Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] за якою просить суд: cтягнути на користь Перечинської районної кредитної спілки „Тур`я 88000,У країна,Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Фединця, 62 (код ЄДРПОУ-25438482; у AT АБАНК МФО 307770 р/р [NUMBER] (поточний рахунок) IBAN [NUMBER] ) з [PERSON] , ( [INFO] Ідентифікаційний код [NUMBER] , [ADDRESS] ,) відшкодування збитків завданих кримінальними правопорушеннями в сумі: 1 199 028,79 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив наступне. Згідно матеріалів кримінальних проваджень: № 12013070030003630 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.11.2013р.; № 12015070170000212 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.02.2015р., ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14.12.2020р. по справі №308\\669\\15-к (1-кп /308/184/20) - встановлено, відповідно: [PERSON] являючись службовою особою, перебуваючи на посаді виконавчого директора Ужгородської філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки Тур`я , діючи і умисно, шляхом зловживання своїм службовим становищем в інтересах третіх осіб, а саме [PERSON] здійснила оформлення ряду фіктивних кредитів на громадян без їх відома та згоди, а кошти отримані від зазначених договорів було отримано [PERSON] . Внаслідок зловживання своїм службовим становищем на користь третіх осіб, а саме [PERSON] в період з липня 2007 року по липень місяць 2008 року [PERSON] заподіяла шкоду інтересам Ужгородської Філії №1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» матеріальну шкоду на загальну суму 940 000,00 грн. Крім того згідно матеріалів кримінального провадження № 12015070170000212 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.02.2015р., ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14.12.2020р. по справі № 308\\669\\15-к (1-кп /308/184/20) - встановлено, що в результаті неправомірних злочинних дій [PERSON] інтересам Ужгородській філії № l Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» було заподіяно матеріальну шкоду. Оскільки в результаті укладання вказаних восьми договорів гр. [PERSON] було отримано грошові кошти на суму 300 000,00 гривень. В той час, протягом терміну дії вказаних договорів кредиту-поруки кредитній спілці «Тур`я» було частково повернуто грошові кошти по тілу кредиту на суму 40 971,21 грн., а тому сума непогашеного боргу перед Перечинською районною кредитною спілкою «Тур`я» на момент планового закриття договорів кредиту-поруки по тілу кредитів становило 259 028,79 грн. Своїми діями [PERSON] заподіяла матеріальну шкоду інтересам Ужгородській філії № l Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» на загальну суму 259 028,79грн. Отже, згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 14.12.2020р. по справі №308\\669\\15-к 1-кп /308/184/20 - встановлено, що своїми діями [PERSON] заподіяла матеріальну шкоду інтересам Ужгородській філії №1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» на загальну суму відповідно: 940 000,00 грн. +259 028,79 грн. = 1 199 028,79 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової від 09.09.2021 року, справу було розподілено на суддю Сарай А.І. Ухвалою судді від 30.09.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 20.10.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, за яким відповідач просить відмовити повністю у задоволенні позову, з наступних підстав. Предметом даного спору є вимоги Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» щодо стягнення з Відповідачки збитків, ніби - то, заподіяних кримінальним правопорушенням № 12013070030003630 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.11.2013 р. та № 12015070170000212. Проте відповідач вважає, що вимоги Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» є необґрунтованими та не підлягають до задоволення, а доводи якими Позивач обґрунтовує заявлені ним позовні вимоги не підтверджені жодним належним та допустимим доказом. Крім того, Позивачем пропущено строки позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Кримінальні провадження, якими на думку Позивача йому заподіяно шкоду, внесені до ЄРДР в 2013 та 2015 роках, а тому з даного часу Позивач міг довідатись про порушення своїх прав, а дана позовна заява подана до суду в 2021 році, що вказує на пропуск строків позовної давності. 03.06.2022 року позивач подав до суду письмову відповідь на відзив відповідача за яким позов підтримав та просиві задовольнити у первісно заявленій сумі. При цьому зазначив, що Спілка під час кримінального провадження до початку судового розгляду справи пред`явила цивільні позови. Отже, згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 14.12.2020р. по справі №308\\669\\15-к (1-кп /308/184/20) - встановлено, що своїми діями [PERSON] заподіяла матеріальну шкоду інтересам Ужгородській філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» на загальну суму відповідно:940 000,00 грн. +259 028,79 грн. = 1 199 028,79 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14.12.2020р. по справі №308\\669\\15-к 1-кп /308/184/20-констактовано: заявлені по справі цивільні позови підлягають залишенню без розгляду, оскільки суд розглядає клопотання про закриття кримінальної відповідальності та звільнення особи від кримінальної відповідальності невідкладно, не досліджуючи всіх обставин справи, а нормами КПК України не передбачено вирішення цивільних позовів при закритті кримінального провадження. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити цивільному позивачу його право на звернення до суду з цивільним позовом у порядку цивільного судочинства. Відтак позивач вважає вимоги Спілки є обґрунтованими. Спілкою не пропущено строки позовної давності з огляду на карантинні обмеження та запроваджені у зв`язку із цим змінами до діючого законодавства. Ухвалою судді від 15.11.2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Згідно розпорядження № 107 від 27.07.2023 щодо призначення повторного розподілу справи матеріали справи підлягають повторному автоматизованому перерозподілу у зв`язку із тим, що суддя Сарай Алла Іванівна перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами відповідно до наказу Ужгородського міськрайонного суду від 13.07.2023 №146/02-07. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2023 року, головуючим суддею визначено Дергачову Н.В. За ухвалою від 31.07.2023 року судом було прийнято до свого провадження цю справу та призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача у дане судове засідання не з`явився, причини неприбуття суду не повідомив. З огляду на той факт, що судом неодноразово відкладався розгляд справи по суті, пройшло близько року з моменту закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, позивач неодноразово повідомлявся про час і місце розгляду справи, проте з різних причин не прибував на її розгляд, постійно подавав клопотання про відкладення розгляду справи які по суті є необґрунтованими оскільки безпосередньо на території Закарпатської області активні бойові дії не проводяться, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності представника позивача. Представник відповідача також до суду не прибув, проте подав заяву від 19.10.2023 року про розгляд справи за його відсутності, за якою також просив суд відмовити у задоволенні позову. Подав суду письмові дебати від 19.10.2023 року. За ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Судове засідання у справі було призначене на 19.10.2023 року на 15 год. 30 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як десять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 23.10.2023 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, за ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2020 року у справі № 308/669/15-к (провадження № 1-кп/308/184/20) було задоволене клопотання адвоката Старцев Є.Г. про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності передбаченої ч.2 ст.364, ч.2 ст.364 та ч.2 ст.366, ч.2 ст. 366 КК України, на підставі ст.49 КК України, в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Звільнено [PERSON] , [INFO] , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.364, ч.2 ст.364 та ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.364 та ч.2 ст.366, ч.2 ст. 366 КК України - закрите. Цивільний позов Голови правління Перечинської районної кредитної спілки «Туря» [PERSON] до [PERSON] про стягнення заподіяної майнової шкоди у сумі 2 182 149,46 грн. залишено без розгляду. Цивільний позов Голови правління Перечинської районної кредитної спілки «Туря» [PERSON] до [PERSON] про стягнення заподіяної майнової шкоди у сумі 801\~328,38 грн. залишено без розгляду. Позивач, посилаючись виключно на вищезазначену ухвалу суду, просить стягнути на свою користь з відповідача 1 199 028,79 грн. у відшкодування збитків завданих кримінальними правопорушеннями. Проте, як зазначив Верховний Суд у постанові від 29.07.2021 року у справі № 552/5595/18 (провадження № 51-5289км19) за змістом статей 284288 КПК\~підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Відповідно до положень\~ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Як вбачається з наданої суду позивачем ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2020 року у справі № 308/669/15-к (провадження № 1-кп/308/184/20) обвинувачена [PERSON] не визнавала вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, відтак така не може бути доведеною цим документом і у цій справі. Цивільні позови були залишені без розгляду, тобто по суті не розглядалися у межах кримінального провадження, саме тому були подані до суду у цивільному порядку на загальних підставах. Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом даних правових норм, підставою для виникнення цивільно-правової відповідальності є наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між ними та наявність вини заподіювача шкоди. Таким чином деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди, за виключенням шкоди, зокрема завданої володільцем джерела підвищеної небезпеки. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.92, зокрема у її п. 2, роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, надані позивачем в обґрунтування розміру шкоди, протиправності дій відповідача, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою, вини відповідача, слід зазначити, що ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2020 року у справі № 308/669/15-к (провадження № 1-кп/308/184/20) про закриття провадження не є належним та допустимим доказом зазначених обставин. Закриття кримінальної справи з нереабілітуючих підстав не виключає можливості цивільно-правової відповідальності особи за шкоду, заподіяну нею. Однак, презумпція невинуватості вимагає доведення вини відповідача за цивільним позовом. Оскільки при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності судом вина особи, яка притягується до відповідальності, не встановлюється. Таким чином, встановлення протиправності дій, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою позивачу, вини відповідача, входить до предмету доказування при розгляді даної справи, проте позивачем суду такі докази взагалі надані не були, відтак відсутні жодні документально обґрунтовані підстави задля стягнення шкоди з відповідача, тому слід відмовити у позові повністю. У відповідності до ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат не проводиться, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому Законом України «Про судовий збір» порядку.

Outcome: dismissed