Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

Представник позивача адвокат Хмельницька Л.М., звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати недійсним заповіт [PERSON] , складеного на користь [PERSON] , що посвідчений 27.09.2019р. приватним нотаріусом Черкаського нотаріального округу Сопільняк А.О. та зареєстрований у Спадковому реєстрі за №64812529. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що позивач є онуком [PERSON] , який був батьком його матері [PERSON] , яка померла [INFO] [PERSON] помер [INFO] . За період життя [PERSON] належала на праві приватної власності 1/3 частка квартири за адресою: [ADDRESS] . 21.06.2018р. [PERSON] склав заповіт, яким заповідав частину свого майна позивачу та відповідачу. Після смерті діда позивачу стало відомо, що незадовго до смерті дід склав заповіт від 27.09.2019р., за яким заповідав все своє майно відповідачу, який також є онуком [PERSON] і доводиться двоюрідним братом позивачу. Натомість, у травні 2019 року [PERSON] переніс другий інсульт, внаслідок чого перебував на лікуванні у нейрохірургічному відділенні з 12.05.2019р. по 22.05.2019р. з діагнозом геморагічний інсульт лівої СМА, правосторонній геміпарез, що стався на фоні гіпертонічного кризу з порушенням мови та правобічного геміпарезу. На момент складання заповіту від 27.09.2019р. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у паліативному відділенні Черкаського геріатричного пансіонату Черкаської обласної ради у зв`язку з погіршенням стану здоров`я і за станом здоров`я [PERSON] не усвідомлював своїх дій та не міг керувати ними, оскільки перебував у тяжкому стані, постійно хворів і вже не впізнавав близьких йому людей. При цьому [PERSON] не зміг особисто прочитати вголос та підписати заповіт від 27.09.2019р., внаслідок чого такий заповіт був прочитаний йому вголос та підписаний замість нього [PERSON] у присутності двох свідків. Тож позивач стверджує, що на момент складання заповіту від 27.09.2019р. [PERSON] не усвідомлював своїх дій та не міг керувати ними, внаслідок чого такий заповіт має бути визнаний недійсним на підставі ч. 1 ст. 225 ЦК України. Відповідач [PERSON] заперечив проти позовних вимог та у письмовому відзиві просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування позиції відповідача у відзиві зазначено, що заповідальне розпорядження [PERSON] від 27.09.2019р. відповідає волі заповідача, а його волевиявлення було вільним. Вказується, що після інсульту [PERSON] був у стані одужання і на момент складання оспорюваного заповіту усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними. 27.03.2020р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. За клопотанням представника позивача 27.07.2020р. судом постановлено ухвалу, якою витребувано: у нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. належним чином завірені копії заповітів [PERSON] , складені 21.06.2018р. та 27.09.2019р.; у КЗ Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради медичну картку [PERSON] або інформацію про звернення за медичною допомогою; у КЗ «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради» медичну картку (медичну документацію) [PERSON] ; у КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» медичну картку [PERSON] . За клопотанням\~представника позивача\~25.08.2020р.\~судом постановлено\~ухвалу,\~якою витребувано у Другої черкаської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 15.01.2021р.\~за клопотанням\~представника позивача\~судом постановлено\~ухвалу,\~якою витребувано у КНП «Друга Черкаська міська лікарня відновлюваного лікування» Черкаської міської ради медичну картку (медичну документацію) [PERSON] 01.03.2021р. за клопотання представника позивача судом призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам судово-психіатричної експертної комісії Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» для з`ясування відповідей на питання: 1) чи страждав [PERSON] , [INFO] , яким-небудь психічним захворюванням на момент складання оспорюваного заповіту? 2) Чи був здатний [PERSON] в момент підписання оспорюваного заповіту усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними? На час проведення експертизи провадження по справі було зупинено. 15.04.2021р. матеріали справи повернулися до суду разом з клопотанням судово-психіатричної експертної комісії КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» про надання додаткових матеріалів (доказів), а саме: оригіналу амбулаторної карти [PERSON] , оригіналу історії хвороби [PERSON] та детальних показів свідків щодо психічного стану та поведінки [PERSON] (зокрема [PERSON] та [PERSON] ). 20.04.2021р. провадження по справі відновлено. 30.06.2021р. за клопотанням представника позивача судом постановлено ухвалу, якою витребувано у КНП «Перша Черкаська міська поліклініка» Черкаської міської ради амбулаторну картку [PERSON] , а у КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» історію хвороби № 8284 [PERSON] . Одночасно судом вирішено викликати та допитати в якості свідків лікарів КНП «Друга Черкаська міська лікарня відновного лікування» [PERSON] та [PERSON] . На виконання такої ухвали, суду був наданий оригінал амбулаторної картки медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] , [INFO] , що містить консультативне заключення хірурга філії № 1 Черкаської міської консультативно-діагностичної поліклініки. 30.06.2021р. судом закрите підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду. 24.05.2022р. судом повторно призначено по справі посмертну судово-психіатричну експертизу. Листом директора КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» №491/01-8 від 24.06.2022 року цивільна справа №711/2233/20 була повернута до суду без виконання ухвали суду від 24.05.2022 року, оскільки на підставі наказу МОЗ №190 від 01.02.2022 року та наказу КНП «ЧОПЛ ЧОР» №129 від 21.06.2022 року, ліквідовано структурний підрозділ відділення судово-психіатричних, що унеможливило виконання призначеної судом посмертної судово-психіатричної експертизи відносно [PERSON] 09.09.2022 року до суду надійшов лист в.о. керівника Черкаської філії Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричних експертиз та моніторингу наркотиків МОЗ України» №01-19 від 02.09.2022 року, яким доведено до відому суду про створення Черкаської філії Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричних експертиз та моніторингу наркотиків МОЗ України», яка проводить всі види амбулаторних судово-психіатричних, комплексних психолого-психіатричних, судово-психологічних експертиз. 07.09.2022р. судом відновлено провадження у справі та призначено судове засідання. 14.09.2022р. судом постановлено ухвалу про зупинення провадження у справі у зв`язку із смертю відповідача [PERSON] до залучення до участі у справі правонаступника відповідача. 11.04.2023р. приватним нотаріусом Зуєвою Н.В., на запит суду, направлено копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 14.04.2023р. провадження по справі відновлено та залучено до участі у справі правонаступника відповідача [PERSON] . 16.05.2023р. за клопотанням представника позивача судом повторно призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Черкаської філії Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричних експертиз та моніторингу наркотиків МОЗ України» для з`ясування питань: 1) Чи страждав [PERSON] яким-небудь психічним захворюванням на момент складання оспорюваного заповіту?; 2) Чи був здатний [PERSON] в момент підписання оспорюваного заповіту усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними? На час проведення експертизи провадження по справі було зупинено. 16.07.2023р. до суду разом з матеріалами цивільної справи № 711/2233/20 надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 337 від 04.07.2023р. 28.07.2023р. судом відновлено провадження у справі, а справу призначено до судового розгляду. Під час розгляду справи в судовому засіданні представник позивача [PERSON] , яка діє на підставі ордеру від 04.03.2020 року, серія ЧК №121075, підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Крім того, просила стягнути із відповідачки на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. та витрати на проведення посмертної судово-психіатричної експертизи в розмірі 43\~035 грн. 20 коп., докази понесення яких позивачем суду надала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 01.02.2022р. пояснив, що позов не визнає. Зауважив, що позивач поїхав до м. Києва після того, як закінчив навчання і контакт з дідусем на протязі кількох років не підтримував. Коли дідусь захворів, то позивач лише один раз приїхав до нього в лікарню і більше не з`являвся, тому дідусь і вирішив заповісти своє майно відповідачу. Пояснив, що під час перебування у лікарні дідусь мав діагноз «Початкова деменція» і були ситуації, коли дідусь починав слабо орієнтуватися і забував деякі речі, але він розумів де знаходиться, де він, хто він такий, знав своє ім`я хоча і міг плутати дату та неточно зазначав про свій вік. Зазначив, що під час перебування у лікарні стан дідуся покращився, бо він міг вже деяким чином рухати руками, самостійно їсти, міг спілкуватись та впізнавав відповідача та його дівчину, яка також брала участь у догляді за дідусем. В лікарні повідомили, що стан дідуся не критичний і він мав змогу скласти заповіт. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] , який діяв на підставі ордеру серії СА №1003674 від 22.05.2020 р., також просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні 01.02.2022р. пояснила, що була лікуючим лікарем [PERSON] , коли той знаходився у лікарні з наслідками інсульту. Зауважила, що [PERSON] розумів хто він є, що знаходиться в лікарні, знав онука, погодився спілкуватися з нотаріусом. Пояснила, що на момент лікування [PERSON] не вбачала потреби в огляді дідуся невропатологом чи психіатром, оскільки той не мав проявів неадекватної поведінки і викладав стандартні скарги на головний біль, головокружіння, запаморочення. Зазначила, що була присутньою під час складання оспорюваного заповіту та його посвідчення нотаріусом. Також вказувала, що окрім відповідача, який приходив щодня, [PERSON] ніхто не відвідував. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 24.05.2022р. пояснив, що є завідуючим відділенням, де перебував [PERSON] до його смерті. [PERSON] він пам`ятає, оскільки той вже лікувався у їх відділенні кілька років тому. Як завідувач відділення під час обходів він спілкувався з [PERSON] та уточнював, що це відділення є паліативним, куди хворі поступають на останніх стадіях свого життя, зокрема з невиліковними хворобами, які прогресують. Вказував, що у [PERSON] було захворювання судин головного мозку і він потребував фізичного догляду. Обставин, які б обумовлювали необхідність огляду [PERSON] неврологом чи психіатром, на той час не вбачалися. Про наявність заповіту довідався від лікуючого лікаря. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак її представник адвокат Безпалий Є.П., який діє на підставі ордеру серії СА №1031870 від 16.05.2023р., в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві проти позову. Зокрема, просив відмовити в задоволенні позову в зв`язку з його безпідставністю. При цьому, просив врахувати що згідно пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] померлий [PERSON] на момент складання заповіту від 27.09.2019 року не мав проявів неадекватної поведінки. Також, просив врахувати, що [PERSON] знав що знаходиться в лікарні, впізнавав свого онука [PERSON] , погодився спілкуватися із нотаріусом та знав, що складає на [PERSON] заповіт. Підстав сумніватися в адекватності його дій на момент складання заповіту не було. Заслухавши пояснення учасників справи та свідків, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] , помер у віці 83 років [INFO] у КЗ «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради», де знаходився на лікуванні з 17.09.2019 року. За період життя [PERSON] належала на праві приватної власності 1/3 частка квартири за адресою: [ADDRESS] . 21.06.2018р. [PERSON] був складений заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О., яким заповідач заповів частину свого майна своїм онукам [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач) /т. 1 а.с. 115/. 27.09.2019р. [PERSON] складений заповіт, який також посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О., яким заповідач заповів усе своє майно [PERSON] /т. 1 а.с. 116/. В тексті заповіту відмічено, що [PERSON] письменний, але у зв`язку з похилим віком не може особисто прочитати вголос та підписати текст заповіту, внаслідок чого заповіт йому прочитано вголос і на його особисте прохання та в його присутності текст заповіту підписаний [PERSON] , 1996р.н., у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] . Згідно запису за 12.12.2018р. амбулаторної карти [PERSON] №1040 з КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер ЧОР», а саме: «На прийомі у супроводі онука. Зі слів онука, стан хворого поступово погіршується на протязі року, коли стали мати місце мнестичні розлади, часом «бачить по сторонніх в квартирі», спілкується з ними. Хворий удівець, дружина і донька померли від онкозахворювання, проживає один під контролем онука. При огляді хворий частково орієнтований в часі, сьогоднішню дату назвати не може, порахувати свій вік також не може, більше згадує минулі події, деколи згадує дружину і дочку, з болем розповідає про них. Про по сторонніх в квартирі говорити не хоче. Погоджується приймати препарати. Діагноз «Судинна деменція з галюцинаторними включеннями». Взятий на «К» облік, вказано звертатись по необхідності. 23.03.2020р. зазначено, що згідно свідоцтва про смерть, знятий з обліку. Згідно ксерокопії титульної сторінки медичної карти №1649 стаціонарного хворого (т. 1, а.с. 16), [PERSON] знаходився на лікуванні в Третій Черкаській міській лікарні швидкої невідкладної допомоги з 08 січня по 05 лютого 2008р. з основним діагнозом «ХІХС, післяінфарктний і атеросклеротичний кардіосклероз, атеросклероз аорти вінцевих артерій, ускладнення СН І», супутній діагноз «ГХ III ступеню, гіпертензивне серце (ГПМК приблизно 90-ті роки), ХНН І ступеню, хронічний пієлонефрит в стані ремісії, кісти правої нирки, ДГПЗ, хронічна затримка сечі». Том 1, а.с. 16 (зворотня сторінка) містить ксерокопію першої сторінки медичної карти стаціонарного хворого №3619, згідно якої: [PERSON] знаходився на лікуванні в Третій Черкаській міській лікарні швидкої медичної допомоги з 05 по 19 березня 2009р. з діагнозом «Гіпертонічна хвороба III ступеню, гіпертензивне серце (МИ приблизно 90-ті роки), криз (від 05.03.2009р.), ускладнений стенокардією, СН І ступеню, ХІХС, післяінфарктний (06) атеросклеротичний кардіосклероз, атеросклероз аорти, ХНІ ступеню, хронічний пієлонефрит». А.с. 136 т. 1 містить виписку з медичної карти №8284, згідно якої: [PERSON] перебував на лікуванні в КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» (записи рукописні) з 12 по 22 травня 2019р. з діагнозом «Геморагічний інсульт в басейні ЛСМА в базальні ядра, правосторонній геміпарез, забій правого ліктьового суглобу, ІХС, СН II А, ГХ II». Наводились дані (рукописний запис), що поступив в нейрохірургічне відділення в ургентному порядку з клінічною картиною ГПМК. Відмічено, що призначалось обстеження, консультації суміжних спеціалістів, КТ головного мозку, проводилась відповідна терапія. Виписаний під подальший нагляд та реабілітацію в умовах міської лікарні. Том 1 а.с. 15 містить друковану виписку до історії хвороби №8284 з Третьої Черкаської міської лікарні ШМД, нейрохірургічного відділення, згідно якої: [PERSON] , [INFO] , був госпіталізований 12 травня, виписаний 22 травня 2019р., діагноз «Геморагічний інсульт лівої середньо-мозкової артерії (СМА), правосторонній геміпарез, ГХ II, СН II А». Наводились скарги на головний біль, запаморочення, нудоту, загальну слабкість. В розділі «анамнез» відмічено: на фоні гіпертонічного кризу захворів раптово з порушенням мови та правобічного геміпарезу. Тиск 140/90 мм РС, стан свідомості описувався як загальмований, описувався правобічний геміпарез. Серед іншого, КТ головного мозку за 12 травня 2019р. виявляло МРТ-ознаки інсульт-гематоми лівої гемісфери, атрофію кори головного мозку. В розділі «стан при виписці» відмічено: «Стан поліпшився, неврологічна симптоматика регресує», рекомендовано продовжити лікування у невролога поліклініки за місцем проживання. Згідно медичної карти стаціонарного хворого №1938, [PERSON] був госпіталізований для паліативного лікування в КНП «Друга Черкаська міська лікарня відновного лікування» 17.09.2019р. знаходився в лікарні до дня смерті [INFO] . Діагноз при поступленні «Наслідки мозкового геморагічного інсульту (12.05.2019) в басейні лівої середньо-мозкової артерії у вигляді правобічного геміпарезу. В огляді лікуючим лікарем та завідувачем відділенням при поступленні 17.09.2019 в анамнезі хвороби вказано, що хворіє з 12.05.2019р., переніс мозковий геморагічний інсульт, лікувався в неврологічному відділенні Третьої міської лікарні. Планово госпіталізований для паліативного лікування. В описі загального стану відмічено, що стан важкий, положення в ліжку пасивне. В діагнозі вказано «Наслідки мозкового геморагічного інсульту 12.05.2019р. в басейні лівої середньо-мозкової артерії у вигляді лівобічного геміпарезу, психоорганічного синдрому». В плані лікування серед іншого призначено кветірон 25 мг о 21 год. Згідно щоденником записам, на протязі 17.09. - 27.09.2019 відмічались скарги на болі в ногах, головокружіння, оглядався зав відділенням 27.09.2019р., відмічалось, що КТ 125/70 мм РС, чсс 72/хвилину, тони серця ритмічні, дихання везикулярне, живіт м`який, безболісний, симптом Пастернацького негативний з обох сторін, вказувалось продовжити лікування (згідно листа лікарських призначень). В подальшому знаходився на паліативному лікуванні у вказаному відділенні. Стан поступово погіршав на початку листопада 2019 і [INFO] [PERSON] помер. При дослідженні листа лікарських призначень виявлено, що підекспертний з першого дня госпіталізації приймав препарат кветірон в дозі 1А таблетки 50 мг, в тому числі і станом на 27.09.2019р. В листі заключних клінічних діагнозів дублювався діагноз, вказаний при поступленні (без зазначення психоорганічного синдрому). Згідно висновку судово-психіатричного експерта №337 від 04.07.2023р., обставини анамнезу життя та стану здоров`я [PERSON] дозволяють стверджувати, що на тлі низки хронічних соматичних захворювань, а саме гіпертонічної хвороби III ступеню з ускладненнями у вигляді гіпертензивного серця, на тлі наслідків перенесеного інсульту в 90-х роках у [PERSON] в 2017 році виникли психічні порушення, зокрема когнітивні порушення які мали тривалий та стійкий характер з розладами сприйняття у вигляді зорових галюцинацій. У 2018р. (ще до другого інсульту в травні 2019р.) йому вже було встановлено діагноз «Судинна деменція з галюцинаторними включеннями» (та призначенням відповідного серед іншого нейролептичного лікування). 12 травня 2019р. [PERSON] переніс повторне порушення мозкового кровообігу, яке супроводжувалось (згідно виписки №8284) не лише правобічним геміпарезом, але і порушенням мови. На комп`ютерній томограмі за 12 травня 2019р., окрім інсульт-гематоми лівої гемісфери було виявлено атрофію кори головного мозку. У вересні того ж 2019р., за 10 днів до правочину, лікарі Другої Черкаської міської лікарні вказували на наявність у Колосова психічних розладів, обумовлених перенесеним інсультом, та призначали психофармакологічний (нейролептичний) препарат кветірон. Отже, все вищенаведене дозволяє прийти до висновку, що [PERSON] , [INFO] , на момент складання заповіту на користь [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. 27.09.2019р., зареєстрованого у спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договори) за №64812529, страждав на психічний розлад - судинну деменцію, що виникла внаслідок перенесених повторних порушень мозкового кровообігу, через що не здатний був усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними /т. 2 а.с. 196-199/. За таких обставин позивач просить визнати недійсним, складений [PERSON] заповіт від 27.09.2019р. на підставі ч. 1 ст. 225 Цивільного кодексу України, оскільки такий заповіт складений заповідачем у момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Тож між сторонами існує спір щодо дійсності заповіту, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та іншими нормативно-правовими актами. Частиною першою статті 15 ЦК визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК, ч. 1 ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК). У відповідності до положень ч. 4 ст. 12, ч. 2 ст. 13 ЦПК кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, а збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, а тому повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Таким чином, на заповіт, як і на будь-який інший правочин, поширюються загальні вимоги щодо їх дійсності, додержання яких є необхідною умовою його чинності. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦК правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. За змістом ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2018 року в справі № 756/14304/15-ц зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 1257 ЦК та вказано, що «для дійсності заповіту волевиявлення заповідача має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених ЦК України». Слід звернути увагу, що конструкція норми статті 1257 ЦК має безпосередній зв`язок із принципом свободи заповіту як ключовим положенням спадкового права, що формує окремий вид (підставу) спадкування (ст. 1217 ЦК), та з відповідними нормами законодавства про спадкування, якими визначена форма заповіту і порядок його посвідчення. Принцип свободи заповіту, з огляду на визнання пріоритету спадкування за заповітом перед спадкуванням за законом, потребує охорони і захисту не тільки на стадії складання і посвідчення заповіту, а й при подальшому здійсненні спадкових прав і набутті права на спадщину. У свободі заповіту втілені загальні уявлення про свободу як здатність і можливість людини діяти на власний розсуд,

Outcome: approved