Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

19.10.2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31.05.2022 року близько 19 год. 00 хв. на вулиці Грушевського у м.Хуст на перехресті з вулицею Шутка, вона рухалася на своєму автомобілі марки «ВАЗ 217030», д.н.з. [NUMBER] , виїжджаючи з другорядної вулиці Шутка в м.Хуст, маючи намір здійснити маневр повороту ліворуч на другорядну вулицю Грушевського, в результаті чого відбулося зіткнення з мотоциклом марки «Хонда», який рухався по вулиці Грушевського в напрямку вул. Н.Сотні, яким керувала неповнолітня [PERSON] , без права керування транспортним засобом. Відповідно до висновку експерта її автомобіль та мотоцикл марки «Хонда» на момент ДТП були технічно справними. Згідно цього ж висновку позивача не мала технічної можливості зупинити свій автомобіль до місця зіткнення з мотоциклом шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування. Цим же висновком доведено, що у [PERSON] не було причин технічного характеру, які б перешкоджали виконати їй всі необхідні дії по безпечному керуванню ТЗ, тому технічна можливість уникнути даної пригоди для [PERSON] полягає у дотримання нею вимог п.16.12 ПДРУ з посиленням на термін «дати дорогу», який є в п.1.10 ПДРУ. Керуючи мотоциклом [PERSON] не надала дорогу її автомобілю внаслідок чого і відбулося зіткнення. Причиною ДТП є порушення водієм [PERSON] п.16.12 ПДРУ з посиланням на термін «дати дорогу». Указаним ДТП було пошкоджено її автомобіль «ВАЗ 217030», д.н.з. [NUMBER] , і вартість такої шкоди згідно звіту становить 71747,57 грн. 29.09.2022 слідчим СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області закрито кримінальне провадження №12022071050000201 від 01.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, так як [PERSON] отримала травми внаслідок своїх протиправних дій як водія ТЗ. Протиправність дій відповідача підтверджується постановою Хустського районного суду від 01.07.2022, якою [PERSON] , матір неповнолітньої [PERSON] , визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді попередження. Внаслідок ДТП вона понесла наступні матеріальні витрати: витрати на таксі на період ремонту автомобіля у сумі 10 000 грн.; витрати пов`язані на оплату оцінки матеріального збитку у сумі 4500 грн.; матеріальна шкода у сумі 71 747,57 грн. Також вона зазнала моральної шкоди, яку оцінює у 200 000 грн. Моральна шкода полягає у психічних переживанням внаслідок ДТП, порушення звичайного стану життя через відсутність автомобіля на протязі його ремонту, незручності, які позивач переносить у зв`язку з вирішенням спору у досудовому та судовому порядку. При цьому виходячи з приписів ст. 1179 ЦК України ця шкода відшкодовується у повному обсязі батьками неповнолітньої. Посилаючись на викладене просить суд: стягнути з [PERSON] на її користь 86 247,57 грн. майнової шкоди, яка складається з 71 747,57 грн. матеріальної шкоди, 4500 грн. витрати пов`язаних з оплатою оцінки матеріального збитку, 10 000 грн. витрат на послуги таксі, а також 200 000 грн. моральної шкоди. Відзиву на позов відповідач не подавав. У судовому засіданні позивача [PERSON] підтримала позов з підстав наведених у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позову. Вказує, що відсутні докази вини неповнолітньої [PERSON] у спричиненні ДТП, оскільки постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 29.09.2022 скасована ухвалою слідчого судді від 01.02.2023. Заслухавши учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази суд констатує наступне. З матеріалів справи вбачається, що 31.05.2022 року близько 19 год. 00 хв., в м.Хуст по вулиці Грушевського на перехресті з вулицею Шутка, водій автомобіля марки «ВАЗ 217030», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , виїжджаючи з другорядної вулиці Шутка в м.Хуст, маючи намір здійснити маневр повороту ліворуч на другорядну вулицю Грушевського в м.Хуст, в результаті чого відбулося зіткнення з мотоциклом марки «Хонда», який рухався по вулиці Грушевського в напрямку вул. Н.Сотні, під керуванням неповнолітньої [PERSON] , без права керування транспортним засобом. В результаті ДТП неповнолітня [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Також судом встановлено і це не оспорюється учасниками справи, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] . Постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 01.07.2022 року у справі №309/2443/22 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження (а.с.7). Постановою слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області від 29.09.2022 закрито кримінальне провадження №12022071050000201 від 01.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України (а.с.8-11). Постанова вмотивована тим, що відповідно до висновку експерта №СЕ-19/107-22/4917-ІТ від 29.06.2022: автомобіль марки «ВАЗ 217030», д.н.з. [NUMBER] , та мотоцикл марки «Хонда» на момент ДТП були технічно справними; [PERSON] не мала технічної можливості зупинити свій автомобіль до місця зіткнення з мотоциклом шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування; у [PERSON] не було причин технічного характеру, які б перешкоджали виконати їй всі необхідні дії по безпечному керуванню ТЗ, тому технічна можливість уникнути даної пригоди для [PERSON] полягає у дотримання нею вимог п.16.12 ПДРУ з посиленням на термін «дати дорогу», який є в п.1.10 ПДРУ; з технічної точки зору в діях водія мотоцикла «Хонда» [PERSON] вбачається невідповідність технічним вимогам п.16.12 ПДРУ з посиланням на термін «дати дорогу», недотримання якого, знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. На підставі чого слідчий дійшов висновку, що оскільки [PERSON] отримала травми внаслідок своїх дій, як водія транспортного засобу, а тому в даному випадку відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Відповідно до звіту про оцінку вартості шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу №046/10/22 від 06.10.2022, вартість матеріального збитку, спричиненого власнику ТЗ ВАЗ 217030, реєстраційний номер [NUMBER] , дорівнює 71 747,57 грн. (а.с.19-35). Також встановлено, що ухвалою слідчого судді Хустського районного суду від 01.02.2023 у справі №309/288/23 скасовано постанову слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області від 29.09.2022 про закриття кримінального провадження №12022071050000201 від 01.06.2022. Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. За змістом даних правових норм, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22). Разом з тим, деліктна відповідальність може настати навіть без вини заподіювача шкоди. Наприклад, відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, тобто діяльністю, яка пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів; зберіганням хімічних, радіоактивних речовин; утриманням диких звірів - що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює. У такому випадку вина заподіювача шкоди не вимагається, тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання, без наявності вини. Так, згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Проте, вказане правило не застосовується у разі взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Зокрема, відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. З аналізу даної норми слідує, що у разі якщо шкоди завдано внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки лише самим учасникам ДТП, то така відшкодовується саме винною особо, тобто необхідним є встановлення вини заподіювача шкоди (ч.1 ст. 1188 ЦК України). При цьому в силу приписів ст.12, 81 ЦПК України обов`язок доводити вину особи, яка спричинила шкоду,а також наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою, покладається саме на позивача. Всупереч указаним нормам позивачем не доведено , що ДТП, яка мала місце 31.05.2022 року близько 19 год. 00 хв., в м.Хуст по вулиці Грушевського на перехресті з вулицею Шутка, сталося саме з вини неповнолітньої [PERSON] , не встановлена протиправність поведінки [PERSON] та наявність причинного зв`язку між такою поведінкою особи та завданою шкодою. Так на підтвердження своїх вимог, позивач посилається на постанову слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області від 29.09.2022 про закриття кримінального провадження №12022071050000201 від 01.06.2022 та постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 01.07.2022 року у с праві №309/2443/22. Водночас суд констатує, що указана постанова слідчого від 01.06.2022 скасована ухвалою слідчого судді Хустського районного суду від 01.02.2023, а тому не може братися до уваги. Щодо постанови Хустського районного суду Закарпатської області від 01.07.2022 року у с праві №309/2443/22, то слід зазначити, що згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Суд констатує, що вказаною постановою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. Частина 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. А отже постанова від 01.07.2022 лише підтверджує факт ухилення [PERSON] від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дочки [PERSON] . Указана постанов а за загальним правилом не свідчить про вину та протиправність дій неповнолітньої [PERSON] при ДТП, яка мала місце 31.05.2022. Зі змісту постанови вбачається, що [PERSON] не забезпечила необхідних умов щодо догляду, виховання своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , яка 31.05.2022 о 19:00 год, рухаючись на скутері в м.Хуст по вул. Грушевського потрапила у ДТП. Тобто навіть фабула правопорушення, викладена у вказані постанові, лише містить відомості про потрапляння неповнолітньої [PERSON] у ДТП, а не вину та протиправність дій останньої. Відтак, на думку суду, постанова Хустського районного суду Закарпатської області від 01.07.2022 року у с праві №309/2443/22, не підтверджує вину неповнолітньої [PERSON] у спричиненні ДТП, не встановлює протиправність поведінки [PERSON] та наявність причинного зв`язку між такою поведінкою особи та завданою шкодою. Щодо висновку експерта №СЕ-19/107-22/4917-ІТ від 29.06.2022, на який також покликається позивач у позові, і який на її думку підтверджує, протиправність дій неповнолітньої [PERSON] , то слід зазначити, що самого висновку експерта до матеріалів справи позивачем не долучено, такий висновок та його зміст лише описано у постанові слідчого від 29.09.2022, яка наразі скасована ухвалою слідчого судді Хустського районного суду від 01.02.2023. При цьому у вказаній ухвалі слідчого судді зазначено також, що є необхідним проведення слідчого експерименту за участю свідка водія автомобіля марки «Ланос» [PERSON] , неповнолітньої [PERSON] , та при необхідності з водієм [PERSON] , в якому врахувати місцезнаходження автомобіля марки «Ланос» [PERSON] та врахувати його можливу участь у ДТП, після чого провести повторну експертизу, з метою встановлення особи, дії якої знаходяться у прямому причинному зв`язку з ДТП, а отже висновок експерта №СЕ-19/107-22/4917-ІТ від 29.06.2022 у будь-якому разі слід оцінити критично та не можна брати до уваги. Узагальнюючи наведене суд констатує, що позивачем не доведено належними та допустимим доказами, що ДТП сталася саме з вини неповнолітньої [PERSON] , не доведена протиправність поведінки [PERSON] та наявність причинного зв`язку між такою поведінкою особи та завданою шкодою. На думку суду, пред`явлений наразі [PERSON] позов є передчасним та не може бути задоволеним, до чіткого встановлення винуватця ДТП,яка мала місце 31.05.2022., а тому задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed