Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом та просить визнати будинковолодіння по [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності подружжя з визнанням за кожним із них по 1/2 ідеальної частки у цьому нерухомому майні та з припиненням їхньої спільної сумісної власності на нього, залишивши його у спільній частковій власності; виділити кожному в натурі майно, яке знаходиться в будинку; стягнути з відповідача грошову компенсацію за 1/2 вартості автомобіля марки «Mercedes-Benz В 180» 2012 року випуску д.н.з. [NUMBER] ( повна вартість 438720,00грн.), господарської техніки (трактор, косилка\~ газонна «Джандір») та речей на літій терасі (комплект для відпочинку: двомісний диван, два крісла, столик), що знаходиться у вищезгаданому будинку на загальну суму 151240.00грн.; стягнути з відповідача грошову компенсацію за відступлені від рівності часток при поділі в натурі майна, що знаходяться в житловому будинку на суму 5000,00грн. та судові витрати у справі. Свої вимоги мотивує тим, що 28.09.2000 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який на даний час не є розірвано, хоча сторони проживають тривалий час окремо. Вказує, що за час перебування у шлюбі ними було набуто у спільне майно будинок загальною площею 34,7 м2, який з часом спільними коштами було покращено,\~ оскільки\~ після реконструкції житлова площа будинку збільшилася до 66м2. Крім того, було побудовано гараж з ролокасетними воротами на два автомобілі, встановлено ковані автоматичні ворота, хвіртку, повністю змінено внутрішній вигляд будинку, а тому ринкова вартість житла значно зросла. Вказує, що на даний момент вона позбавлена можливості користуватися цим будинковолодінням, оскільки відповідач (на якого було зареєстрований будинок при оформленні договору купівлі) впустив туди проживати своїх родичів із м. Сєверодонецьк а ті в свою чергу поміняли замки на дверях. Таким чином позивачка змушена звернутися до суду за захистом свого права на володіння спільною сумісною власністю подружжя. Окрім цього, позивач описує вартість майна, що знаходиться в будинку та підлягає поділу, на суму 100000.00грн. (речі у вітальній, ванній кімнаті та прихожій) які мають бути виділені позивачці та майно на суму 1110000.00грн (речі у спальній кімнаті та кухні) які слід виділити відповідачу, та враховуючи що останній отримає речі у більшій вартості тому, також просить суд стягнути 5000.00грн у її користь за відступлення від рівності часток при поділі майна в натурі. Також зазначає, що за час перебування у шлюбі сторонами було також придбано автомобіль марки «Mercedes-Benz В 180» 2012 року випуску д.н.з. [NUMBER] , який\~ зареєстрований на відповідача на підставі договору купівлі-продажу 11.05.2018 року. Позивачка позбавлена можливості користуватися вказаним автомобілем, оскільки відповідач виїхав ним за кордон та враховуючи, що його неможливо поділити між сторонами, просить суд стягнути половину його вартості, яка розрахована згідно середньої ринкової ціни із витягу з інтернет ринку «Авторіа» - 12 тис. доларів США, що по курсу НБУ на кінець жовтня 2022 року складає 438720,00грн. тобто половина - 219360.00грн. Ухвалою Сокальського районного суду від 08.11.2022р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 04.05.2023 року задоволено клопотання представника позивача та призначено у справі судову авто-товарознавчу експертизу з метою визначення ринкової вартості автомобіля марки «Mercedes-Benz В 180» 2012 року випуску д.н.з. [NUMBER] , провадження у справі зупинено. Після повернення справи з експертизи провадження у справі відновлено та визначено дату наступного судового засідання ухвала суду від 21.08.2023 року. Позивач та її представник адвокат Бордюк М.Й.\~ в судове засідання не з`явилися, суду надано\~ письмову заяву, в якій представник просить справу розглянути у їхній відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. просить також стягнути з відповідача судові витрати за проведення судової експертизи в сумі 2294,40грн.,\~ витрат на правову допомогу у розмірі 25000.00грн. та судовий збір у сумі 11857,40грн. Також на підтвердження вартості газонокосарки\~ надав витяг з Інтернет ресурсу про вартість такого майна. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи та зобов`язується в наступне засідання прибути чи прислати адвоката, проте належних документів суду не надав. Відправником заяви зазначений [PERSON] , документ не підписаний за допомогою електронного підпису, тому не може бути прийнятий судом до уваги. В матеріалах справи містяться заяви про відкладення розгляду справи на інший час.\~ Також матеріали справи містять заяви адвоката Огорілко Ю.В. та адвоката Базюк В.Ф. які свідчать про наміри відповідача скористатися юридичною допомогою при розгляді даної справи, однак в судовому процесі таке право не було реалізоване відповідачем. Такі дії відповідача суд розцінює як свідоме зловживання процесуальними правами та\~ затягування судового процесу, а тому з метою\~ неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи суд розглядає справу за відсутності сторін та за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.\~ Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 28.09.2000 року в Реклинській сільській раді Сокальського району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про укладення\~ шлюбу серія [NUMBER] . Згідно довідки про склад сім`ї, від 15.09.2022р. виконавчого комітету Червоноградської міської ради, встановлено, що у [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] голова домогосподарства, [PERSON] дочка та [PERSON] син. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 26.04.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Львівської області Сироїд Г.І., встановлено, що [PERSON] прийняв у власність житловий будинок\~ по [ADDRESS] загальною площею 34,7 кв.м. Даний факт також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10762960 від 26.05.2006р. Однак із копії технічного паспорта, виданого КП «Червоноградське МБТІ» та Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно №216801097 від 17.07.2020р. вбачається, що будинок у [ADDRESS] , зареєстрований за [PERSON] становить 66кв.м. загальної площі, складається із двох коридорів, кухні, санвузла, кладової, двох житлових кімнат. До житлового будинку також відносяться гараж, господарська будівля з гаражем та спорудами; ворота металеві, огорожа бетонні плити, металопластиковий штахетник. На адвокатський запит КП «Червоноградське МБТІ» надано зведений акт вартості будинків та господарських будівель і споруд у [ADDRESS] , станом на 19.09.2022р. вартість житлового будинку складає 1420274.00грн. Відповідно ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Частина 2 статті 60 СК України зазначає, що вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, виходячи з того, що в Україні діє загальний режим спільності майна подружжя, згідно з яким майно, набуте у шлюбі, вважається таким, що належить подружжю, то у зв`язку з цим речі, набуті за час шлюбу, автоматично підпадають під режим спільного майна подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 Цивільного кодексу України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Такий правовий висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц та від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (статті 70, 71 СК України). Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). Таким чином в ході розгляду справи судом встановлено, що за час перебування у шлюбі сторони придбали житловий будинок\~ по [ADDRESS] загальною площею 34,7 кв.м. та за спільні кошти здійснили його перепланування та облаштування, оскільки на сьогоднішній час загальна площа будинковолодіння становить 66кв.м.\~ Протилежного не оспорено та не\~ спростовано відповідачем. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що житловий будинок\~ по [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, речі домашньої обстановки які знаходяться в домі набуті сторонами в шлюбі за спільні кошти подружжя, тому вищевказане майно в силу приписів ст. 60 СК України є спільним сумісним майном сторін, а тому їх частки у ньому є рівними. З урахуванням наведеного, спільним сумісним майном, яке підлягає поділу між сторонами є вищевказаний житловий будинок\~ з господарськими будівлями та спорудами та\~ речі домашньої обстановки які знаходяться в домі.\~ Суд погоджується з позицією позивачки виділення в натурі майна в порядку поділу, який зазначений у позовній заяві: виділити позивачці речі у вітальні: розкладний диван, скляна підставка під телевізор, телевізор «PHILIPS», стінка з елементами шафи; речі у ванній кімнаті: пральна машинка, душова кабіна, стінка для миття рук, санвузол; речі у прихожі: стінка з елементами шафи, шафа для взуття; виділити відповідачу - речі у спальній кімнатні: двоспальне ліжко з двома тумбочками і шафа-купе; речі у кухні : кухонна стінка, холодильник «Самсунг», духовка, плита «Електролюкс», кухонний стіл і шість крісел, морозильна камера «Лінхеер комп`ютерний стіл, двомісний диван для відпочинку, мікрохвильова піч. Проте суд не погоджується\~ з позицією позивачки про стягнення з відповідача грошової компенсації у розмірі 5000грн. за відступлення від рівності часток при поділі в натурі майна, що знаходиться у житловому будинку, оскільки матеріали справи не містять фіскальних чеків, квитанцій, тощо на встановлення вартості майна чи інших доказів придбання такого майна за вказаними цінами. Таким чином суд не може встановити реальної чи ринкової вартості спірного майна а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Згідно з нормами ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо посилання позивачки про стягнення у її користь грошової компенсації у розмірі 151 240.00грн. вартості 1/2 частки господарської техніки (трактор, косилка газонна «Джандір») та речей на літій терасі (комплект для відпочинку двомісний диван, два крісла, столик), що знаходиться у господарських будівлях та на подвір`ї будинку по [ADDRESS] суд зазначає наступне. Згідно опису рухомого майна, яке знаходиться у вищезгаданому будинку і господарських будівлях, складеного [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] \~ та наданих фото ескізах встановлено, що майно яке наявне та підлягає поділу між подружжям є: спальня (комплект двох спальне ліжко з двома тумбочками та шафа купе), вітальня (розкладний диван, скляна підставка під телевізор, телевізор «PHILIPS», стінка з елементами шафи), кухня (кухонна стінка, холодильник «Самсунг», духовка, плита «Електролюкс», кухонний стіл і шість крісел, морозильна камера «Лінхеер комп`ютерний стіл, двомісний диван для відпочинку, мікрохвильова піч), ванна кімната (пральна машинка, душова кабіна, стінка для миття рук, санвузол),\~ прихожа (стінка з елементами шафи, шафа для взуття), господарські будівлі, три гаражі з ролокасетними воротами, ковані автоматичні ворота. Однак трактор, косилка газонна «Джандір», комплект для відпочинку на літню терасу не вдалося сфотографувати під час опису рухомого майна, що вказує позивач при зверненні до суду а також зазначено в акті опису. Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів знаходження майна в будинку чи придбання вищевказаного трактора, косилки газонної «Джандір», комплекту для відпочинку на літню терасу. Наданий адвокатом Бордюк М.Й.\~ витяг з інтернет ресурсу про вартість газонної косарки судом не може бути взятий до уваги, оскільки факт придбання такої косилки чи її наявність в житловому будинку по [ADDRESS] не знайшов свого підтвердження в ході розгляду даної справи а тому в цій частині позовних вимог також слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Звертаючись до суду з позовом, позивач також просила суд стягнути з відповідача грошову компенсацію за 1/2 вартості автомобіля марки «Mercedes-Benz В 180» 2012 року випуску д.н.з. [NUMBER] , вартість якого розрахована із середньої ринкової ціни на такі ж автомобілі з Інтернат ринку «Авторіа» та становить 12000 доларів США, що по курсу НБУ станом на кінець жовтня 2022 року складає 438720.00грн. Однак на обґрунтування ринкової вартості спірного автомобіля у даній справі призначено судову авто-товарознавчу експертизу згідно ухвали суду від 04.05.2023 року. Згідно висновку експерта від 07.08.2023 року Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України встановлено, що середня ринкова вартість автомобіля марки «Mercedes-Benz В 180» чорного кольору, 2012 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , об`єм двигуна 1796 см3\~ на момент проведення експертизи становить 336430,00грн. Відповідач на спростування розміру середньої ринкової вартості вказаного автомобіля жодних доказів суду не надав, не звертався із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи, а тому суд вважає, що зазначена позивачем середня ринкова вартість спірного автомобіля в сумі 438720.00грн. не підлягає врахуванню під час визначення належного розміру компенсації частини спільного майна подружжя. З огляду на викладене, позовна вимога про стягнення з [PERSON] на користь позивачки\~ грошової компенсації за 1/2 частки у праві власності на спільно нажитого майна автомобіль\~ підлягає частковому задоволенню, виходячи з вартості автомобіля визначеного експертом -\~ 336430,00грн., тобто половина становитиме 168215,00грн. Згідно висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) встановлено, що у випадку неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості майна подружжя, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Таким чином, можна прийти до висновку, що право співвласника на виділ його частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна. Аналізуючи вищезазначені норми права та враховуючи, що в ході розгляду даної справи відповідач на спростування розміру середньої ринкової вартості вказаного автомобіля жодних доказів суду не надав, не звертався із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи, а тому суд вважає, що зазначена висновком авто-товарознавчого дослідження середня ринкова вартість спірного автомобіля підлягає врахуванню під час визначення належного розміру компенсації частини спільного майна подружжя. У відповідності до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 641/1355/18. Як вбачається з матеріалів цивільної справи 15.09.2022 року [PERSON] уклала з адвокатом Бордюк М.Й. про надання професійної правової допомоги. Згідно детального опису виконаних робіт від 10.10.2023р. наданих адвокатом Бордюк М.Й. з метою розподілу судових витрат зазначено: 14год. підготовка позовної заяви та вивчення правовідносит і матеріального права; 6год. -\~ складання інших процесуальних документів; час в судовому затрачений на судові засідання. Вартість послуг адвоката становить 20000.00грн. Однак в заяві про розподілі судових витрат сума на правову допомогу зазначена 25000.00грн., із яких 8300.00грн. вже сплачено позивачкою. Згідно копії квитанції №1-305К від 22.09.2022р. [PERSON] оплатила за надані послуги про правову допомогу в сумі 8300,00грн. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд враховує критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Суд вважає, що заявлена позивачкою\~ та іі адвокатом сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною зі складністю справи та виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги, їх обсягом та не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру у співвідношенні з предметом позову. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача на користь позивачки визначивши такі у розмірі 10000.00грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з частковим задоволенням позову, пропорційно до задоволених вимог, необхідно стягнути з [PERSON] на користь позивачки понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 5928,70грн. та 1148,20грн витрат за проведення судової експертизи. На підставі викладеного,

Outcome: partial