Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати батьківство [PERSON] , [INFO] , громадянина України, РНОКПП [NUMBER] , відносно дитини - сина [PERSON] , який народився [INFO] в м. Сміла Черкаської області, актовий запис про народження № 71 від 28 березня 2017 року; виключити з відомостей актового запису № 71 від 28 березня 2023 року про народження дитини [PERSON] , [INFO] , вчиненого Смілянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області як про батька дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України; внести зміни до актового запису № 71 від 28 березня 2023 року про народження [PERSON] , [INFO] , складеного Смілянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, а саме - у графі «відомості про батька» зазначити батьком [PERSON] , [INFO] , громадянина України; змінити прізвище дитини [PERSON] , [INFO] з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В обґрунтування вимог вказано, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з липня 1995 року по 15 жовтня 2019 року. Фактично сім`я розпалась у серпні 2014 року і з цього часу вони сумісно не проживали, спільне господарство не вели. 15 жовтня 2019 року заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Позивач вказує, що з вересня 2014 року він та відповідач [PERSON] знаходились у фактичних шлюбних відносинах. У них народилась дитина син [PERSON] , [INFO] , якого зареєстровано Смілянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 71, свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 28 березня 2017 року, але у відомостях про батька вказаний відповідач [PERSON] , оскільки на момент реєстрації народження [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] 27 квітня 2021 року між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб Смілянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 35, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . 19 травня 2023 року позивач звернувся до медико - генетичного центру «Мама Папа» щодо проведення генотипоскопічного експертного дослідження, на вирішення якого поставлено питання чи є [PERSON] , [INFO] біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно Висновку генотипоскопічного експертного дослідження від 19 червня 2023 року № 38394, комбінований індекс батьківства (СРІ): 4 093 687 808, ймовірність батьківства: 99,99999998%. Порівняльний аналіз аутосомної ДНК досліджуваних осіб показав, що для всіх досліджених молекулярно-генетичних індивідуальних систем один чи обидва алеля в профілі донора зразка Дитина співпадають з такими в профілі донора зразка Передбачуваний батько. За умови відсутності іншого безспірного родителя (умови цього дослідження), це означає, що ДНК-профіль дитини формально відповідає ДНК-профілю передбачуваного батька. Таким чином, в рамках проведеного дослідження, даних, виключаючи батьківство донора зразка Передбачуваний батько по відношенню до донора зразка Дитина, не отримано. Величина Комбінованого Індексу Батьківства є добутком величин Індексів батьківства по кожному проаналізованому локусу і свідчить про те, що отримані генетичні дані в 4 093 687 808 рази більш імовірні, якщо донор зразку Передбачуваний батько є біологічним батьком донора зразка Дитини , а не випадково взятий чоловік. Вважаючи апріорну ймовірність батьківства 50%, апостеріорна ймовірність батьківства, в даному випадку, дорівнює 99,99999998%. Враховуючи, що позивач є батьком дитини [PERSON] , звернувся із вказаним позовом до суду. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, подали до суду заяви про проведення розгляду справи без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судові засідання не з`являвся, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Представник третьої особи подав до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 жовтня 2019 року розірвано (а.с.17). [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 28 березня 2017 року, видане Смілянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (а.с.13). Позивач [PERSON] в своєму позові зазначив, що вважає себе батьком народженої дитини, оскільки з 2014 року він перебував у фактичних шлюбних стосункахз [PERSON] та в подальшому 27 квітня 2021 року вони зареєстрували шлюбу Смілянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.14). Згідно Висновку генотипоскопічного експертного дослідження від 19 червня 2023 року № 38394, комбінований індекс батьківства (СРІ): 4 093 687 808, ймовірність батьківства: 99,99999998%. Порівняльний аналіз аутосомної ДНК досліджуваних осіб показав, що для всіх досліджених молекулярно-генетичних індивідуальних систем один чи обидва алеля в профілі донора зразка Дитина співпадають з такими в профілі донора зразка Передбачуваний батько. За умови відсутності іншого безспірного родителя (умови цього дослідження), це означає, що ДНК-профіль дитини формально відповідає ДНК-профілю передбачуваного батька. Таким чином, в рамках проведеного дослідження, даних, виключаючи батьківство донора зразка Передбачуваний батько по відношенню до донора зразка Дитина, не отримано. Величина Комбінованого Індексу Батьківства є добутком величин Індексів батьківства по кожному проаналізованому локусу і свідчить про те, що отримані генетичні дані в 4 093 687 808 рази більш імовірні, якщо донор зразку Передбачуваний батько є біологічним батьком донора зразка Дитини , а не випадково взятий чоловік. Вважаючи апріорну ймовірність батьківства 50%, апостеріорна ймовірність батьківства, в даному випадку, дорівнює 99,99999998% (а.с.20-38). Статтею 51 Конституції України, частинами 2, 3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя (ст. 122 СК України). Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. У постанові від 16.05.2018 року (справа № 591/6441/14-ц, провадження № 61-6030св18) Верховний суд висловив позицію, відповідно до якої, для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері ч. 1 ст. 135 СК України. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (справа «Калачова проти російської федерації», № 3451/05, § 34, рішення від 07.05.2009 року). Пунктами 6, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2, з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно з пунктом 2.16.2 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду. Згідно положень частини 3 статті 12, статті 80 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог частини 1 статті 76, статті 77, статті 78, частини 6 статті 81 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги викладене, оскільки дитина [PERSON] народився під час перебування [PERSON] з [PERSON] у шлюбу, факт батьківства позивача щодо дитини [PERSON] підтверджена рядом доказів: свідоцтвом про народження дитини, результатом ДНК-тесту, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

Outcome: approved