності на житло № [NUMBER] від 17.12.2002 року, виданого комісією по приватизації при Красилівській райдержадміністрації; витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно Красилівського районного бюро технічної інвентаризації № 22126939 від 11.03.2009 року. Вказані обставини сторонами не оспорюються та відповідачами [PERSON] ,\~ [PERSON] визнаються. Мотиви з яких виходить суд і застосовані норми права Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1222, 1223 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~1266\~ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Згідно зі\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~частин 1\~та 2\~статті 370\~ЦК України\~співвласники мають\~право на\~виділ у\~натурі частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~крім випадків,\~установлених законом. У\~разі виділу\~частки із\~майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~вважається,\~що частки\~кожного із\~співвласників у\~праві спільної\~сумісної власності\~є рівними,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ними,\~законом або\~рішенням суду. На співвласників квартири [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за вирахуванням частки [PERSON] , яка становить 13/50, приходиться 37/50 частин квартири [ADDRESS] (50-13=37). Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України частка кожного із чотирьох співвласників у спільній сумісній власності на 37/50 вказаної квартири становить 1/4, що дорівнює 37/200 частин квартири. Таким чином, частка спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , у спільній сумісній власності на 37/50 спірної квартири становить 1/4 частину, що дорівнює 37/200 всієї квартири . Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі\~поділу майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~вважається,\~що частки\~співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 ЦК України. Відповідно до частини першої ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Зважаючи на вищевказане, виходячи з презумпції рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності, частка померлої у спільній сумісній власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6822710100:02:004:1696 площею 0,0846 га, становить 1/2. У постанові Верховного Суду від 16.06.2021 року в справі № 570/997/19, Верховний Суд зауважив, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ч.4 ст. 25 ЦК України). Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Виходячи зі встановлених на підставі належним чином оцінених у сукупності доказів, обставин справи, та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] , яка є спадкоємцем першої черги після смерті матері [PERSON] , про визнання права власності на частку матері в квартирі в порядку спадкування підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На стягненні судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат з відповідачів на користь позивача не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: approved