Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

У червні 2021 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», просить стягнути суму за договором банківського вкладу у розмірі 5 811,78 доларів США, суму 10,5 відсотків в розмірі 4 147,94 доларів США, 14 837,39 доларів США - гроші на картці, 4 211,96 доларів США - 3 % річних. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на його ім`я було відкрито банківський рахунок. Для обслуговування рахунку видано дві платіжні картки № [NUMBER] та № [NUMBER] . Станом на 17.08.2014 р. баланс на рахунку складав 14 837, 39 доларів США. Також , Позивач відкрив депозитний рахунок № [NUMBER] на підставі Договору № SAMDN10000710983341 (Скарбничка дітям) від 24.06.2010 р. (10,5 % річних). Станом на 18.08.2014 р. баланс складав 5 811,78 доларів США. 18.05.2021 р. звернувся до банку з вимогою повернення вкладів та нарахованих процентів, відповіді не отримав. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.01.2021 р. відкрито провадження у справі за правилами позовного (загального)провадження. Відповідачем Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» подано відзив на позовну заяву. Позивачем [PERSON] подано відповідь на поданий відзив відповідача. Відповідачем Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» подано заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2021 р. залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон». Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.11.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.07.2020 р. провадження у справі зупинено до перегляду в касаційному порядку цивільної справи №199/3152/20. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.09.2023 р. провадження у справі відновлено. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Надані суду документи свідчать про те, що 24.06.2010 р. між [PERSON] та Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» було укладено договір № SAMDN10000710983341 (Скарбничка дітям) на суму 200,00 доларів США строком до 24.06.2011 р. із процентною ставкою 10,5% річних, на підставі якого [PERSON] внесені в касу відповідача сума у визначеному розмірі, що підтверджується квитанцією (а.с. 8, 9). За умовами укладеного договору позивач має право, зокрема, отримати вклад, нараховані проценти. Станом на 18.08.2014 р. баланс складав 5 811,78 доларів США, що підтверджено випискою банку № 13935686 від 1808.2014 р. (а.с. 10) Також, випискою банку підтверджено про наявність карткового рахунку № [NUMBER] [PERSON] , баланс якого станом на 17.08.2014 р. складав 14 837,39 доларів США (а.с. 14-19). 21.05.2021 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою від 18.05.2021 р. повернення вкладів та нарахованих процентів. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно ч. 2 ст. 633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку. Вкладник за договором банківського вкладу, виходячи з наведеного вище, є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема, у сфері залучення коштів на депозитні рахунки, відповідно, захист його прав споживача регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів», відповідними нормами ЦК України. До відносин банку і вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (Глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не впливає із суті договору банківського вкладу. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно пункту 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України № 516 від 03.12.2003 р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.12.2003 р. за № 1256/8577, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором. Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно пункту 1.2. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України № 516 від 03.12.2003 р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.12.2003 р. за № 1256/8577, договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит). Згідно пункту 3.3. цього Положення за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Вимогу про повернення коштів подано [PERSON] установі банку, зобов`язання щодо повернення коштів не виконані. У пунктах 52, 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29.01.2013 р. у справі «Золотас проти Греції» Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави. Відповідач, не повертаючи кошти, які належать на праві власності позивачу, порушив положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Протоколу № 1, підписаного і ратифікованого Україною. Так, згідно ст. 1 Протоколу № 1 кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і та умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Означений принцип закріплено і у ст. 41 Конституції України. Суд вбачає, що в порушення таких норм [PERSON] позбавлений права користуватися своїм майном - грошовими коштами, які банк отримав на умовах строковості і платності. Згідно ч. 1 ст. 1062 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно пункту 1.6. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України № 516 від 03.12.2003 р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.12.2003 р. за № 1256/8577, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у національній валюті, якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Суд, враховуючи, що відповідачем взяті на себе договірні зобов`язання за укладеним з [PERSON] договором не виконані, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти за договором про депозитний вклад та нараховані відповідно до його умов відсотки, отже з відповідача на користь позивача за договором № SAMDN10000710983341 (Скарбничка дітям) від 24.06.2010 р. підлягає стягненню сума вкладу у розмірі 5 811,78 доларів США та карткового рахунку № [NUMBER] в розмірі 14 837,39 доларів США. За розрахунком відповідача розрахунок нарахованих відсотків має наступний вид: за період з 18.08.2014 р. по 31.12.2015 р.: 5 811,78 доларів США х 10,5% х 501 днів/365 днів = 837,61 доларів США, за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. 5 811,78 доларів США х 10,5 % х 366/366 днів = 610,24 доларів США, 01.01.2017 р. по 31.12.2019 р.: 5 811,78 доларів США х 10,5% х 1095 днів/365 днів = 1 830,71 доларів США, 01.01.2020 р. по 31.12.2020 р.: 5 811,78 доларів США х 10,5% х 366 днів/366 днів = 610,24 доларів США, 01.01.2021 р. по 04.06.2021 р.: 5 811,78 доларів США х 10,5% х 155 днів/365 днів = 259,14 доларів США загальна сума нарахованих відсотків за договором складає 4 147,94 доларів США. Суд вбачає, що відповідачем АТ КБ «Приватбанк» хоча і подано відзив, втім не викладено своїх міркувань і аргументів щодо наведених Позивачем у позові розрахунків, отже суд приймає до уваги наведені розрахунки, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню загальна сума відсотків за договором у розмірі 4 147,94 долари США. Щодо стягнення на користь [PERSON] 3% річних за ст. 625 ЦК України, то позивач просить стягнути 3% річних за договором № SAMDN10000710983341 (Скарбничка дітям) від 24.06.2010 р. за період з 18.08.2014 р. по 04.06.2021 р. у сумі 1 185,13 грн. та картковим рахунком [NUMBER] за період з 17.08.2014 р. по 04.06.2021 р. у сумі 3 026,83 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. У разі звернення вкладника до банку із заявою про розірвання договору банківського вкладу, банк зобов`язаний повернути такий вклад і в подальшому у разі невиконання такого обов`язку, прострочення банку (боржника) виникає саме з дати отримання такої вимоги від вкладника. Отже нарахування 3% річних у зв`язку із нібито невиконання зобов`язань за договором у період з 18.08.2014 р. до 18.05.2021 р. звернення із заявою про розірвання договору банківського вкладу є безпідставним, оскільки у вказаний період позивач не зверталась із вимогою повернути вклад за договором, а тому у банку не виникав обов`язок повернути такі грошові кошти, що свідчить про відсутність будь-якого прострочення виконання зобов`язання зі сторони банку та безпідставністю застосування ст. 625 ЦК України. Суд, враховуючи викладене, вважає в задоволенні позову в частині стягнення на користь позивача 4 211,96 доларів США - 3% річних слід відмовити, оскільки знаходить такі вимоги безпідставними. Враховуючи, що при зверненні до суду за захистом своїх прав позивач була звільнена від оплати судового збору, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума у розмірі 11 350,00 грн.

Outcome: partial