Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

Представник АТ КБ "Приватбанк"\~Ляр Д.Ю. звернувся з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 89118.91 грн. за кредитним договором . Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідач порушувала зобов`язання щодо своєчасності та повноти повернення отриманих коштів, внаслідок чого і виникла зазначена заборгованість. 28 квітня 2023 року відкрито провадження, призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач подала\~відзив,\~в якому\~просить в\~задоволенні позову\~відмовити,\~вважаючи твердження позивача про наявність боргу такими, що не відповідають дійсності. Зокрема, вказала, що 10 листопада 2010 року між позивачем та нею укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання нею анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, за умовами якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У вказаній заяві процентна ставка за користування кредитними коштами, а також розміри штрафів та підстави їх стягнення не зазначені. Обґрунтовуючи право вимоги в наведеній частині, позивач, крім самого розрахунку заборгованості, посилався також на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємних частин спірного договору. Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг розуміла вона та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також того, що вказані документи на момент отримання нею кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом яких договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Окрім того, до матеріалів справи - до анкети-заяви банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який підписаний нею 21.09.2020 року. Позивач не зазначив, що 26.06.2022 року без її відома, невстановленими до цього часу особами із її рахунку незаконно знято готівку в сумі 64 655 гривень трьома платежами. Натомість, ці незаконно зняті кошти позивач вказав, як заборгованість перед ним, яку вимагає стягнути з неї, що є грубим порушенням чинного законодавства. Так, 26 червня 2022 року, близько 01.00 год на її мобільний телефон надійшло повідомлення в додаток «Приват 24» про зняття готівки трьома платежами, а саме 25255 гривень, 25255 гривень та 14145 гривень, на загальну суму 64655 гривень. Вона зразу ж звернулася до АТ КБ «Приватбанк» та Національного банку України телефонним повідомленням про блокування банківської картки, оскільки вказані кошти зняті без її підтвердження, без повідомлення (дзвінка) банку. Також, звернулася до Департаменту кіберполіції в Івано-Франківській області із повідомлення про незаконне зняття коштів із її карткового рахунку. На підставі звернень відділенням поліції № 1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області (якому передано матеріали справи) проведено перевірку та встановлено, що дійсно із її рахунку було списано кошти стороннім інтернет ресурсом з нетипового пристрою phone SM-N976N\, однак на даний час не встановлено особу, причетну до незаконного зняття грошових коштів. 08 липня 2022 року звернулася до Західного регіонального управління АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про припинення нарахування відсотків за користування кредитом за картковим рахунком, у зв`язку із незаконним зняттям коштів із її рахунку без її відома, у зв`язку із чим проводиться перевірка правоохоронними органами. Однак, листом від 15 липня 2022 року № 20.1.0.0.0/7-220714/ [NUMBER] ПАТ КБ «Приватбанк» відмовило їй у задоволенні поданої заяви. Таким чином, вважає, що вона виконала свої обов`язки перед банком щодо погашення заборгованості за договором кредиту, відповідно до умов договору, повідомила банк про несанкціоноване списання грошових коштів з її рахунку та звернулася до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій з картковим рахунком. У свою чергу, позивачем не надано належних доказів, що вона своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (а.с. 104-107). 20 липня 2023 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому просить позов задоволити в повному обсязі з обставин, викладених в позовній заяві. Позивачем надана до суду копія анкети заяви від 10 листопада 2010 року, в якій відповідачем інформація про себе вказана особисто та підписом підтвержена, що заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг та тарифи становлять Договір про надання банківських послуг. Відповідач користувалася коштами, що підтверджується випискою з карткового рахунку. Щодо заволодіння коштами відповідача з картки третіми особами, то дійсно 26 червня 2022 року до банку надійшло платіжне доручення клієнта про переказ коштів. Ініціатором переказу є Власник карткового рахунку, переказ ініційовано з використанням держателем електронного платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг, що не суперечить вимогам ст. 21 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Даний платіж ініційований Клієнтом через інтренет, а саме шляхом введення інформації про номер картки, термін її дії та CVV код та проходженням успішної авторизації. Тобто, для підтвердження операції Відповідачем отримано та введено одноразовий ОТП - пароль, який і завершив транзакцію. З виписки вбачається, що здійсненню операцій 26.06.2022 року передувало успішне проходження ним авторизації, а саме введення реквізитів карти та отримання та введення ОТП-паролю- «PASSWORD», що додатковий раз підтверджує особисте бажання клієнта на здійснення операції та запобігає виконання операцій шахрайським шляхом. Клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви про блокування коштів на Картрахунку і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки до стоп-листа Платіжної системи. Тому посилання відповідача на те, що коштами заволоділи шахраї є необгрунтованим, кожна операція забезпечена авторизацією та OTP-паролі для входу в комплекси та підтвердження платежів надсилалися на його номер мобільного телефону та доступні були тільки відповідачу. Оскільки Банком не заявлено вимог про стягнення неустойки, то заперечення відповідача стосовно нарахування штрафу та пені не повинні прийматися су\-дом до уваги (а.с.123-129). Представник позивача та відповідач в судове засідання не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності (а.с.95, 97, 99,167). Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які дослідженні в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку. \~\~\~ Відповідно до\~ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:примусове виконання обов`язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч.3\~ст.16 ЦК України). Реалізуючи передбачене\~ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Як вбачається з матеріалів справи, вимоги позивача стосуються порушення відповідачем умов кредитного договору щодо своєчасно повернення отриманих грошових коштів. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною 1-2 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ ПриватБанк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] отримала у АТ КБ "Приватбанк" кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, який в подальшому збільшений до 75000 грн на картковий рахунок, підтвердивши свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на сайті, складає між нею та банком договір про надання послуг. З наданої банком виписки розрахунку заборгованості за договором, відповідач [PERSON] \~станом на\~01\~червня 2022\~року користувалася\~кредитними коштами,\~неодноразово проводила розрахунки за товари, проте жодної заборгованості у неї перед банком не було. Так, станом на 31 травня 2022 року борг відповідача становив 55664.48 грн. Проте, на виконання умов договору протягом червня 2022 року відповідач здійснила погашення вказаного боргу, здійснивши п"ять оплат заборгованості на суму 60677 грн., остання оплата здійснена 25 червня 2022 року. Звертаючись до\~суду з\~даним позовом,\~банк посилався\~на ту\~обставину,\~що відповідач\~належним чином\~не виконує\~кредитні зобов`язання,\~у зв`язку\~з чим\~станом на\~26\~березня 2023\~року\~ заборгованість становить 89118.91 грн з них: 72845.18 грн заборгованість за кредитом, 16273.73 грн заборгованість за користування кредитом (а.с.3-15). Однак, як встановлено судом, 26 червня 2022 року з картки відповідача в нічний період часу ( 01 година 04 хвилини) знято суму 64655 грн трьома платежами, які позивач включив в заборгованість (а.с.115-117). Із цього приводу відповідач [PERSON] негайно звернулася до\~АТ КБ «ПриватБанк» про блокування банківської картки телефонним повідомленням, оскільки із її рахунку зняли кошти без її підтвердження, без повідомлення (дзвінка) банку. Проте АТ КБ ПриватБанк не відреагував на повідомлення відповідача, чим порушив п.8 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України №705 від 05 листопада 2014 року (в редакції, яка діяла на час зняття коштів з карткового рахунку відповідача 26 червня 2022 року). Так, відповідно до Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України №705 від 05 листопада 2014 року, в пункті 8 Розділ VI. Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками, вказано, що емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Також у підпункті 8 пункту 8 Розділу І вказаного положення визначено порядок подання користувачем повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які не виконувалися користувачем, і внесення електронного платіжного засобу до стоп-списку та його вилучення. Також, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відповідач одразу ж звернулася до Департаменту кіберполіції в Івано-Франківській області із повідомлення про незаконне зняття коштів із її карткового рахунку. Враховуючи те, що АТ КБ ПриватБанк не виконав зазначені вимоги, відповідач 08 листопада 2022 року звернулася до Долинського відділення поліції №1 Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області із заявою про те, що невстановлені особи таємно з банківської карки викрали грошові кошти на загальну суму 64665 грн. На наступний день відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування за ч.4 ст.185 КК України, що підтверджується витягом з кримінального провадження №12022091160000234. На час розгляду справи відповідач визнано потерпілою у вказаному кримінальному провадженні та триває досудове розслідування, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, які надані на виконання ухвали суду про витребовування доказів. Окрім того, 08 липня відповідач звернулася до Західного регіонального управління АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про припинення нарахування відсотків за користування кредитом за картковим рахунком, у зв`язку із незаконним зняттям коштів із її рахунку без її відома, у зв`язку із чим проводиться перевірка правоохоронними органами. Однак, листом від 15 липня 2022 року № 20.1.0.0.0/7-220714/19181 ПАТ КБ «Приватбанк» відмовив у задоволенні поданої заяви (а.с.112-113). На підставі звернень відповідача відділенням поліції № 1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області (якому передано матеріали справи) проведено перевірку та встановлено, що дійсно із її рахунку було списано кошти стороннім інтернет ресурсом з нетипового пристрою phone SM-N976N\, однак на даний час не встановлено особу причетну до незаконного зняття грошових коштів (а.с.108-109, 111). Відповідно до ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено ЗУ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (в редакції, яка діяла на час зняття коштів з карткового рахунку відповідача 26 червня 2022 року).). Відповідно до частини третьої ст. 6 ЗУ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка. Згідно із пунктом 37.2 ст. 37 ЗУ "\~Про платіжні\~системи та\~переказ коштів\~в Україні", у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Ініціювання переказу коштів може здійснюватися шляхом використання держателем електронного платіжного засобу (ст. 21 ЗУ " Про платіжні системи та переказ коштів в Україні"). Пунктами 14.14, 14.15 ст. 14 ЗУ "\~Про платіжні\~системи та\~переказ коштів\~в Україні" встановлено, що банк, зокрема, зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банка. У разі невиконання банком обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу ризик збитків від здійснення таких операцій несе банк. При цьому, обов`язок банку щодо повідомлення користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу користувача є виконаним у разі інформування банком користувача про кожну здійснену операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем. Згідно з пунктом 1.14 ст. 1 ЗУ " Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ. Відповідно до пункту 4, 13 розділу ІІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 05 листопада 2014 року №705, електронний платіжний засіб, за допомогою якого можна ініціювати переказ з рахунку користувача, має дозволяти ідентифікувати користувача. Електронний платіжний засіб може існувати в будь-якій формі, на будь-якому носії, що дає змогу зберігати інформацію, необхідну для ініціювання електронного переказу. Відповідно до пунктів 1, 5-7, 9, 11-12 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається. Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Банк зобов`язаний\~розглядати заяви\~(повідомлення)\~користувача,\~що стосуються\~використання електронного\~платіжного засобу\~або незавершеного\~переказу,\~ініційованого з\~його допомогою,\~надати користувачу\~можливість одержувати\~інформацію про\~хід розгляду\~заяви (повідомлення)\~і повідомляти\~в письмовій\~формі про\~результати розгляду\~заяви (повідомлення)\~у строк,\~установлений договором,\~але не\~більше строку,\~передбаченого ЗУ\~"Про\~звернення громадян".\~Строки встановлення\~емітентом правомірності\~переказу та\~повернення на\~рахунок користувача\~попередньо списаного\~неналежного переказу\~визначені пунктом\~37.2\~ст.\~12 ЗУ " Про платіжні системи та переказ коштів в Україні". Аналіз вказаних положень актів цивільного законодавства дає підстави для висновку, що при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу. Банк зобов`язаний інформувати користувача про всі операції з використанням платіжного засобу, а платник зобов`язаний повідомляти банк про всі оспорюванні ним операції, здійснені з використанням електронного платіжного засобу. Крім того, у випадку повідомлення користувачем банку про платіжні операції, які він не використовував, банк зобов`язаний вжити заходів щодо збереження залишку коштів користувача та провести ретельне розслідування таких фактів і повідомити користувача про його наслідки. При цьому на платника покладається відповідальність за здійснення несанкціонованих ним платежів за умови доведеності, що його дії чи бездіяльність призвели до втрати або незаконного використання платіжного засобу чи інформації, які дають можливість ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню\~ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 03 жовтня 2022 року у справі № 387/746/18. Отже, наведені вище докази свідчать про те, що відповідачем не отримувалися кредитні кошти в сумі 64655 грн, а були зняті з карткового рахунку відповідача шляхом обману, в зв`язку з чим за даним фактом триває досудове розслідування. Відповідач [PERSON] виконала свої обов`язки перед банком, повідомила банк про несанкціоноване списання грошових коштів з її рахунку та звернулася до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій. Виходячи з зазначеного, а також врахувавши те, що банк не повідомив\~\~\~\~ [PERSON] про здійснювані платіжні операції з коштами на її рахунку, не здійснив фіксацію повідомлення відповідача про оспорювання нею платіжних операцій, не здійснив належної перевірки повідомлених нею фактів та не надав доказів направлення SMS-повідомлень з динамічними паролями на повідомлений нею номер телефону, а також доказів передачі нею іншим особам чи втрати інформації, яка дає змогу здійснювати платежі з використанням інтернет-банкінгу «Приват24», суд дійшов висновку про відсутність обставин, які безспірно доводять, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19. Таким чином, суд дійшов висновку про істотне порушення банком вимог Закону України\~«Про платіжні\~системи та\~переказ коштів\~в Україні» та умов укладеного між сторонами договору, оскільки є факт здійснення операцій за кредитним рахунком особи, які нею не замовлялися та не оформлялися, що завдало їй істотної шкоди у вигляді зарахування додаткової заборгованості, яку вона має погашати, тому приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позову банку про стягнення заборгованості, яка утворилась з часу незаконного зняття невстановленими особами грошових коштів з карткового рахунку відповідача. Вимоги позивача про стягнення заборгованості є безпідставними. При цьому позивач, у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України, не довів вину відповідача у вказаних операціях. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed