Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з вимогою про встановлення факту, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , та зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , вказавши її батьком [PERSON] .. Вказала, що вона з донькою проживає за адресою: с. Тустань Івано-Франківська область. У 2014 році познайомилась із [PERSON] і тривалий час вони дружили. З 2016 року почали зустрічатись як пара, у 2017 році вона завагітніла, про що повідомила [PERSON] , який запропонував зареєструвати шлюб. Зазначила, що оскільки вони часто сварились через вживання ним алкоголю, вона не виявила бажання, щоб їх донька зростала у такому середовищі, тому після народження дитини з її ініціативи відомості про батька у свідоцтві про народження були внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, однак ім`я і по батькові у графі «Батько» зазначені « [PERSON] ». Проте, після народження доньки поведінка [PERSON] змінилась, вони стали проживати разом у будинку його батьків у с. Дубівці Івано-Франківської області, а надалі перейшли проживати до її будинку в с. Тустань Івано-Франківської області. [PERSON] працював, забезпечував сім`ю усім необхідним, був дбайливим та люблячим батьком та чоловіком. 02.03.2023 [PERSON] був призваний на військову службу та виконував бойові завдання в смт. Ярова Краматорського району Донецької області. За цей період вони спілкувались через соціальні мережі, [PERSON] матеріально утримував іі та доньку. Однак [INFO] за місцем несення служби [PERSON] загинув від наскрізного кульового вогнепального поранення голови. Надалі вона здійснила поховання та отримала свідоцтво про смерть. Встановлення факту батьківства надасть їй можливість реалізувати право їх спільної дитини на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника, а також інші соціальні пільги для дитини військовослужбовця, що загинув на війні. Просить суд визнати [PERSON] , який помер [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні заявник та її представник, адвокат Крохмалюк С. С., заяву підтримали, просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи, служби у справах дітей Дубовецької сільської ради Слюзар Л. Л., у судовому засіданні не мала заперечень проти задоволення заяви, вважаючи вимоги обгрунтованими. У судове засідання представник Головного управління пенсійного фонду не з`явився, надавши пояснення зазначив, що питання щодо виплати пенсії дитині не було вирішено в зв"язку з тим, що жодних доказів, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком малолітньої [PERSON] немає. Розгляд справи проводити без участі представника. Представник Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явилась, надіславши заяву про розгляд справи без участі представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. При цьому визначений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В третьому абзаці пункту 13 вказаної постанови Пленум Верховного Суду України зазначив, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно з положеннями ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. За приписами ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Нормами ч. 1 с. 135 СК України зазначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Суд установив, що запис у свідоцтві про народження дитини [PERSON] здійснений на підставі статті 135 СК України. Тлумачення норм ст. 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів, необхідних для встановлення факту батьківства. Підставою про встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (ст. 128 СК України). Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Ч. 3 ст. 128 СК України, встановлено, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Як вбачається із роз`яснень, даних в Листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" справи за заявами про встановлення фактів батьківства розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст. 128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження. У першому випадку передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, а в другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповідачем у справі. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" N 3 від 15.05.2006 року, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення фату батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Так, з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження вбачається, що 22.05.2018 зроблено актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька зазначено " [PERSON] " /а. с. 10/. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 16.06.2023 вбачається, що [PERSON] помер [INFO] /а. с.13/. Відповідно до довідки № 155 від 22.06.2023, причиною смерті [PERSON] є наскрізне кульове вогнепальне поранення голови внаслідок військових дій /а. с.14/. За повідомленням Державного нотаріуса Галицької державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа не заводилась /а. с. 40/. Внаслідок смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відповідно до положень ст. 130 СК України встановлення факту батьківства відносно [PERSON] можливе за рішенням суду, враховуючи, що запис про батька дитини вчинено згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. Метою встановлення факту батьківства є виплати дочці заявниці, допомоги у зв`язку із загибеллю батька під час виконання ним обов`язків військової служби. Крім того, подальше оформлення спадкових прав та внесення змін до актового запису про народження дитини. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що він з [PERSON] працювали на підприємстві, знав його більше 10 років. Були добрими знайомими, часто спідкувались. Пояснив, що йому відомо, що [PERSON] познайомився із дівчиною на ім`я [PERSON] , яка навчалась в училищі на перукаря. Вони зустрічались, у 2018 році у них народилась донька. Спільно як сім`я вони проживали у будинку [PERSON] , а надалі переїхали проживати у будинок [PERSON] . Вони були сім`єю, разом вирішували побутові проблеми, вели спільне господарство. [PERSON] піклувався про [PERSON] , як вона була вагітна, був разом із нею у лікарні при вагітності, підтримував її. Донька називала [PERSON] татом. Також пояснив, що останній раз з ним спілкувався по телефону 9.06.2023, а 10.06.2023 [PERSON] загинув. Свідки [PERSON] , [PERSON] , які проживали по - сусідству з [PERSON] пояснили, що знайомі із заявницею, були знайомі і з [PERSON] , якого знали з дитинства. [PERSON] з [PERSON] знали як сім"ю, жили років 6-7. Спочатку у будинку [PERSON] , потім у [PERSON] в с. Дубівці. В цій сім"ї народилась дитина. [PERSON] дуже радів і своїй дівчині і народженій доньці. Суд оглянув у судовому засіданні фотокартки, які містяться у матеріалах справи. Заявниця та представник служби у справах дітей підтвердили, що на фотокартках зображений [PERSON] з донькою на руках. Заявниця з ними. Разом вони щасливі. Отже, з матеріалів справи, фотокарток, свідчень свідків та заінтересованої особи убачається, що за життя [PERSON] проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з заявницею, за цей час у них народилась спільна донька [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.05.2018. Батьком дитини вказано [PERSON] , мати [PERSON] /а. с. 9/. [PERSON] визнавав своє батьківство щодо доньки [PERSON] , брав участь у її вихованні, забезпечував матеріальні потреби дитини та розумовий і духовний розвиток, що підтверджується випискою про рух коштів на рахунку заявниці /а. с. 15-18/. Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] та [PERSON] тривалий час проживали у цивільному шлюбі. В 2018 році у них народилась дочка [PERSON] , однак з певних причин відомості про батька у свідоцтві про народження дитини були записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, проте по батькові матір вказала співмешканця [PERSON] . [INFO] [PERSON] загинув за місцем несення військової служби. Комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне встановити факт, що має юридичне значення щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . Отже судом установлено, що за життя померлий визнавав своє батьківство щодо доньки [PERSON] , тому суд вважає підтвердженим факт батьківства [PERSON] , померлого [INFO] , щодо доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. ст. 122 та 125 цього Кодексу. Ч. 1 ст. 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Ч. 1 ст. 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до частини першої статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до ч.1 ст. 130 СК України є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим. Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування ст. 130 СК України. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі N 373/2257/18 (провадження N 61-15136св20), від 15 квітня 2021 року у справі N 361/2653/15 (провадження N 61-2239св21). Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved