Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

У\~вересні \~2023\~ року\~ позивач\~звернувся до\~суду \~з вище\~вказаним \~позовом в\~ обґрунтування\~якого \~посилався на\~те,\~ що\~24.06.2019\~ року\~ між\~ \~відповідачем \~ та\~ АТ\~ «РВС БАНК» було підписано Заяву-Договір №0034362 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. На підставі вказаної заяви між відповідачем та зазначеним банком було укладено договір відповідно до умов якого відповідачу надано споживний кредит шляхом перерахування на картковий рахунок коштів у сумі 15384,62 грн. строком на 24 місяці з відсотковою ставкою 18 % річних, зі сплатою разової комісії при видачі кредиту: 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячної комісії за супроводження кредиту: 3% від суми наданого Кредиту. В день підписання Заяви-Договору №0034362 від 24.06.2019 року відповідач отримала платіжну картку та грошові у сумі 15384,62 гривень були зараховані АТ «РВС БАНК» 24.06.2019 року на картковий рахунок позичальника. Окрім того, 29.10.2019 року між відповідачем та АТ «РВС БАНК» було підписано Заяву-Договір №1034362 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб за умовами якого відповідачу було надано споживний кредит ( шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 35897,44 грн. на аналогічних умовах. Грошові кошти в сумі 35897,44 грн. були зараховані банком на картковий рахунок відповідачки. В подальшому, 28.10.2021 року між АТ «РВС БАНК» та позивачем було укладено Договір відступлення права вимоги №28/10/2021-1 та згідно додатку Додатку № 1 до вказаного договору АТ «РВС БАНК» відступило ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до відповідача за Заявою-Договором №0034362 від 24.06.2019 року на загальну суму 13935,77 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8258,30 гривень; заборгованість за процентами - 1523,61 гривень; заборгованість за комісією - 4153,86 гривень та за Заявою-Договором №1034362 від 29.10.2019 року на загальну суму 45690,22 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 24036,19 гривень; заборгованість за процентами - 5500,23 гривень; заборгованість за комісією - 16153,80 гривень. Станом на 15.09.2023 року вказана заборгованість відповідачем не погашена та за нею рахується борг в обома договорами в загальній сумі 59625,99 грн. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, умови договорів, просив стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість на загальну суму 59 625,99 гривень, яка складається з наступного: заборгованості за Заявою-Договором № 0034362 від 24.06.2019 року в сумі 13935,77 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8258,30 гривень; заборгованість за процентами - 1523,61 гривень; заборгованість за комісією - 4153,86 гривень; Заборгованості за Заявою-Договором № 1034362 від 29.10.2019 року в сумі 45690,22 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 24036,19 гривень; заборгованість за процентами - 5500,23 гривень; заборгованість за комісією - 16153,80 гривень., а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, згідно прохальної частини позовної заяви просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Справа слухалась\~у відсутності\~відповідача,\~яка \~ не\~з`явилась \~ в\~судове засідання\~незважаючи на\~те,\~що \~належним чином\~була \~ повідомленою\~ \~ судом\~про час\~та місце\~розгляду справи\~ за\~адресою її\~ зареєстрованого\~ місця\~проживання,\~що підтверджується\~ повідомленням\~про вручення\~ поштового\~ відправлення.\~ \~ Про\~причини своєї\~неявки \~суд не\~повідомила \~ і\~не подала\~ відповідної\~мотивованої \~ заяви\~про відкладення\~розгляду справи. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Також, інформація щодо вказаної справи міститься в загальному доступі в мережі Інтернет за наступною веб-адресою сторінки: http://ptr.cv.court.gov.ua/sud2408/ , де в розділі «Громадянам» вказані відомості щодо стадії розгляду та дати призначення судового засідання. Крім того, у встановлений строк відповідачем не було подано заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом, а також відзиву. Згідно ст.\~280\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов:\~ відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання;\~ відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин;\~ відповідач\~не подав\~відзив;\~ позивач\~не заперечує\~проти такого\~вирішення справи.\~ У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила та не направила відзиву, а представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~ ст.\~1054\~ЦК України\~за кредитним\~договором банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання\~є договір,\~умови якого\~встановлені однією\~із сторін\~у формулярах\~або інших\~стандартних формах,\~який може\~бути укладений\~лише шляхом\~приєднання другої\~сторони до\~запропонованого договору\~в цілому.\~Друга сторона\~не може\~запропонувати свої\~умови договору.\~ Так, судом встановлено, що 24.06.2019\~ року\~ відповідач\~ \~звернулась до\~ АТ\~ «РВС БАНК» з заявою №0034362 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (а/с 16). Відповідно до вказаної заяви банк надав відповідачу споживний кредит шляхом перерахування на картковий рахунок коштів у сумі 15384,62 грн. строком на 24 місяці з відсотковою ставкою 18 % річних, зі сплатою разової комісії при видачі кредиту: 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячної комісії за супроводження кредиту: 3% від суми наданого кредиту. Також, 29.10.2019 року відповідач звернулась до вказаного банку із Заявою №1034362 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб за умовами якого їй було надано споживний кредит шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 35897,44 грн. строком на 24 місяці з відсотковою ставкою 18 % річних, зі сплатою разової комісії при видачі кредиту: 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячної комісії за супроводження кредиту: 3% від суми наданого Кредиту (а/с 19). Факт надання позичальнику грошових коштів за вказаним договорами підтверджується копіями меморіальних ордерів та виписками по особовому рахунку (а/с 31-50). Таким чином, між АТ \~«РВС БАНК»\~ та\~ відповідачем виникли кредитно-договірні відносини. Також, з матеріалів справи вбачається, що 28.12.2021 року між АТ «РВС Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Паріс», було укладено Договір відступлення прав вимоги № 28/12/2021-1, згідно якого до ТОВ «Фінансова компанія «Паріс», перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним вище договорами, що підтверджується копією відповідного договору з додатком та копією акту прийому-передачі (а/с 25-30). Пунктом першим ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з копії витягу з розрахунку заборгованості, позивач отримав право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 59625,99 гривень, яка складається з наступного: заборгованості за Заявою-Договором № 0034362 від 24.06.2019 року в сумі 13935,77 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8258,30 грн.; заборгованість за процентами - 1523,61 грн.; заборгованість за комісією - 4153,86 грн.; заборгованості за Заявою-Договором № 1034362 від 29.10.2019 року в сумі 45690,22 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 24036,19 грн.; заборгованість за процентами - 5500,23 грн.; заборгованість за комісією - 16153,80 грн. (а/с 51-59). З матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2021 року позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання, натомість матеріали справи не містять доказів того, що відповідач належним чином відреагувала на таку вимогу та погасила наявну у неї заборгованість (а/с 60, 61). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611\~ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. У відповідності до вимог ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так, дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України обов`язок доказування в цивільному процесі покладається на сторони. Так, матеріали справи не містять будь-яких доказів на спростування вказаного вище розрахунку заборгованості, який наданий позивачем, а також будь-яких доказів які б ставили такий розрахунок під розумний сумнів, у зв`язку з чим суд приймає до уваги розмір заборгованості, який наведений у долученому до матеріалів справи позивачем розрахунку заборгованості, який відображає детальну інформацію щодо заборгованості, яка виникла у відповідача станом на 15.09.2023 року. Таким чином, позивач правомірно заявив вимоги про стягнення з відповідача вказаної вище заборгованості, яка підтверджена відповідним розрахунком заборгованості, а тому позов слід задовольнити. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в сумі 2684 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved