Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

08.12.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди. Вимоги заяви мотивував тим, що йому на праві особистої приватної власності належать земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1820955100:01:002:0644, та для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1820955100:01.002:0643, які знаходяться біля його будинку по [ADDRESS] . Поруч знаходиться житловий будинок та земельні ділянки, що належать відповідачу [PERSON] . Земельна ділянка відповідача для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1820955100:01:002:0215, знаходиться поруч з земельною ділянкою з кадастровим номером 1820955100:01:002:0643, яка належить позивачу. Відповідач самовільно захопив та обробляє частину його земельної ділянки по всій ширині та знищив межові знаки. Ширина самовільно зайнятої частини його земельної ділянки з південної частини (від господарських будівель і споруд) становить 0,45м., з північної сторони даної земельної ділянки ширина самовільно зайнятої частини земельної ділянки становить 3,2 м., площа самовільно зайнятої відповідачем земельної ділянки за кадастровим номером 1820955100:01:002:0643 становить 0,0087 га. Вказані фактичні обставини були встановлені сертифікованим інженером землевпорядником ще 02 грудня 2020 року та зазначені в технічному звіті із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Однак, відповідач на протязі року не тільки не звільнив самовільно зайняту частину його земельної ділянки, а навпаки ще зайняв більшу її площу. Виходячи з принципів добросусідства, питання звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та врегулювання меж земельних ділянок позивач пропонував відповідачу вирішити шляхом встановлення їх у відповідності до правовстановлюючих документів та координат обмінних файлів бази даних ДЗК, але відповідач категорично відмовився, тому він змушений звернутися з позов до суду. Зазначеними діями відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у 30000,00 грн. Моральна шкода виразилась у душевних стражданнях, пережитих у зв`язку із самим фактом самовільного зайняття земельної ділянки сусідом, його негативною поведінкою з приводу врегулювання спору. Внаслідок таких дій у позивача похитнулася віра в інших знайомих та сусідів. Позивач був змушений тривалий час потратити на звернення в різні інстанції та до юристів з вказаного приводу . Внаслідок цього з`являлися проблеми по роботі,він переніс певні приниження, через те, що змушений був доводити свою правоту, просити відповідача повернути його ж власність, якою той протиправно користується. Перенесений сильний психологічний стрес, постійне нервове напруження призвело до погіршення стосунків з односельчанами, негативно позначилося на його психічному стані та відносинах в сім`ї. Позивач просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні його земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1820955100:01:002:0643, що розташована по [ADDRESS] , шляхом звільнення самовільно зайнятої його частини та відновлення межових знаків, та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі З0000,00 грн. та понесені ним судові витрати. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав та вказав, що позовні вимоги є надуманими, безпідставними та не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначеним обставинам була вже надана юридична оцінка у рішенні Брусилівського районного суду Житомирської області від 04.06.2021 року (справа 275/1129/20) та в постанові Житомирського апеляційного суду від 04.10.2021 року , оскільки позивач з аналогічним позовом звертався до суду 04.12.2020 року з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанції [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову, судові рішення набрали законної сили. Він є власником земельної ділянки розміром 0,2257га , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий №1820955100:01:002:0215, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №457224 , виданим 05.05.2005 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.07.2020року, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.03.2021року, кадастровим планом земельної ділянки, протоколом про виправлення помилки №7650668 від 23.03.2021 року, технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,2257га (з виправленими помилками). Ці документи підтверджують, що він як власник земельної ділянки використовує її за цільовим призначенням, самовільно не захоплював та не обробляє земельну ділянку позивача, межові знаки не знищував, дотримується вимог земельного законодавства щодо добросусідства. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, то така вимога є не доведеною та надуманою з огляду на наведені обставини, та обґрунтування, зазначені у позовній заяві, оскільки її стягнення встановлюється Законом, який регулює спірні правовідносини, а наведені позивачем її обґрунтування містять абстрактні його припущення щодо її заподіяння. Моральна шкода є похідною від задоволення вимоги щодо порушеного права та передбачена Законом, що регулює спірні правовідносини. Вимога позивача, щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, які нічим не підтверджені, є надуманою та недоведеною, оскільки він звернувся до суду з безпідставним позовом, а надані ним підтвердження її надання не узгоджуються з вимогами Закону. Відповідач просив в задоволенні позову відмовити. Позивач [PERSON] подав відповідь на відзив, в якій доводи відповідача, викладені у відзиві, вважає необгрунтованими, які не мають бути взяті судом до уваги при розгляді спору. Брусилівським районним судом розглядалася справа №275/1129/20 за його позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди. Рішенням Брусилівського районного суду в задоволені позову було відмовлено в зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Постановою Житомирського апеляційного суду у даній справі рішення Брусилівського районного суду було скасовано і ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову було відмовлено в зв`язку з тим, що позов заявлено не до належного відповідача, Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області. За підставу прийнятого рішення суд апеляційної інстанції взяв те, що земельні ділянки з кадастровими номерами 1820955100:01:002:0643 та 1820955100:01:002:0215 не є суміжними, між ними знаходиться земельна ділянка комунальної власності, яка належить Брусилівській селищній раді Житомирського району Житомирської області. Отже, позовна вимога про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою також стосувалася цивільних прав Брусилівської селищної Житомирського району Житомирської області. На даний час, чого не заперечує у відзиві і відповідач, він усунув розбіжності в даних ДЗК, земельні ділянки є вже суміжними, саме тому до нього і заявлено позов, як до належного відповідача на даний час. При цьому, підставою позову є самовільний захват земельної ділянки вже більшої площі, адже [PERSON] на протязі 2021 року самовільно захопив земельну ділянку, яка йому належить, ще навіть більшої площі, і самовільно нею користується, про що ним і зазначено в позові. Також підставою позову у справі №275/1129/20 є самовільний захват земельні ділянки станом на 2020 рік. Підставою ж позову у даній справі є самовільний захват земельної ділянки відповідачем станом на 08.12.2021 року, тобто в зовсім інший часовий проміжок. В суді представник позивача - адвокат Нестеренко М.М. позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Вказав, що відповідач обробляє свою ділянку і єдиним масивом захопив і частину ділянки позивача. Вказав, що межею між фактично обробляємими ділянками позивача та відповідача є розора, яка на даний час вся проходить по ділянці позивача. Проведеною земельно- технічною експертизою підтверджується факт користування відповідачем частиною земельної ділянки позивача. Просив задовольнити позов, стягнути витрати позивача на правничу допомо гу в розмір 10000 грн. та понесені витрати на проведення експертизи В суді відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Штундюк О.А. позов не визнали з підстав, зазначених у відзиві. Відповідач [PERSON] в суді пояснив, що обробляє свою ділянку вже багато років у сталих межах, сусідню ділянку позивача не займав, межею між їх ділянками є розора, огорожі немає, землі комунальної власності між ділянками сторін нема, межові знаки не знищував. Повідомив, що має неприязні відносини з відповідачем, чим і пояснює подачу позову. Вказав, що з ним не погоджувались межі, коли виготовлялась технічна документація на ділянку відповідача, так як у його державному акту замість позивача, як власника сусідньої ділянки, зазначено невідому йому особу. Також пояснив, що його технічна документація на дві земельні ділянки мала помилки в точках координат, у зв`язку з чим на кадастровій карті та, відповідно, і в наданому позивачем звіті землевпорядника, його ділянки позначені «зміщеними» на кілька метрів в бік від ділянок позивача, що помилково давало підстави для тверджень, що між ділянками є земля комунальної власності. На даний час помилку з відображенням ділянок усунув шляхом виготовлення нової технічної документації, тому нині ділянки фактично і юридично по реєстрам межують між собою. Вказав, що при виготовленні техдокументації відновлював межі своєї ділянки, однак позивач знищив межові знаки. Відповідач не звертався до нього з вимогами про звільнення частини його ділянки. Пояснив, що завчасно звертався до комісії місцевої ради щодо вирішення спору з позивачем, однак за його заявою комісія не оглядала ділянки, а оглядала за заявою позивача; при цьому комісія не встановила факту захоплення ділянки [PERSON] , а лише констатувала неточність в техдокументації на ділянки відповідача. Просив у задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Суд, вислухавши сторони, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з усіма надвірними будівлями та спорудами, що за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] на праві власності належать земельні ділянки : площею 0,1457 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1820955100:01:002:0643 та площею 0,15га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1820955100:01:002:0644, що розташовані по [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу земельних ділянок від 13.08.2012 року та витягом з Державного реєстру правочинів від 13.08.2012 року. [PERSON] на праві власності належать земельні ділянки: площею 0,1500 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 1820955100:01:002:0214 та площею 0,2257 га - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1820955100:01:002:0215, що розташовані по [ADDRESS] , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.07.2020 року та Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.03.2021 року. Судом встановлено, що спір між сторонами існує ще з 2020 року у зв"язку з самовільним використанням відповідачем частини земельної ділянки позивача по межі з ділянкою відповідача, вирішити який позивач просить шляхом усунення перешкод в користуванні частиною ділянки, відновлення межових знаків та стягнення завданої моральної шкоди. При цьому сторонами визнаються ті обставини, що позивач та відповідач мають у приватній власності сусідні земельні ділянки, з приводу користування якими і виник спір. З протоколу № 765050668 виправлення помилки від 23.03.2021 року слудує, що [PERSON] звертався до державного кадастрового реєстратора з повідомленням про виправлення помилки щодо поворотних точок меж земельної ділянки за кадастровим номером 1820955100:01:002:0215, та в результаті проведення перевірки було внесено виправленні відомості (зміни до відомостей) на земельну ділянку відповідно до технічної документації змлеустрою по встановленню (відновленню) меж в координатах поворотних точок ділянки та адреси земельної ділянки відповідно до ведення Державного земельного кадастру . Згідно акта обстеження земельної ділянки № 1 від 01.02.2021 встановлено, що межа земельної ділянки землевласника [PERSON] встановлена відповідно до державного акта (з південної сторони ділянки). Земельна ділянка землевласника [PERSON] кадастровий номер 1820955100:01:002:0215 не відповідає фактичній межі в натурі на місцевості, а саме поворотні точки земельної ділянки відповідно не збігаються з фактичними наявними межами. В ході судового розгляду за клопотанням позивача було призначено та проведено судову земельно- технічну експертизу. Об"єктом дослідження експертизи були земельні ділянки з кадастровими номерами: 1820955100:01:002:0643 та 1820955100:01:002:0215, що розташовані за адресою : [ADDRESS] та належать сторонам у справі . Відповідно до висновку експерта за результатами судової земельно-технічної експертизи №517/02-2023 від 17 лютого 2023 року станом на дату проведення візуально-інструментального обстеження, межі фактичного землекористування: [PERSON] в розмірі 1848,2 кв.м за адресою: [ADDRESS] не відповідають межам земельної ділянки з кадастровим номером: 1820955100:01:002:0643 площею 1457,0 кв.м, які визначені Державним земельним кадастром. Разом із тим у фактичному користуванні [PERSON] перебуває частина земельної ділянки з кадастровим номером: 1820955100:01:002:0643 а саме ділянка площею 1407,4 кв.м, що становить 97 % від загальної площі земельної ділянки з кадастровим номером 1820955100:01:002:0643. [PERSON] в розмірі 2245,3 кв.м за адресою: [ADDRESS] не відповідають межам земельної ділянки з кадастровим номером: 1820955100:01:002:0215 площею 2257,0 кв.м, які визначені технічною документацією із землеустрою. Разом із тим у фактичному користуванні [PERSON] перебуває частина земельної ділянки з кадастровим номером: 1820955100:01:002:0215, а саме ділянка площею 2153,6 кв.м, що становить 95% від загальної площі земельної ділянки з кадастровим номером:1820955100:01:002:0215 Під час проведення експертизи було встановлено, що у фактичному користуванні [PERSON] перебуває частина земельної ділянки з кадастровим номером 1820955100:01:002:0643, яка належить [PERSON] , а саме ділянка площею 47,9 кв.м.( 0,00479 га). Суд відхиляє доводи відповідача про те, що спір між тими ж сторонами та з тих же підстав вже розглядався судом та було винесено рішення у справі № 275/ 1129/20 , так як дослідженням в суді вищевказаного рішення встановлено, що предметом спору, що розглядається судом є інші підстави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України та ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно до частин першої, другої статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства. Частиною другою статті 103 ЗК України визначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Згідно зі статтею 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Статтею 107 ЗК України, передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Аналіз наведених норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов). Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до висновку судової земельно-технічною експертизи №517/02-2023 від 17 лютого 2023 року, у фактичному користуванні [PERSON] перебуває частина земельної ділянки з кадастровим номером1820955100:01:002:0643, що належить [PERSON] , а саме ділянка площею 47,9 кв.м.( 0,00479 га). За таких обставин, суд приходить до висновку, що доведені обставини порушення прав [PERSON] , як власника земельної ділянки, [PERSON] , як суміжним землекористувачем, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу в частині зобов`язання відповідача поновити межі, суд зазначає наступне. В матеріалах справи відсутні докази встановлення межових знаків на межах ділянки позивача, їх місця розташування на місцевості та доказів щодо їх знищення відповідачем. А тому зазначена вимога позивача не підлягає задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1-3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди необхідно з`ясовувати, коли виникли правовідносини сторін, коли заподіяна моральна шкода, в чому вона проявилась та оцінити розмір страждань. [PERSON] просив стягнути 30000,00 грн. моральної шкоди, яка виразилась у понесених ним моральних стражданнях (переживання,нервування, необхідність звертатися до суду та інші інстанціі та доказувати свою правоту) через неможливість тривалий час користуватися частиною належної йому земельної ділянки. Суд зауважує, що спір між сторонами існує тривалий час, позивач ще в 2020 році звертався до суду з вимогами до відповідача про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, а тому вважає, що у зв"язку з неусуненням перешкод в користуванні належною позивачу земельною ділянкою тривалий час, позивачу було завдано моральну шкоду, яка виразилась в душевних стражданнях, нервуванні, необхідності доказування своєї правоти, яку суд оцінює в 5000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави та відповідно до ч. 2 цієї статті підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно до ч.1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог витрати покладаються на відповідача. З наданого позивачем договору № 1-ц від 01.12.2021 року, укладеного з адвокатом Нестеренком М.М., вбачається , що адвокат надає позивачу правничі послуги, що підтверджується актом виконаних робіт, де детально вказано які роботи виконані , час їх виконання та вартість робіт, та квитанцією про оплату професійної правничої допомоги на суму 10000,00грн. Крім того, за проведення судової земельно -технічної експертизи позивачем сплачено 8494,65 грн., що підтверджується квитанцією про оплату. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00грн. та витрати, понесені позиваче,м з оплати вартості проведеної судової експертизи у розмірі 8494,65грн. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,00 грн., від сплати якого був звільнений позивач.

Outcome: partial