Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

У вересні 2023 із позовом звернулася [PERSON] , яка просила визнати за нею право іпотекодержателя (обтяжувача) щодо нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] , яке виникло на підставі Договору іпотеки № PML-800/143/2006 від 26.10.2006 року за реєстр. № 4384, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В І. та Договору про відступлення права вимоги (цесія), укладеному 11.09.2020 між ТОВ «Фінансова компанія Інвест - Кредо» та [PERSON] . Внести до державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про Державну реєстрацію іпотеки та Державну реєстрацію обтяжень щодо нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] на підставі Договору іпотеки № PML - 800/143/2006 від 26.10.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. за реєстр. № 4384 та Договору про відступлення права вимоги за Договором іпотеки від 11.09.2020, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О.М. за реєстр. № 2062. Обґрунтовувала заявлені вимоги тим, що відповідач уклав кредитний договір з АКБ «Райффайзенбанк Україна» №МL-800/142/2006, в якості забезпечення виконання зобов`язань уклав договір іпотеки. В результаті укладених договорів відступлення права вимоги до позивачки перейшло право вимоги до [PERSON] за вище вказаними договорами. У 2021 році сторони дійшли згоди стосовно порядку та виконання кредитного зобов`язання з відповідачем. Тому [PERSON] надала заяву якою підтвердила виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором іпотеки. У 2022 році [PERSON] не маючи змоги погасити залишок боргу завірив у нотаріуса заяву, якою визнав перед позивачем свою заборгованість. Також не заперечував щодо реєстрації права власності на іпотечне майно за позивачкою. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання. Проте позивач отримала відмову з тих причин, що згідно заяви позивачки зобов`язання [PERSON] за договором іпотеки виконані та іпотека припинена. Тоді вона звернулася із заявою до нотаріуса в які просила у зв`язку із неповним погашенням заборгованості відновити записи про іпотеку та заборону на відчуження квартири [ADDRESS] . Приватний нотаріус відмовив посилаючись на відсутність механізму відновлення записів. Оскільки вказані вище обставини унеможливлюють реалізацію захисту прав позивачем, а відповідач може відчужити майно не виконавши зобов`язань просить винести рішення задовольнивши її вимоги. Ухвалою суду від 02.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснити у порядку спрощеного позовного провадження. На адресу суду 09.10.2023 року надійшла заява від [PERSON] заява про визнання позову. Суд не виходячи в нарадчу кімнату в залі судових засідань виніс ухвалу про відмову в прийнятті заяви про визнання позову, оскільки визнання позову відповідачем суперечить доказам, які є в матеріалах справи, та продовжив розгляд справи. У судовому засідання представник позивача окрім зазначених мотивів та обставин позову пояснила. Позивач будучи юридично не обізнаною надала заяву в якій підтвердила, що [PERSON] виконав усі зобов`язання за договором іпотеки. При цьому заборгованість була не погашена. Механізму відновлення запису про іпотеку та заборону на відчуження нерухомого майна немає. Тому єдиним правильним шляхом для захисту прав позивача є звернення до суду. Відповідач не має можливості передати майно позивачу за іншим догвором оскільки має інших кредиторів. Відповідач у судове засідання не з`явився, суду надав заяву якою просив розгляд справи здійснити у його відсутність. Третя особа у судове засідання не з`явилася про причини неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд дослідивши надані докази встановив, у жовтні 2006 році [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна» уклали кредитний договір №МL-800/142/2006. Розмір кредиту склав 19500 дол. США, із цільовим призначенням - купівля нерухомого майна, фіксований відсоток 5,99% річних. Згідно додаткового договору №1 до кредитного договору сторони погодили зміни та доповнення до кредитного договору, зокрема розмір фіксованих процентів склав 7% річних в період з 27.04.2009 року по 27.09.2009. В період з 28.09.2009 до повного виконання боргових зобов`язань фіксований відсоток становить 9,51%. В якості забезпечення виконання зобов`язань відповідач уклав договір іпотеки РМL-800/143/2006. Іпотека забезпечувала вимоги іпотекодержателя щодо виконання іпотекодавцем боргових зобов`язань за кредитним договором №МL-800/142/2006. [PERSON] зобов`язався повністю повернути суму отриманого кредиту. Предметом іпотеки стала квартира [ADDRESS] . Згідно договору сторони погодилися, що одночасно з нотаріальним посвідченням цього договору нотаріус накладає, згідно з чинним законодавством України, заборону відчуження предмета іпотеки. Погодили, що заборона відчуження діє до дати надання іпотекодержателем нотаріусу письмового повідомлення про повну сплату іпотекодавцем всіх його боргових зобов`язань за кредитним договором або про припинення договору. 24.04.2009 року ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] уклали договір про внесення змін №1 до договору іпотеки № РМL-800/143/2006 від 26.10.2006. Сторони погодили, що розмір боргових зобов`язань забезпечених іпотекою становить 198781,31 дол. США. На підставі вказаного договору іпотеки приватний нотаріус вніс у реєстр запис про заборону відчуження та іпотеку №38141434, на квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] . У вересні 2020 року ТОВ «ФК Інвест Кредо» та [PERSON] уклали договір про відступлення права вимоги. Згідно вказаного договору до останньої перейшло право вимоги за кредитним договором №МL-800/142/2006 до [PERSON] , забезпеченого договором поруки SR-800/266/2006. ТОВ «ФК Інвест Кредо» та [PERSON] уклали договір відступлення права вимоги за договором іпотеки № РМL-800/142/2006, згідно договору первісний кредитор відступив новому права вимоги за кредитним договором №МL-800/142/2006 забезпеченого іпотекою. Сторони також підписали акт прийняття передачі документації. [PERSON] своєю заявою підтвердила виконання [PERSON] всіх зобов`язань за договором іпотеки за № РМL-800/142/2006. На підставі вказаної заяви було припинено заборону відчуження та іпотеки на майно, яке було предметом іпотеки. [PERSON] своєю заявою від 22.02.2022 підтвердив наявність заборгованості перед позивачем. Також не заперечував щодо реєстрації права власності на іпотечне майно за позивачкою в рахунок виконання зобов`язань. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої О.М. із заявою з проханням зареєструвати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання та зареєструвати за нею право власності на майно. У відповідь приватний нотаріус відмовила позивачці. Мотивувала тим, що у зв`язку з тим, що вона надала заяву про відсутність у [PERSON] заборгованості за кредитним договором, це стало підставою припинення заборон відчуження та іпотеки на майно. Правовою підставою набуття права власності є задоволення вимог кредитора в рахунок виконання основного зобов`язання. Однак вище вказана заява свідчить, що всі зобов`язання виконані. У червні 2023 позивач звернулася до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої О.М. з проханням відновити записи про іпотеку та заборону на квартиру [ADDRESS] . Приватний нотаріус повідомила позивачку, що таке поняття як «відновлення» запису, який був припинений не передбачений Порядком «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови від 2 липня 2019 року у справі № 48/340). Однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Відповідно до ст. 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав зміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували до моменту переходу цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Згідно з абзацом третім статті 1 Закону № 898-IV іпотека - іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку» в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно із частиною третьою статті 33 Закону № 898-IV звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ч.1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 4 цього Закону обов?язковій державній реєстрації підлягають речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності: інші речові права відповідно до закону. Відповідно до пункту 2.1. та підпункту 2.1.2, цього Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об?єктів нерухомого майна підставою для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об?єкти нерухомого майна є, зокрема, накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом - реєстратором заборони відчуження на об?єкти нерухомого майна. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання (ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про іпотеку»). Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) та Постановою Кабінету міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25.12.2015 року № 1127 (далі Порядок № 127) передбачений порядок внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про Державну реєстрацію іпотеки та Державну реєстрацію обтяжень щодо нерухомого майна. Одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна (ст. 74 ЗУ «Про нотаріат»). Нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами (ч. 1,2,3 ст. 202 ЦК України). Статтею 229 ЦК України передбачено правові наслідки правочину, який вчинено під впливом помилки. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Судом враховано, що у відповідності до ч. 3 ст. 12 та ч. 1, ч. 5 - ч. 7 ст. 81 ЦПК України, з урахуванням ст. ст. 76 - 80 ЦПК України, заявник зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази. Представником заявника не повідомлено суду про неможливість подання будь-яких доказів або наявність складнощів в поданні таких доказів. Суд вважає, що позивач, скориставшись своїми процесуальними правами, надав суду усі наявні докази по даній справі на підтвердження своїх вимог. Суд вважає заяву позивача від 01.12.2021 року про виконання відповідачем зобов`язань за договором іпотеки №МL-800/142/2006, одностороннім правочин, який містить правові наслідки як для сторін так і для третіх осіб та підтверджує факт відсутності заборгованості. Заява стороною позивача не спростована та не визнана судом недійсною. Вказана обставина позбавляє суд можливості визнати право [PERSON] як іпотекодержателя та внести повторно запис до реєстру. Також, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин наявності заборгованості [PERSON] перед [PERSON] за кредитним договором №МL-800/142/2006, який забезпечений іпотечним договором, а саме розрахунку заборгованості. Стороною позивача не надано достатніх достовірних доказів, з яких би можна було прослідкувати порядок передачі прав вимоги, щоб визначити чи правомірно [PERSON] набула права вимоги та чи є вона дійсно належним стягувачем. До того ж законом не обмежено право сторін укласти договір який би передбачав передачу [PERSON] на користь [PERSON] спірної квартири в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. З огляду на вище встановлене, суд не вбачає підстав для задоволення позову. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати належить залишити за позивачем.

Outcome: dismissed