Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої вказала, що з 22 лютого 1992 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сім`я не склалася через різні сімейні та життєві цінності, мають різні погляди на життя та не розуміють один одного. З літа 2022 року сторони не ведуть спільного господарства та разом не проживають. Позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно, майновий спір між сторонами відсутній. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 22 лютого 1992 року Червоненською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 1. Позивач в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] » (а.с. 18). Відповідач та його представник [PERSON] також в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути за її відсутності та відсутності відповідача, позовні вимоги визнали, не заперечували проти їх задоволення (а.с. 16). В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, вивчивши докази по справі, враховуючи визнання позову відповідачем, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 22 лютого 1992 року Червоненською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 1, дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 8). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, а подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Позивач стверджує, що з літа 2022 року спільно з відповідачем не проживають, про що не заперечував відповідач надавши заяву про визнання позову. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку із чим шлюб, зареєстрований між сторонами, повинен бути розірваний. З урахуванням думки позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тому відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, позивачу підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого нею судового збору, в розмірі 536,80 гривень, а інша частина в розмірі 536,80 гривень, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved