Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти у розмірі 20700,00 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 17.05.2021 року [PERSON] отримав від нього у позику грошові кошти в сумі 15700 грн, які зобов"язався повернути 18.05.2021 року. В подальшому, 21.05.2021 року [PERSON] отримав від нього у борг ще 5000 грн, які зобов"язався повернути до 21.06.2021 року, що підтверджується розписками. У зв`язку із не виконанням відповідачем свого зобов`язання, змушений звертатися до суду з даним позовом. 09.10.2023 року відповідач подав відзив на позовну заяву, просив у позові відмовити. Зазначив, що заперечувати позов буде висновком судової психологічної експертизи стосовно [PERSON] . Ухвалою суду від 06.09.2023 року відкрито спрощене позовне провадженні у справі. Позивач у судове засідання не з`явився. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання, про причини неявки відповідач суд не повідомив. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17.05.2021 року [PERSON] особисто під розписку отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 15700 грн. Дані кошти зобов`язався повернути до 18.05.2021 року. 21.05.2021 року [PERSON] особисто під розписку отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 5000 грн. Дані кошти зобов`язався повернути до 21.06.2021 року. Суд також встановив, що отримані у позику грошові кошти на теперішній час відповідачем позивачу не повернуті у повному розмірі. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України (надалі -ЦК України) за договором позики позикодавець передає позичальникові у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Вирішуючи справу суд враховує, що позивач на підтвердження своїх вимог долучив до матеріалів справи оригінал розписки від 17.05.2021 року та оригінал розписки від 21.05.2021 року. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як роз`яснив Верховний суд України у постанові від 13 грудня 2017 року у справі №309/3458/14-ц від 13 грудня 2017 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Однак відповідач грошові кошти не повернув. Про неналежне виконання відповідачем свого обов`язку щодо повернення грошових коштів також свідчить наявність боргового документа (розписки) саме у кредитора, який долучив її до справи. Таким чином, оскільки відповідач на час написання розписки мав в користуванні грошові кошти, належні позивачу, та сторони дійшли обопільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час, про що склали відповідну розписку, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови. Знаходження розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем свого обов`язку про повернення боргу, а тому наявні підстави для стягнення боргу. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, позики, встановив, що права позивача відповідачем порушені, тому вони підлягають захисту, необхідно стягнути з відповідача борг за договором позики від 17.05.2021 р. в сумі 15700 грн та борг за договором позики від 21.05.2021 р. в сумі 5000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 1073,60 грн судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved