Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради в інтересах дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. З урахуванням клопотання про зміну позовних вимог, позивач просить суд: -позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . -передати малолітнього [PERSON] , [INFO] , під опікування органу опіки та піклування Кам`янської міської ради до вирішення питання влаштування дитини до сімейних форм виховання. Малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , передати на виховання батькові [PERSON] , [INFO] , який є законним представником дитини. -стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними 18 річного віку на користь майбутнього опікуна чи осіб, яким дитина буде передана на виховання. У своєму позові позивач посилалась на те, що згідно до свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини малолітнього [PERSON] , [INFO] , зазначені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Батьком малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зазначений [PERSON] . У вересні 2021 року [PERSON] звернувся із заявою до служби у справах дітей про тимчасове влаштування до нього в родину неповнолітньої на той час [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що мати дітей [PERSON] потрапила до КНП КМР «Міська лікарня №1» та проходить там лікування. Відповідно до наказу служби у справах дітей від 28.09.2021 №21ТВ неповнолітню на той час [PERSON] , [INFO] та малолітнього [PERSON] , [INFO] влаштовано в сім`ю [PERSON] на період лікування матері. Після проходження [PERSON] курсу лікування в КНП КМР «Міська лікарня №1» зі слів [PERSON] спосіб її життя змінився на дуже короткий термін. З листопада 2021 року [PERSON] мешкає окремо від дітей, матеріально не допомагає, долею їх не цікавиться. Окрім того, зі слів [PERSON] протягом спільного проживання з [PERSON] вона періодично зловживала алкогольними напоями та проходила лікування в КНП КМР «Міська лікарня №1». Неповнолітня на той час [PERSON] , [INFO] та малолітній [PERSON] , [INFO] продовжували проживати у [PERSON] відповідно до наказу служби у справах дітей, місце перебування та телефонний номер матері йому відомо не було. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] звернувся до служби у справах дітей міської ради із заявою про звернення органу опіки та піклування до суду із позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. При розгляді даної заяви та підготовки документів на розгляд комісії з питань захисту прав дитини в лютому 2022 року спеціалістами служби у справах дітей запрошено [PERSON] та проведено з нею профілактичну роботу в межах наданих повноважень та чинного законодавства. Зі слів [PERSON] вона категорично проти позбавлення батьківських прав, мешкає окремо від дітей, але точну адресу вказати відмовилась, має намір працевлаштуватись та виховувати дітей. Але станом на 11 квітня 2022 року ситуація не змінилась. Відповідно до довідки КНП КМР «Міська лікарня №1» від 14.02.2022, наданої на запит служби у справах дітей [PERSON] , [INFO] , знаходиться в реєстрі лікаря нарколога з 2019 року, діагноз: психічні та поведінкові розлади в результаті вживання алкоголю, синдром залежності. Питання доцільності/недоцільності звернення до суду із позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої на той час [PERSON] , малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради 11.04.2022 у присутності матері дітей. [PERSON] категорично заперечувала позбавленню її батьківських прав, але надати будь-які підтверджуючи документи щодо належного виконання нею батьківських обов`язків не змогла. Члени комісії, розглянувши матеріали, зібрані службою у справах дітей міської ради та вислухавши матір дітей одноголосно прийняли рішення про доцільність звернення із позовною заявою до суду. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та клопотанні про зміну позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, причини неявки до суду не повідомила. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] не з`явився, причини неявки до суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ухвалою суду від 05 травня 2022 року відкрито провадження по справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 02 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб, що видане 18 червня 2016 року Дніпровським районним у місті Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18 червня 2016 року, актовий запис №196. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.13). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками зазначені: [PERSON] , [PERSON] , актовий запис №56 (а.с.15). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками зазначені: [PERSON] , [PERSON] , актовий запис №1275 (а.с.17). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками зазначені: [PERSON] , [PERSON] , актовий запис №239 (а.с.18). Відповідно до наказу Служби у справах дітей Кам`янської міської ради від 28 вересня 2021 року №21ТВ про тимчасове влаштування неповнолітньої дитини [PERSON] та малолітньої дитини [PERSON] вбачається, що неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , та малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано в сім`ю [PERSON] (а.с.26). Також в матеріалах справи міститься пояснення [PERSON] , [INFO] , від 28 вересня 2021 року, відповідно до яких вона не заперечувала проти її влаштування в сім`ю вітчима [PERSON] (а.с.27). Згідно паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] , на час ухвалення рішення по справи є повнолітньою (а.с.14). Згідно акту обстеження умов проживання Служби у справах дітей Кам`янської міської ради від 30 вересня 2021 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Умови проживання задовільні (а.с.29). В поясненнях від 20 жовтня 2021 року начальнику служби у справах дітей Кам`янської міської ради Задорожня Євгенія Володимирівна зазначила, що на даний час вона пройшла лікування та проживає з дітьми, з нею була проведена профілактична робота (а.с.28). 03 лютого 2022 року директор Комунального закладу «Гімназія №8» Кам`янської міської ради Занєгіна В. звернувся до начальнику служби у справах дітей Кам`янської міської ради з інформацією КЗ «Гімназія №8» КМР про учня 4-А класу [PERSON] , в якій зазначив, що учень 4-А класу [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , систематично пропускає навчальні заняття без поважності причини. З 10.01.2022р. по 02.02.2022р. Нікіта пропустив 65 уроків. Батьки на дзвінки та повідомлення класовода не реагують. Батько [PERSON] вийшов на зв`язок 01 лютого 2022 р., пообіцяв прийти до навчального закладу та пояснити причину відсутності сина, але до гімназії так і не з`явився. Мати [PERSON] періодично виходить на зв`язок з різних номерів телефону, постійно вигадуючи різні історії про місце знаходження [PERSON] (а.с.24). В поясненнях від 07 лютого 2022 року начальнику служби у справах дітей Кам`янської міської ради Задорожня Євгенія Володимирівна зазначила, що на даний час мешкає у подруги по улиці Республіканській, займається пошуком роботи, хоче винайти житло та забрати своїх дітей (а.с.23). Відповідно до довідки від 14 лютого 2022 року, виданої Комунальним некомерційним підприємством Кам`янської міської ради «Міська лікарня №1» вбачається, що [PERSON] , [INFO] , знаходиться в реєстрі лікаря нарколога з 2019 року, діагноз: психічні та поведінкові розлади в результаті вживання алкоголю, синдром залежності F10.2 відповідно міжнародної класифікації хвороб-10 «Психічні розлади та розлади поведінки». З 29.07.2019 року по 05.08.2019 року, 24.12.2019 року по 30.12.2019 року, 08.07.2020 року по 17.07.2020 року знаходилась на стаціонарному лікуванні (а.с.30). В поясненнях від 06 квітня 2022 року начальнику служби у справах дітей Кам`янської міської ради Задорожній Юрій Миколайович зазначив, що на даний час ситуація в сім`ї не змінилась, четверо дітей перебувають на його утриманні та на його опікуванні, мати дітьми не цікавиться, матеріально не допомагає (а.с.22). Згідно акту обстеження умов проживання Служби у справах дітей Кам`янської міської ради від 07 квітня 2022 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Умови проживання задовільні (а.с.25). У висновку виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 13.04.2022 року № 8 вих.-20/182 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої на той час [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зазначено, що це є доцільним (а.с.8-9). При цьому суд бере до уваги, що вказані обставини існують тривалий час, за який у відповідача була можливість змінити своє ставлення до виховання дітей. Однак вона цього не зробила, що свідчить про стійкий та усвідомлений характер ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Як передбачено ст. 11 Закону України «Про охорону дитинство», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в п.16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснено ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, та факт того, що вона є хронічним алкоголіком є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що мати ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, є хронічним алкоголіком, а тому вимоги позивача про позбавлення батьківських прав, підлягають задоволенню. Щодо стягнення аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, то заявлені позовні вимоги узгоджуються із приписами ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. А тому враховуючи, те що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Позивачем при зверненні із позовом не понесені судові витрати з оплати позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини, в зазначеній частці позивач, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2 147,20 грн., як розмір судового збору на час ухвалення рішення, за кожну заявлену позовну вимогу, що в сукупності становить 2 147,20 грн..

Outcome: approved