Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою в якій просить стягнути аліменти із відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини, оскільки в добровільному порядку відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає з нею і перебуває на її повному утриманні. Вказала, що незважаючи на одну адресу реєстрації місця проживання, вона з донькою проживає окремо в [ADDRESS] . Донька перебуває на її повному утриманні та потребує щоденних витрат: на створення належних санітарно-гігієнічних умов проживання, збалансоване харчування, одяг та взуття по сезону, придбання навчальних посібників, гаджетів та інше. Представник позивача у судовому засіданні підтримала вимоги позову та просить їх задовольнити вказавши, що відповідач не надає допомоги дитині яка проживає з матір`ю. На запитання відповідача чому у судові засідання не ходить сам позивач, відповіла, що вона має право скористатися правовою допомогою та брати участь у судових засіданнях як особисто, так і за допомогою представника. Не заперечила, що позивач на даний час перебуває та проживає в [ADDRESS] , донька проживає за кордоном. Відповідач у судовому засіданні заперечив проти вимог позову та просить відмовити в їх задоволенні. Вказав, що донька у вересні 2023 року виїхала в Нідерланди, де проживає на даний час, зареєстрована разом з ним і проживала з матір`ю пару місяців. Позивач проживає у м. Знам`янка та не має право отримувати кошти на утримання доньки, так як буде витрачати їх на власні потреби. Вважає, що аліменти доцільно стягувати безпосередньо на користь доньки на її особистий рахунок. Вислухавши представника позивача, відповідача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов частково обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] . Матір`ю є [PERSON] , батьком [PERSON] . Відповідно до довідки про склад сім`ї виданої ЖБК «Калинова» [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] , до складу сім`ї входить дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки квартального комітету №10 м. Знам`янки [PERSON] проживає в [ADDRESS] . До складу сім`ї в тому числі входить донька [PERSON] , 2007 року народження. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 13.10.2023 встановлено, що [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, але не проживає, на момент обстеження перебуває за кордоном у зв`язку з навчанням. [PERSON] надіслала на адресу суду лист, в якому зазначила, що на даний час проживає в Нідерландах разом з матір`ю, на утриманні якої знаходиться, батько матеріальної допомоги не надає. У судовому засіданні встановлено та не заперечувалося представником позивача та відповідачем, що позивач [PERSON] на даний час проживає в м. Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області, а дитина перебуває за кордоном з вересня 2023 року. Доказів перебування [PERSON] у Нідерландах разом з донькою крім заяви самої доньки суду не надано. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Добровільна сплата коштів на утримання дитини з ініціативи платника не є перешкодою для стягнення аліментів у судовому порядку, якщо стягувач не згодний, наприклад, з розміром таких виплат. Одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої (малолітньої) дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Аналізуючи зібрані\~у справі\~докази у\~їх сукупності\~та враховуючи\~те,\~що представник\~ позивача\~позов підтримує,\~а відповідач\~заперечує проти\~його задоволення,\~однак позивач\~не надала\~беззаперечних доказів\~того,\~що дитина знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з нею, яка з вересня 2023 року проживає за кордоном, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути аліменти на користь позивача на утримання доньки з дня подачі позову до суду та до часу виїзду дитини за кордон, так як беззаперечною підставою для стягнення аліментів є проживання дитини разом з особою яка звернулась до суду про стягнення аліментів на її користь. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial