Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

У липні 2023 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача і просила стягнути з нього аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову, і до досягнення дитиною повноліття; а також вирішити питання про стягнення витрат на правову допомогу у сумі 6\~000,00 грн. В обґрунтування позовної заяви, позивач посилалась на те, що 25 серпня 2016 року вона уклала шлюб з [PERSON] . Від спільного шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . Сторони проживали однією сім`єю, в подальшому шлюб 21.06.2023 було розірвано рішенням суду. На теперішній час спільна дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку, у зв`язку з чим, позивач вимушена звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідач, представник відповідача, в судовому засіданні, кожний окремо заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач щомісячно, починаючи з травня 2023 року на картковий рахунок позивача перераховує грошові кошти на утримання сина; крім того, відповідач несе додаткові витрати на утримання дитини: купляє одяг, сплачує за секцію із заняття футболом, дитячий садок. Зазначили, що на утриманні у відповідача є непрацездатний батько, інвалід ІІ групи, який є внутрішньо переміщеною особою і за якого відповідач оплачує оренду житла і купує ліки; у відповідача від першого шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] на утримання якого відповідач також сплачує аліменти. Тому, просили стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Встановлено, що 25 серпня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (а.с.10). [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 25.08.2016 року Лисичанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області (арк.с.11). Встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] та мати [PERSON] , [INFO] є внутрішньо переміщеними особами та фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.12,13). За змістом ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ч.1-4 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 статті 182 СК України встановлює обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, відповідно до вимог ст.182 СК України, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, що останній є працездатною особою (а.с.49), має на утриманні від першого шлюбу дитину [PERSON] , [INFO] , на утримання якого щомісячно сплачує аліменти (а.с.44,45), має на утриманні батька [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом ІІ групи безстроково за загальним захворюванням (а.с.56-58,60-61,62), тому, вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Інші посилання відповідача та його представника суд не приймає до уваги як такі, що не ґрунтуються на законі. Тому, позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Що стосується вимоги позивача про відшкодування судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, вони не підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.\~ За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розуміють: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.\~\~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.\~\~ Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, законодавець пов`язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на\~\~користь якої ухвалено судове рішення. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, понесення позивачем витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 6\~000,00 грн. підтверджені лише договором №30062302 про надання правової допомоги від 30.06.2023, укладені з ТОВ «Центр правової допомоги Україна», у якому зазначено про оплату гонорару у розмірі 6\~000,00 гривень (арк.с.18), однак матеріали цивільної справи не містять платіжних документів про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат із зазначенням виду послуги, часу, необхідного для її виконання та вартості послуги, а тому, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 (шістдесят) коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial