Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

Представник позивача АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» Івенко С.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовна заява обґрунтована тим, що 23.07.2012 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений кредитний договір №5074. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] отримав кредит, а саме грошові кошти в розмірі 50 000 грн. за умови сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 18 % річних строком на 60 місяців з остаточним терміном повернення не пізніше 21.07.2017. Позичальник зобов`язався щомісячно до останнього числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 833,33 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 01.08.2012 на відповідні позичкові рахунки позичальника, відкриті у ТВБВ №10004/0103 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк». Позивачем всі зобов`язання за договором були виконані належним чином, позичальнику було надано кредит готівкою одноразово з кредитного рахунку № [NUMBER] в сумі 50 000 грн. 10.05.2017 Оріхівським районним судом Запорізької області по справі №323/904/17 винесено заочне рішення, яким вимоги АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом були задоволені в повному обсязі, та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 48323,12 грн, а також судові витрати у розмірі 1600 грн.. Станом на 07.09.2021 основна заборгованість за кредитним договором складає 67 156,75 грн., яка складається з: 28 333,42 грн. - прострочена заборгованість за основним боргом; 14 740,52 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 10 966,69 грн. - втрати від інфляції на суму простроченого кредиту; 6 203,53 грн. - втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 3 891,73 грн. - 3% річних на суму простроченого кредиту; 2 020,86 грн. - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. В забезпечення кредитного договору від 23.07.2012 між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Іпотечний договір №2960. Відповідно до п. 1.2 Іпотечного Договору позивачу в забезпечення кредитного договору було передане в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира, загальною площею 46,00 кв.м., житлова площа - 27,70 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, позивач вважає за необхідне задовольнити вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Посилаючись на викладені обставини, просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №5074 від 23.07.2012 звернути стягнення на нерухоме майне, що є предметом іпотеки за іпотечним договором від 23.07.2012, укладеного з [PERSON] , а саме на двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедурі виконавчого провадження, встановивши початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2023 матеріали цивільної справи прийнято до свого провадження, призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 17.08.2023 закрито підготовче засідання у справі, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с.96, 136). Відповідач [PERSON] жодного разу до суду не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду, причини неявки суду не повідомила, відзив не подала. Третя особа [PERSON] до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 23.07.2012 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений кредитний договір №5074. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] отримав кредит, а саме грошові кошти в розмірі 50 000 грн. за умови сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 18 % річних строком на 60 місяців з остаточним терміном повернення не пізніше 21.07.2017 (п.1.1-1.3). Позичальник зобов`язався щомісячно до останнього числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 833,33 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 01.08.2012 на відповідні позичкові рахунки позичальника, відкриті у ТВБВ №10004/0103 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (п.1.5). П.1.5.1 договору визначено, що проценти нараховуються банком щомісячно на рахунок № [NUMBER] в ТВБВ № 10004/0103 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано кредит. Сторони погодились з тим, що банк має право ініціювати зміну розміру процентів за користування кредиту (п.1.9). Виконання позичальником зобовязань за цим договором (в тому числі і додатковими угодами до нього) забезпечується нотаріально посвідченим договором іпотеки нерухомого майна, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (п.2.1) (а.с.88-91). В забезпечення кредитного договору № 5074 від 23.07.2012 між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Іпотечний договір №2960. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме двокімнатна квартира [ADDRESS] (п.1.2). Пунктом 5.1.1 визначено, що предмет іпотеки є власністю іпотекодавця і він вправі ним розпоряджатись і на нього може бути звернено стягнення без жодних обмежень та обтяжень (а.с.84-87). Заочним рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 10.05.2017 у справі № 323/904/17 (провадження № 2/323/389/17) задоволено позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 48323,12 грн., судовий збір в сумі 1600 грн., витрати, пов`язані з розміщенням оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» про виклик відповідача у судове засідання в розмірі 630 грн. (а.с.92-93). Згідно з розрахунком заборгованості позичальника [PERSON] за договором № 5074 від 23.07.2012, загальна сума заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом станом на 07.09.2021 становить 67\~156,75 грн., з яких: 28333,42 грн. сума основної заборгованості по кредиту, 14\~740,52 грн. сума процентів за користування кредитом, 11\~966,69 грн. сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту, 6\~203,53 грн. сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів, 3891,73 грн. розмір 3% річних на суму простроченого кредиту, 2020,86 грн. розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів (а.с.11-16). До матеріалів справи додано виписки по рахунку [PERSON] (а.с.17-79). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.10.2021, нерухоме майно. А саме кв. [ADDRESS] , зареєстроване на праві приватної власності за [PERSON] .. На зазначене майно міститься обтяження, а саме заборона на нерухоме майно на підставі договору про іпотеку нерухомого майна, 2960, 23.07.2012, іпотекодержатель ПАТ «ДОБУ» (а.с.9-10). Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (абзац 3 ст. 1 Закону України «Про іпотеку»). Згідно ст.ст 5,6 Закону України «Про іпотеку» в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Згідно із ч. 1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до ч. 1,4 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки належить іпотекодержателю. Оскільки іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором за наведеними вище положеннями законодавства не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки, та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне, а тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня. Положеннями ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, а також аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (ч. 2 ст. 35 зазначеного Закону). Отже, за змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє не виконано чи виконано неналежно, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звернути стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку». За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що позичальник допустив порушення взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, через що утворилася заборгованість, яка станом на 07.09.2021 становила 67\~156,75 грн., з яких: з яких: 28333,42 грн. сума основної заборгованості по кредиту, 14\~740,52 грн. сума процентів за користування кредитом, 11\~966,69 грн. сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту, 6\~203,53 грн. сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів, 3891,73 грн. розмір 3% річних на суму простроченого кредиту, 2020,86 грн. розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Розмір боргу за договором позики банком доведений та відповідачем не спростований. Таким чином, позивач, як іпотекодержатель, на підставі статті 33 Закону України «Про іпотеку» набув право задовольнити свої вимоги, звернувши стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В зв`язку з задоволенням основної вимоги, на підставі ст. 141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат з відповідача, які сплачено Банком при подачі позову в сумі 2270 грн.

Outcome: approved