Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

05.06.2023 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду зпозовом, відповідно до якого просили позбавити їх матір [PERSON] батьківських прав та стягнути на їх користь, як неповнолітніх дітей, аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до їх повноліття. У заяві позивачі зазначили, що їх батьками є [PERSON] та [PERSON] .. До початку військової агресії російської федерації, вони проживали у сім`ї прабабусі [PERSON] . Батько піклувався про них, однак з початком війни його було мобілізовано до лав ЗСУ та 07.05.2023 року він загинув у зоні бойових дій. Відповідач, фактично з 2018 року, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по їх утриманню і вихованню, на теперішній час вони проживають у сім`ї подружжя [PERSON] за адресою [ADDRESS] , оскільки їх прабабуся [PERSON] за станом здоров`я та з урахуванням її похилого віку, не в змозі належним чином доглядати та піклуватися про них. . На підставі зазначеного, просилипозбавити відповідачку батьківських прав, посилаючись на положенняст. 164 СімейногоКодексу України. Одночасно, з урахуванням положень ст.ст.180, 182 СК України, просили стягнути з відповідача аліменти на своє утримання. Ухвалою суду від 12.06.2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.09.2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. У судовому засіданні позивачі та їх представник заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, підтвердили викладені у заяві фактичні обставини. Відповідач до судового засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату та місце розгляду справи була повідомлена, своєчасно, належним чином. З відома позивачів суд постановив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. До судового засідання представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. До суду було надано Висновок Органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 01.09.2023 року, щодо доцільності в інтересах неповнолітніх дітей, позбавити [PERSON] батьківських прав. Заслухавши позицію позивачів, покази свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та витікаючі з них спірні правовідносини. Батьками позивачів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (Свідоцтва про народження [NUMBER] від 20.11.2008 року та [NUMBER] від 20.11.2008 року). Батько позивачів, [PERSON] , був мобілізований до лав ЗСУ та загинув під час виконання бойового завдання, в ході проведення бойових дій (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 20.05.2023 року) Судом встановлено, що відповідач з 2018 року, ніякої матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх доньок не надає, їх вихованням не займається. Вихованням [PERSON] та [PERSON] займалася їх прабабуся [PERSON] .. Позивачки є ученицями Миколаївської гімназії №14 імені Пшеніцина Г.О. , відповідно до характеристик, дівчата характеризуються позитивно. Матір дітей з родиною не проживає, не приділяє належної уваги вихованню доньок, батьківські збори не відвідує та не підтримує зв`язок з вчителями. Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей Адміністрації Заводського району ММР №58 від 29.05.є2023 року, [PERSON] , 2008 року народження та [PERSON] , 2008 року народження тимчасово влаштовані в родину [PERSON] , до прийняття рішення про їх влаштування. Відповідно до Акту від 24.05.2023 року складеного за участю [PERSON] та [PERSON] неповнолітні позивачки проживають за адресою [ADDRESS] , де для дітей створені усі необхідні умови для проживання. [PERSON] та [PERSON] займаються вихованням неповнолітніх дівчат. Зазначені факти знайшли своє підтвердження дослідженими письмовими доказами по справі та показами допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] . До суду також було надано висновок органу опіки та піклування Миколаївської міської Ради №3503/02.02.01-22/03.08/14/23 від 01.09.2023 року про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . За приписами ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема, сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст..3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особистості необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним зокрема, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Рішенням Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2009 року в справі «Савіни проти України», визначено, що під час розгляду справи суд повинен з`ясовувати, чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів; чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини; чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження та чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки; чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я; чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки); чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Встановлені фактичні обставини справи, на думку суду, свідчать про злісне, свідоме нехтування [PERSON] виконанням своїх обов`язків, зазначених положеннями ст..150 СК України по забезпеченню необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний та психологічний розвиток, як складову виховання. Згідно ст. 164 СімейногоКодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, той факт, що навіть після початку розгляду справи в суді, відповідачкою не було прийнято будь-яких мір по поновленню виконання своїх обов`язків по відношенню до неповнолітніх доньок, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з інтересів дітей. Щодо вирішення заявленої позовної вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, за судовим захистом своїх прав, свобод чи інтересів може звернутися не будь-яка особа, а лише особа, законні права, свободи чи інтереси якої порушуються, не визнаються або оспорюються. В теорії цивільно-процесуального права, цю особу прийнято називати належним позивачем, а тому, його вимоги, у разі доведеності, підлягають судовому захисту в обраний ним спосіб. Відповідно, особу, права, свободи чи інтереси якої не порушуються оскаржуваними рішенням/дією (бездіяльністю) відповідача прийнято називати неналежним позивачем, і у разі встановлення такого, у задоволенні її вимог слід відмовити за їх необґрунтованістю. Так, в силу ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, можна констатувати, що суб`єктний склад в аліментних зобов`язаннях є таким: отримувач аліментів - один з батьків або інший законний представник дитини, разом з якими вона проживає; платник аліментів - інший з батьків, який проживає окремо від дитини та має можливість надавати дитині утримання; дитина, на утримання якої аліменти стягуються. У зв`язку з цим, кожна з названих осіб має певні, лише йому належні, права та обов`язки, які підлягають виконанню, а у разі їх порушення - судовому захисту. При цьому, виходячи із визначеності прав та обов`язків сторін, право ініціювання стягнення аліментів - належить лише одному з батьків або іншому законному представнику дитини, разом з якими вона проживає. Таким чином, неповнолітня дитина не наділена правом на пред`явлення позову до одного з батьків про стягнення аліментів на своє утримання. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] не є неналежними позивачами, що є підставою для відмови у заявленій вимозі про стягнення аліментів на їх утримання до досягнення повноліття.

Outcome: partial