Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом та просить визнати незаконним і скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на 1/4 ідеальну частину будинку по [ADDRESS] , скасувати реєстрацію права власності за [PERSON] на 1/4 ідеальну частину вказаного будинку, скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на спірний житловий будинок в цілому та визнати за ним право влсності на 1/6 ідеальну частину вказаного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд. Свої вимоги мотивує наступним. Його батьки [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.11.1966р. За час перебування у шлюбі [PERSON] набув право власності на 3/4 частин житлового будинку [ADDRESS] на підставі акту прилюдних торгів та на 1/4 частину вказаного будинку останній набув на підставі рішення суду. Тому, 3/4 частин будинку є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] [INFO] померла мати позивача [PERSON] та з нею на день смерті проживав він та його батько [PERSON] . Брат позивача [PERSON] проживав окремо зі своєю сім`єю та подав заяву про прийняття спадщини. Таким чином, спадщину після смерті матері прийняв його батько [PERSON] , він, та його брат [PERSON] в розмірі по 1/6 частині\~ спадкового будинку кожен. [INFO] помер батько позивача [PERSON] та [INFO] помер його брат [PERSON] . Дочка [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на 3/4 частин житлового будинку по [ADDRESS] та рішенням суду даний позов задоволено. Зазначив, що між ним та [PERSON] існувала домовленість про те, що у разі продажу вказаного будинку кожен з них отримає частину коштів, яка відповідає частці кожного у праві власності на будинок. Він оскаржив дане рішення до апеляційної інстанції та постановою Львівського апеляційного суду скасовано рішення суду першої інстанції, яким за [PERSON] визнано право власності на 1/4 частину спірного будинку. також, даною постановою встановлено, що позивач має право на 1/6 частину спірного будинку, оскільки набув його у власність після смерті [PERSON] , шляхом вступу в управління спадковим майном. Інша 1/4 частина вказаного будинку успадкована відповідачкою [PERSON] в порядку спадкування після смерті її батька [PERSON] , який набув право власності на цю частку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.04.2005р. після смерті їх матері [PERSON] . Однак, на дану частку претендував він і його батько, які проживали з матір`ю на день її смерті та відкриття спадщини. Тому, нотаріус не мав права видавати свідоцтво про право на спадщину лише на ім`я брата. З договору купівлі продажу від 30.06.2021р. йому стало відомо\~ про існування двох рішень суду, на підставі яких [PERSON] одноосібно набула право власності на житловий будинок по [ADDRESS] . В жовтні 2021 року його представник отримав вказані рішення суду. Також, враховуючи, що рішення суду, на підставі якого [PERSON] набула право власності скасовано, то скасуванню підлягає і право власності на вказаний будинок з [PERSON] , яка набула таке право на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з [PERSON] . Представник позивачка адвокат Огорілко Ю.В. подав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності, позов підтримав. Представник відповідачів адвокат Пилипів В.І. подав відзив, у якому на обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04.06.2023р. відповідачка [PERSON] уклала шлюб та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позивач [PERSON] не претендував на спадщину, оскільки не хотів витрачати кошти на оформлення спадкових прав. Останній просив її прийняти спадщину одноособово, після чого компенсувати йому 1/6 вартості будинку після продажу. Вона не погодилася з ним та останньому було відомо в 2021 році про її намір продати будинок. На момент продажу будинок був оцінений нею та покупцем [PERSON] в розмірі 439297,73грн., які були сплачені їй до підписання договору. Після укладення договору, згідно попередньої домовленості, вона пропонувала позивачу віддати 73216,29грн., що становить 1/6 вартості спірного будинку під час його продажу. Однак останній відмовився та зажадав від неї більшої суми. Вона не погодилася з його вимогою та зазначила, що компенсацію його частки у запропонованому нею розмірі вона готова сплатити у будь-який час. Після цього позивач не звертався до неї з вимогою сплатити йому компенсацію та звернувся до суду з даним позовом. Також, зазначив, що позивач не проживає в спірному будинку понад 25 років, не утримує вказаного житла, уникає зустрічі з відповідачкою [PERSON] . Від представника відповідачів також надійшла заява, в якій проти позову заперечив, просив розглядати справу у його та відповідачів відсутності. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. 05.11.1966р. між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, після чого остання змінила прізвище на « [PERSON] », що встановлено з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 24.09.2021р. Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 28.05.1979р. за [PERSON] , та [PERSON] визнано право власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до акта про проведення прилюдних торгів від 12.08.1980р. [PERSON] придбав 1/2 ідеальну частину вказаного житлового будинку. Вказані обставини також підтверджуються відповіддю №3029 від 01.09.2022р. За таких підстав, спірний житловий будинок належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності як подружжя, оскільки право власності на нього набуто за час перебування їх у шлюбі. Відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу з будинкової книги, свідоцтва про смерть, витягу №2941 від 01.10.2021р., позивач [PERSON] \~ зареєстрований в спірному будинку з 21.04.1988р. по даний час та був зареєстрований в даному житлі станом на день смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] та станом на день смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . Також, станом на день смерті [PERSON] в даному будинку, окрім позивача, були зареєстровані її чоловік [PERSON] та син [PERSON] 27.04.2005р. державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори видано свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем 1/4 ідеальної частини спірного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син [PERSON] . Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 31.07.2008р. за [PERSON] , в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] та господарських будівель. З витягу від 03.09.2008р. встановлено, що на підставі вищевказаного рішення Сокальського районного суду Львівської області за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] . Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 28.11.2011р. за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , визнано право власності на 3/4 частин житлового будинку [ADDRESS] . З витягу від 28.12.2011р. встановлено, що на підставі рішення Сокальського районного суду Львівської області від 28.11.2011р. за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] . З договору купівлі-продажу від 30.06.2021р. встановлено, що [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0464га, призначену для обслуговування цього житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані по [ADDRESS] . 30.06.2021р. зареєстровано за [PERSON] право власності на спірний житловий будинок, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Постановою Львівського апеляційного суду від 13.12.2022р. рішення Сокальського районного суду Львівської області від 28.11.2011р. скасовано та в задоволенні позову [PERSON] до Сокальської міської ради, третьої особи ДКП ЛОР «Червоноградське МБТІ» про визнання права власності на 3/4 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] відмовлено. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Статтею 549 ЦК Української РСР (1963р.) регламентовано, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у володіння або управління спадковим майном. Таким чином, позивач [PERSON] проживав та був зареєстрованим на день смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , не відмовився від прийняття спадщини, а тому з врахуванням положень ст.549 ЦК Української РСР (чинної на момент смерті спадкодавиці), він є таким що прийняв спадщину після її смерті, які на праві власності належала 1/2 частина спірного будинку, як одному з подружжя. Оскільки на час смерті [PERSON] з нею проживали та були зареєстровані троє осіб (чоловік [PERSON] , син [PERSON] (позивач) та син [PERSON] ), то позивач успадкував 1/6 частину спірного житлового будинку, що є 1/3 половини будинку, яка належала матері [PERSON] . Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Поряд з цим, Велика Палата Верховного Суду в постановах від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 2 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19) звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Рішенням суду від 31.07.08.2008р. за [PERSON] визнано право власності на 1/4 частину спірного житлового будинку в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , яка належала йому на підставі оскаржуваного позивачем свідоцтва про право на спадщину від 27.04.2005р. Дане рішення не було оскаржене та набрало законної сили та саме на підставі вказаного рішення за [PERSON] зареєстровано право власності на цю 1/4 частину спірного житлового будинку, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20103284 від 03.09.2008р., яке надано стороною позивача. Таким чином, позовні вимоги скасування вказаного свідоцтва про право на спадщину та про скасування реєстрації права власності [PERSON] на вказану 1/4 частину спірного житлового будинку задоволенню не підлягають. Поряд із цим, Постановою Львівського апеляційного суду від 13.12.2022р. скасовано рішення суду від 28.11.2011р., яким за [PERSON] визнано право власності на 3/4 частин спірного будинку після смерті [PERSON] та в задоволенні такого позову відмовлено. Такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов з огляду на те, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй 1/2 частину спірного житлового будинку та спадщину своїм вступом в управління цим майном прийняли [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З огляду на зазначене, права позивача на спадкування 1/6 частини спірного будинку були порушені. Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але надалі скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Саме такий висновок викладений постановах Верховного Суду України від 11 червня 2014 року у справі № 6-52цс14 та від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15. Так, згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною п`ятою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача. Оскільки відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна передбачене статтею 388 ЦК України, мають у тому числі спадкоємці власника. З урахуванням того, що на момент розгляду справи право власності на спірний житловий будинок в цілому зареєстровано не за [PERSON] , а за наступним набувачем [PERSON] , належним способом захисту прав позивача як спадкоємця є подання віндикаційного позову про витребування майна, зокрема належної позивачу 1/6 частини спірного житлового будину, а не визнання недійсною реєстрації права власності на це майно за [PERSON] та визнання права власності на житловий будинок. Відповідачкою [PERSON] запропоновано позивачу укласти мирову угоду, за умовами якої вона пропонувала останньому 73216,29грн. компенсації за його 1/6 частину спірного житлового будинку та внесла вказану суму на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації. Оскільки позивачем не прийнято умови мирової угоди та рішенням суду відмовлено в задоволенні позову, суд не вбачає необхідності подальшого перебування вказаних грошових коштів на рахунку ТУ ДСА, а тому такі слід повернути позивачці.

Outcome: dismissed