Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

У березні 2023 року законний представник [PERSON] - [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та зміну способу їх присудження та звільнення від сплати заборгованості по аліментах у розмірі 80957,71 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивачки посилалася на те, що згідно з виконавчим листом № 759/12679/16-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітків щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 лютого 2017 року та до досягнення повноліття. Станом на 07 серпня 2019 року (одержання виконавчого листа № 759/12679/16-ц) [PERSON] була особою з інвалідністю ІІ групи, а з червня 2020 року її було визнано особою з інвалідністю І групи. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 29 липня 2021 року [PERSON] визнано недієздатною. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 03 лютого 2022 року опікуном над недієздатною [PERSON] призначили її матір - [PERSON] . Станом на 01 березня 2023 року заборгованість зі сплати аліментів становить 80957,71 гривень. Позивачка є важкохворою, непрацездатною, потребує постійної сторонньої допомоги, отримує тільки пенсію з інвалідності, представник позивачки є пенсіонером, живуть за рахунок їхніх пенсій, додаткових доходів не мають. Враховуючи зазначене, представник позивачки просить суд зменшити розмір аліментів та змінити спосіб їх присудження. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дітей: [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій валюті у розмірі 500 грн щомісячно, [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій валюті у розмірі 500 грн щомісячно. Звільнити [PERSON] від сплати заборгованості в розмірі 80957,71 грн та від сплати судового збору. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 30 березня 2023 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу надано встановлений законом строк для направлення відзиву на позовну заяву. На адресу суду 26 квітня 2023 року надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач просив у задоволені позовним вимог відмовити у повному обсязі. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів. Витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іванової С.М. належним чином засвідчену копію договору купівлі-продажу квартири від 23 листопада 2018 року. Витребувано в Головному управлінні пенсійного фонду України в місті Києві індивідуальні відомості про застраховану особу за формою Ок-7 відносно [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Суд встановлено, що на виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 травня 2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 лютого 2017 року до досягнення дітьми повноліття. У листопаді 2020 року [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та зміни способу їх присудження, звільнення від сплати заборгованості в розмірі 58989,97 гривень. (а.с.17-19) Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 17 червня 2021 року позов [PERSON] до [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. Звільнено [PERSON] від сплати заборгованості в розмірі 58989,97 гривень. (а.с.20-23) Постановою Київського апеляційного суду від 19 січня 2022 року заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 червня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] (а.с.24-34) Зменшено розмір аліментів, які визначення рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 15 травня 2019 року та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 листопада 2020 року та до досягнення дітьми повноліття. Звільнено [PERSON] від сплати заборгованості з аліментів у розмірі 10723,52 грн за період з червня 2020 року по березень 2021 року. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 29 липня 2021 року внаслідок хронічного, психічного захворювання [PERSON] визнано недієздатною та рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 03 лютого 2022 року опікуном недієздатної [PERSON] призначено її матір [PERSON] (а.с.16) За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 Сімейного кодексу України). Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Частина перша статті 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тобто зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку зазначених підстав. З урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (стаття 197 Сімейного кодексу України). Звернувшись до суду [PERSON] просить зменшити розмір аліментів та змінити спосіб їх присудження, обґрунтовуючи тим, що [PERSON] має невиліковну хворобу (деменція внаслідок розсіяного склерозу), з червня 2020 року є особою з інвалідністю І групи, потребує постійної стороннього догляду, отримує лише пенсію з інвалідності. Однак, як встановлено судом, зазначені обставини вже були враховані Київським апеляційним судом під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Нових підстав, які б вказували на зміну матеріального стану, погіршення здоров`я [PERSON] тощо та докази їх, представник позивача [PERSON] суду не надала. Так, постановою Київського апеляційного суду від 19 січня 2022 року зменшено розмір аліментів, які визначені рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 15 травня 2019 року з 1/3 на 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 листопада 2020 року та до досягнення дітьми повноліття. Стосовно позовної вимоги щодо зміни способу присудження аліментів Київський апеляційний суд у своєму рішення зауважив, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішення суду за позовом одержувача аліментів, тобто виключно одержувачу аліментів належить право на зміну способу стягнення аліментів. Отже, суд позбавлений можливості змінити спосіб стягнення аліментів на підставі поданої позовної заяви в інтересах [PERSON] . Також, Київський апеляційний суд врахував ту обставину, що у зв`язку з погіршенням стану здоров`я у червні 2020 року [PERSON] встановлено І групи інвалідності, а тому частково задоволив позовні вимоги [PERSON] в частині звільнення її від сплати заборгованості з аліментів у розмірі 58989,97 грн, звільнивши [PERSON] від сплати заборгованості з аліментів у розмірі 10723,52 грн за період з червня 2020 року по березень 2021 року. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 Цивільного процесуального кодексу України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірені, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши справу в заявлених межах, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову. На підставі статей 180, 181, 192, 197 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed