Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Мурашко Людмила Олександрівна про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що протягом багатьох років вона постійно проживає і працює закордоном (останні роки - в Польщі), де в шлюбі з [PERSON] , зареєстрованим 01 листопада 2019 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), у них [INFO] народився син [PERSON] . В місті Рівне, де до виїзду закордон проживала позивачка, залишилась її бабуся [PERSON] , яку вона по мірі можливостей відвідувала, щоб підтримати, допомогти фінансово, а перебуваючи закордоном, систематично відправляла їй кошти на побутові потреби та ліки. Оскільки син позивачки [PERSON] важко хворіє від народження («аутизм»), є інвалідом дитинства, вона не мала змоги часто приїздити в Україну, а тому останні 2 рази була вдома у бабусі в період з 06 по 12 січня 2022 року та вже після початку війни з 24 по [INFO] . [INFO] [PERSON] померла, а тому 15 травня 2022 року позивачка приїхала в Україну, щоб організувати її похорони. Знову ж таки, через те, що не могла надовго залишити сина, вже 18 травня 2023 року вона повернулась до Польщі. Через деякий час позивачці стали періодично телефонувати сусіди її покійної бабусі і скаржитись на те, що відповідач зловживає спиртними напоями. Зважаючи на сімейні обставини, позивачка не могла приїхати в Україну практично більше року, але після чергового дзвінка від сусідів все-таки віднайшла таку можливість і 20 серпня 2023 року приїхала в Україну. Зайшовши в квартиру, вона була шокована безладом, який там застала, а тому вирішила перебрати речі та документи покійної бабусі. Серед документів, які були в квартирі, вона і виявила заповіт, який був складений її бабусею [PERSON] , з якого слідувало, що належну останній на праві власності квартиру [ADDRESS] вона заповіла не тільки своєму синові (Відповідачу) [PERSON] , а і своїй онучці (позивачці) [PERSON] в рівних частках кожному. Даний заповіт посвідчено державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори Пуховою Н. Ю. 13.09.2016 року (зареєстровано в реєстрі за № 2- 456). Позивачка звернулась до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Мурашко Л. О. із заявою щодо оформлення своїх спадкових справ на майно [PERSON] , котра померла [INFO] , проте отримала відмову з посиланням на те, що вона не надала нотаріусу підтвердження про вчасне прийняття спадщини, тобто у встановлений 6-місячний строк, який починається з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Від третьої особи Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Мурашко Людмила Олександрівна надійшла заява про розгляд справи без її участі. Згідно з ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 14.05.2022 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), [PERSON] померла [INFO] у м. Рівне, актовий запис №1062. Відповідно до заповіту посвідченого 30.09.2016 р державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори Пуховою Н. Ю. (зареєстровано в реєстрі за № 2- 456), [PERSON] заповіла належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №740298671 від 20.09.2023, наданого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Мурашко Л.О., інформація про заведені спадкові справи після померлої [INFO] [PERSON] відсутня. Згідно відповіді приватного нотаріуса Мурашко Л.О. №/01-16 від 20.09.2023 р. на заяву [PERSON] від 30 серпня 2023 року, щодо оформлення своїх спадкових прав на майно [PERSON] , котра померла [INFO] , повідомляє що [PERSON] не було надано нотаріусу підтвердження про вчасне прийняття спадщини (постійна реєстрація місця проживання з спадкодавцем та/або заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто, у встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини) на майно [PERSON] , котра померла [INFO] . Згідно відповіді Головного центру обробки інформації Державної прикордонної служби №б/н від 25.08.2023 вбачається, що [PERSON] неодноразово, починаючи з 2018 року перетинала кордон України. Так на дату смерті [PERSON] ( [INFO] ) позивач перебувала за кордоном. Зі слів позивача 15 травня 2022 року вона приїхала в Україну, щоб організувати похорони бабусі і вже 18 травня 2023 року вона повернулась до Польщі, оскільки не могла надовго залишити сина, який важко хворіє від народження («аутизм»), і є інвалідом дитинства (рішення про інвалідність 17.01.2022р. SZ-12-1.8421.2.977.2021). Так, відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст.1270 встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1272 ЦК України визначає наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, відповідно до якої якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах-уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. З приводу поважності причин пропуску строку прийняття спадщини позивачем, судом зазначається наступне. Так, за змістом ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, має подати нотаріусу або уповноваженій на це посадовій особі заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як стверджує позивач в позовній заяві шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] вона пропустила з тих причин, що вона протягом багатьох років постійно проживає та працює за кордоном (Польща). Під час приїзду в Україну у серпні 2023 року їй стало відомо, що покійна бабуся [PERSON] зробила заповіт, згідно якого належну [PERSON] на праві власності квартиру [ADDRESS] вона заповіла [PERSON] і [PERSON] в рівних частках кожному. Про існування заповіту на її користь вона дізналася вже після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] яка померла [INFO] . Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З вказаного приводу варто зазначити, що постановою Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17 були зроблені висновки про те, що необізнаність про існування заповіту є поважною причиною пропуску строку звернення до нотаріальної контори. Так, у зазначеній постанові наголошується, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Окрім того, досліджуючи правовий висновок, викладений у постанові ВС від 26.01.2022 по справі №525/1067/20, провадження №61-10435 св21, суд зазначає, що він також містить посилання на практику судів касаційної інстанції щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, серед яких - необізнаність спадкоємців про наявність заповіту. Суд приймає до уваги доводи позивачки про те, що не мала об`єктивної можливості подати заяву про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки проживала та працювала за межами України та крім того не знала про наявність заповіту, складеного на її користь. З огляду не вище викладене, вказані позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини суд визнає такими, що завдавали істотних труднощів для подачі нею заяви про прийняття спадщини та вважає їх поважними, що відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, а тому задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved