Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~В липні 2023 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 12 липня 1996 року вони з відповідачкою [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Шумської райдержадміністрації Тернопільської області, актовий запис № 18. В шлюбі у них народилися син, який є повнолітнім, та дочка [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх кількох років їхні стосунки розладналися. В сім`ї почалися скандали, сварки, вони втратили взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного. Тривалий час разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства та сімейного бюджету не ведуть. Кожен з них живе своїм життям, шлюб існує лише формально. На примирення позивач не погоджується, вважає, що всі можливості для примирення вичерпано, тому просить шлюб розірвати. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, погоджується на заочне рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 12 липня 1996 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Шумської райдержадміністрації Тернопільської області, актовий запис № 18. Протягом останніх кількох років стосунки між сторонами розладналися. В сім`ї почалися скандали, сварки, вони втратили взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного. Тривалий час разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства та сімейного бюджету не ведуть. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1073,60 гривень судового збору.

Outcome: approved