Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Представник позивача адвокат Шевчук Вікторія Вікторівна звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказує, що 26 червня 2021 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який був зареєстрований Чечелівським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис 627. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Вказала, що шлюбні відносини позивачки з відповідачем не склалися, в сім`ї почалися непорозуміння та сварки, які негативно впливали на взаємну повагу та подальше сприйняття один одного як чоловік та дружина та призвели до неможливості подальшого спільного проживання. З жовтня 2022 року позивач спільно з відповідачем не проживають, спільне сімейне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер. У квітні 2022 року відповідач наполіг на виїзді позивачки за межі України з метою збереження її життя та життя їх майбутньої дитини, після 10 червня 2022 року позивачка повернулася до України, проте з`ясувалося, що у відповідача склалися стосунки з іншою жінкою. Спільне життя та збереження шлюбу вважає таким, що суперечить інтересам обох сторін. У зв`язку з чим просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 04.09.2023 року відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Крім того відповідачу запропоновано надати пояснення по суті справи та усі наявні докази. Представник позивача надіслала до початку судового засідання заяву в якій вказала, що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. Справу просила розглядати без її участі та участі позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, розгляд справи просив проводити за його відсутністю. Проти задоволення позову не заперечував. У відповідності до ч. 4\~ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням ч.2ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] , 26 червня 2021 року укладено шлюб, який зареєстрований Чечелівським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що складено відповідний актовий запис 627, та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Згідно копії свідоцтва про народження № [NUMBER] , виданого 13.05.2022 року виданим Республікою Болгарія, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються\~Конституцією України\~та\~Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1\~ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із\~ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч.1ст.24Сімейного кодексу України\~(далі\~СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК). Згідно п. 10Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити, оскільки примирення між сторонами не можливе, сторони подружніх відносин не підтримують, сім`я фактично не існує та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. З огляду на викладене, на підставі статей\~104,\~105,\~110 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved