Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

Херсонський державний аграрно-економічний університет звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання освітніх послуг у загальному розмірі 9837 грн. 27 коп.. В обґрунтування позову зазначено, що 12 грудня 2017 року на підставі заяви відповідача та наказу між університетом та відповідачем було укладено договір за № 10701 про надання освітньої послуги, відповідно до якої ДВНЗ « Херсонський державний аграрний університет» бере на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити його навчання в вищевказаному університеті до досягнення першого ( бакалаврського) рівня вищої освіти за спеціальністю «менеджмент». Відповідно до п. 11 договору, відповідач зобов`язаний внести оплату за навчання щосеместрово. Проте, оплата за навчання відповідачем не здійснювалась. У результаті чого утворився борг у розмірі 8068,00 гривень. Наказом Міністерства освіти і науки України від 14.02.2020 року за № 210 Державний вищий навчальний заклад « Херсонський державний аграрний університет» перейменовано у Херсонський державний аграрно-економічний університет. Наказом від 08.05.2020 року за № 101-ст відповідача було відраховано за порушення умов договору про надання освітніх послуг. Тому, позивач просить стягнути на його користь заборгованість у розмірі 9837,27 гривень, з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат, а також судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала заяву про слухання справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про дату та місце слухання справи належним чином сповіщений, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на адресу суду не надходив. Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, 12 грудня 2017 року між Державним вищим навчальним закладом « Херсонський державний аграрний університет» та [PERSON] укладено договір за № 10701, предметом якого є надання освітньої послуги. Відповідно до пункту 3 розділу ІІ, виконавець зобов`язаний надати одержувачу освітню послугу на рівні стандартів вищої освіти. Розділ ІІІ пункт 5 вказаного договору проголошує, що замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановленим цим договором. Як вбачається з п.10,11 розділу V договору, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання, без урахування коефіцієнту інфляції, становить 25200 гривень. Замовник вносить плату щосеместрово. Відповідно до п. 19 розділу VI, за порушення строків оплати, визначених п. 10 даного Договору більш ніж на місяць, виконавець має право не допустити Одержувача до занять, до повного погашення боргу. У зв`язку з систематичним порушенням Договору відповідача на підставі наказу від 08.05.2020 року за № 101-ст відраховано за порушення умов договору про надання освітніх послуг. На визначену в договорі адресу відповідача направлялась претензія за № 10 про необхідність сплати заборгованості за оплату освітньої послуги, однак останній борг не сплатив станом на 2023 рік. Відповідно до розрахунку, суми нарахування за наданні послуги по навчанню, згідно договору укладеного з [PERSON] , як здобувачем вищої освіти заочної форми навчання спеціальності «Менеджмент», становить 8068,00 гривень. Відповідно до ч. 6 ст. 73 ЗУ «Про вищу освіту», розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації, а також порядок оплати освітньої послуги (разово, щороку, щосеместрово, щомісяця) встановлюються у договорі (контракті), що укладається між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє плату освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов`язання щодо її оплати. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. В свою чергу, виконавець, повністю виконав взяті на себе за договором зобов`язання. Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послуги, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплати виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Боржник, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого грошового зобов`язання.. На підставі статті 625 ЦК України позивачем нараховано три процента річних від простроченої суми та збільшено борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Так, згідно розрахунку інфляційні втрати позивача склали 1390 грн. 90 коп., а 3% річних 378 грн. 37 коп.. З урахуванням всього вищевикладеного суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Документально підтверджені судові витрати позивача складають 2684,00 грн.

Outcome: approved