Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

в обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він здійснює на території Івано-Франківської області господарську діяльність з розподілу природного газу різним категоріям споживачів, в тому числі і побутовим (населенню), на підставі ліцензії серії AE № 642458, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.03.2015 року (переоформленої (ліцензія) рішенням від 14.09.2015 року № 2302. а з 29.06.2017 року - на підставі постанови НКРЕКП № 852), та є є оператором газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) в розумінні ст.37 Закону України «Про ринок природного газу». Основна діяльність даного суб?єкта господарювання полягає в здійсненні розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться в його власності або користуванні, відповідно до законодавства, та здійсоє щодо неї функції оперативно-технологічного управління (п.4 глави 1 розділу І Кодексу газерозподільних систем). З грудня 2015 року відносини між Оператором ГРМ та споживачами природного газу, в тому числі і побутовими, регулюються: нормами Закону України «Про ринок природного газу»; Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), затвердженого постановою НКРЕКП 30.09.2015 року № 2494, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1379/27824; умовами Типового договору розподілу природного газу (далі Типовий договір, Договір), затвердженого постановою НКРЕКП 30.09.2015 року №2498, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1384/27829, та іншими нормативно-правовими актами. Положеннями глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ встановлено, що суб?єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Доступ споживачів, у тому числі побутових, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між спозивачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об?єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору. Вимогами пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ встановлено, що договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими, об?єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов?язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об°ект. Відповідно до пункту 1.1. розділу 1 Типового договору (в редакції із змінами, внесеними згідно з постановою НКРЕКП від 07.10.2019 року №2080) цей Типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з мето його фізичної поставки до межі балансової належності об?єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об?єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. За цим договором Оператор ГРМ зобов?язусться надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов?язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (п.2.1 розділу II Договору). Обов?язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об?єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ (п.2.2 розділу II Договору). Відповідно до пункту 1.2 розділу І Типового договору умови цього Договору одинакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРМ. Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинения Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку у встановленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 1.3. розділу 1 Типового договору розподілу природного газу). 07.10.2019 року НКРЕКП прийнято постанову № 2080, відповідно до якої затверджено зміни до Кодексу ГРМ та Типового договору розподілу природного газу, зокрема, до глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, яким встановлено порядок розрахунків за договором розподілу природного газу, Так, згідно з положеннями пункту 1 глави 6 розділу VI цього Кодексу розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються, виходячи з величини річної замовленої потужності об?єкта (об?єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Відповідно до пункту 2 глави 6 розділу VI даного Кодексу річна замовлена потужність об?єкта (об?єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об?єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою. На період до кінця 2019 року Оператор ГРМ визначає річну замовлену потужність об?єкта споживача, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об?єктом за період з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року. Відповідно до умов пункту 6.1 розду VI Типового договору розподілу природного газу оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу ГРМ. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов?язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п.6.2 розділу VI даного Договору). До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об?єкта споживача відповідно до Кодексу ГРМ, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу (п.6.2 вказаного Договору). Постановою НКРЕКП від 24.12.2019 року №3023 установлено для АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» на період з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року включно тариф на послуги з розподілу природного газу у розмірі 1 грн. за 1 м3 на місяць без урахування ПДВ ( з урахуванням ПДВ - 1,2 грн. за 1 м 3). Постановою НКРЕКП від 24.06.2020 року № 1161 внесено зміни до вказаної постанови від 24.12.2019 року та в абзаці другому підпункту 2 пункту 1 цифри «1,25» замінено цифрами «1,15» (з урахуванням ПДВ тариф на послуги з розподілу природного газу - 1,38 грн. за 1 м 3). Дана постанова набрала чинності з 01 липня 2020 року. Постановою НКРЕКП від 30.12.2020 року № 2772 визнано такою, що втратила чинність, постанову НКРЕКП від 24.12.2019 року № 3023 та установлено для АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» тариф на послуги з розподілу природного газу у розмірі 1, 91 грн. за 1 м3 на місяць без урахування ПДВ (з урахуванням ПІДВ - 2, 292 грн. за 1 м3). Дана постанова набрала чинності з 01 січня 2021 року. Постановою НКРЕКП від 30.01.2021 року №125 внесено зміни до вказаної постанови №2772 від 30.12.2020 року. Зокрема, в абзаці 2 пункту 1, цифри «1,91» замінено цифрами «1,79». Ця постанова набирає чинності з 01 лютого 2021 року. Постановою НКРЕКП від 22.12.2021 року № 2750 установлено для позивача тариф на послуги з розподілу природного газу у розмірі 1, 86 грн. за 1 м3 на місяць без урахування ПДВ (з урахуванням ПДВ - 2, 232 грн. за 1 м3). Згідно з умовами абз.2 пункту 6.3 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, які кореспондуються з положеннями аб3.2 п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об?єкта (об?єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Розрахунковим періодом за цим Договором відповідно до пункту 6.4 є календарний місяць. Відповідно до умов абз. 2-4 пункту 6.6. розділу VI цього Договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунку Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ. Фактом приєднання відповідача як побутового споживача до умов даного Договору є документально підтверджене споживання ним природного газу в житловому приміщенні, де проживає відповідач ( [ADDRESS] ), та сплата відповідачем рахунку Оператора ГРМ, що підтверджується робочим листком контролера, а також витягами з робочої бази АТ «Івано-Франківськаз» під назвою «IF RGC Billing» по особовому рахунку № [NUMBER] , відповідно до якого (тобто листка контролера) встановлено щомісячне споживання вказаним абонентом природного газу та періодичне проведения оплати за розподіл природного газу. Отже, з 01 січня 2018 року по 1 жовтня 2021 року відповідачу як побуговому споживачу АТ «Івано-Франківськгаз» надавались послуги з розподілу природного газу до об?єкту газопостачання. Оператором ГРМ станом на 01.10.2020 року визначено місячну замовлену потужність по вказаному об?єкту споживача з 01 січня 2021 року до 31 грудня 2021 року включно, в розмірі 123,40 м3\~ за кожен місяць. 01.10.2021 року визначено місячну замовлену потужність на період із січня 2022 року до 31 грудня 2022 року включно як 149,51 м3. 01.10.2022 року визначено місячну замовлену потужність по об?єкту даного споживача - 26,17 м3 за кожен місяць на період із січня 2023 року до 31 грудня 2023 року включно. Про фактичний обсяг споживання природного газу вище вказаним об' єктом, що належить відповідачу як побутовому споживачу, за попередній газовий рік, визначену Оператором ГРМ величину планової місячної плати за послуги розподілу із зазначенням її складових (фактичного об?єму спожитого природного газу за газовий рік, що передував календарному року; тарифу, встановленого Регулятором; 1/12 річної замовленої потужності), даного споживача було проінформовано АТ «Івано-Франківськгаз» в платіжних документах. 19.08.2022 року відповідачу вручено попередження про наявність заборгованості за розподіл природного газу. Однак, станом на 01.05.2023 року боржник не сплатив вищевказаної суми боргу на розрахунковий рахунок стягувача. Дані про невиконання боржником своїх зобов?язань підтверджуються витягом з робочої бази АТ «Івано-Франківськгаз» під назвою «IF RGC Billing» по вищевказаному особовому рахунку. Пунктом 8.1. Типового договору розподілу природного газу передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов?язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України. \~Отже, оскільки відповідачем як боржником не виконано зобов?язань за вказаним Типовим договором та не проведено розрахунки за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором, добровільно, то позивач просить в даному позові стягнути з відповіоачаочн а користь позивача 7 319,80 гри. заборгованості за послугу з розподілу природного газу за період з 01.01.2021 року по 28.02.2023 року, а також присудити з відповідача на користь позивача судові виттати, понесені на сплату судового збору в сумі 2 684,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, 16.10.2023 року [PERSON] подала до суду клопотання, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її відсутності (а.с.135). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву. Зокрема, в даному відзиві відповідач зазначає, що він сплачував за послугу розподілу газу до певного часу (навіть не підписуючи договору з позивачем, оскільки навіть і не думав, що це може бути така масштабна афера на цілу Україну). Коли почалось стрімке і нічим необгрунтоване підвищення тарифу, то відповідач почав вивчати питання розподілу газу і одночасно намагався отримати економічне обгрунтування тарифу, але всі його спроби виявились марними, так як ні НКРЕКП як Регулятор, ні позивач не спромоглись надати інформацію щодо економічного обгрунтування тарифу, а лише перекладали відповідальність за обгрунтування тарифу один на одного, що стверджується відповідями цих суб`єктів на запити відповідача. В результаті здійснення низки запитів на інформацію до державних структур, а також до АТ «Івано-Франківськтаз» і отримання відповідей на них виявилось, що не тільки тариф не чинний, а й господарська діяльність позивача як Оператора ГРМ є незаконна. Оскільки позивам не зміг відповісти конкретно і по суті на запити відповідача, то останній вважає позовні вимоги повністю необґрунтовані з таких підстав. 1. Здійснюючи свою господарську діяльність, позивая вказує, що він користується газовими мережами, які перебувають в його власності або в користуванні відповідно до законодавства. Але на запит відповідача від 16.01. 2021 до АТ «Івано-Франквіськгаз» про надання копій договорів оренди газорозподільчих систем та їх складових Івано-Франківської області, укладених між AT «Івано-Франківськгаз» та Міністерством енергетики України, або інших документів, на підставі яких газорозподільна система на законних підставах перебуває у власності чи користуванні (у тому числі в експлуатації) позивача як оператора газорозподільної системи, не надано відповіді. При цьому слід врахувати, що відповідно до нормативно правових актів України та міжнародних договорів Оператор має мати на балансі, в господарському віданні, користуваниі чи експлуатації газові мережі. Проте, в жодному нормативно-правовому акті України не визначено належності АТ «Івано-Франківськгаз» до суб?єктів господарювання державного сектору економіки (та й в статуті позивача, в пункті 1.1.2 вказано, що це товариство є приватним). На сайті Міністерства енергетики України є перелік державного майна, що надано в експлуатацію АТ «Івано-Франківськгаз» та зазначено, що в межах села П?ядики Коломийського району позивачу передано в користування 1400 метрів газопроводу. Якщо врахувати, що площа цього села складає 17,71 км2, а кількість господарств - 1200, то вмпливає висновок, що на кожному метрі газопроводу підключене 1 домогосподарство, що є абсурдом та неможливим. 2. Щодо Типового договору, то згідно з пунктом 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об?кти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних постовах перебувають у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Тобто, враховуючи той факт, що АТ «вано-Франківськгаз» не може надати документів, які засвідчують, що газові мережі на території Івано-Франківської області (зокрема, в с.П?ядики, по вул.Гнатюка, Коломийського району) перебувають у його законному користуванні, то у відповідача відсутні будь-які зобов?язання перед позивачем. Типовий договір, на який зсилається позивач, є договором приєднання, а згідно з положеннями ст.634 ЦК України договір приєднання може бути розірваний або змінений, якщо такий договір є обтяжливим для сторони, яка приєдналася. Відповідач вважає, що працівникни позивача ввели його оману тому що відповідач не зобов?язаний моніторити сайт позивача і читати умови Типового договору, слідкували коли він змінюється чи щось до нього додається. І звісно, що відповідач не прийняв б цих умов за наявності у мене можливості брати участь у їх визначенні. Така ситуація дає можливість відповідачу не контрольовано підвищувати тарифи на власний розсуд. П рибному відповіоач зазначає, що він згідний оплачувати послугу за розподіл природного газу за 0,07 грн. за 1 м3, якщо оператор ГРМ підготує відповідний договір, з усіма додатками на право користуватись мережами, ліцензією на право здійснювати господарську діяльність. 3. Відповідач вважає, у позивача відсутня ліцензія на здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу, доки позивач не доведе протилежне і не надасть копію вказаної ліцензії, де чітко зазначено коли, ким і на який термін вона видана. При цьому позивач зазначає, що постанова НКРЕКП від 29.06.2017 р. № 852 про видачу ліцензії не зареєстрована в Міністерстві юстиції України, і дана постанова це не ліцензія. На запит відповідача до НКРЕКП від 27.06.2023 року з проханням надати копію ліцензії на право АТ «Івано-Франківськгаз» здійснювати господарську діяльність з розподілу природного газу відповіді не надано. Крім того, якщо позивач має ліцензію на право здійснювати господарську діяльність з розподілу газу на території Івано-Франківської області, то автоматично він мав подати в НКРЕКП електронні копії документів на електронному носії, що підтверджують перебування на законних підставах у власності чи користуванні здобувача ліцензії газорозподільних систем (крім тих, що занесені до державних паперових чи електронних інформаційних ресурсів, по яких необхідно вказати реквізити пошуку на відповідному ресурсі. Крім того, якщо б і була вказана ліцензія у позивача, то її мали б анулювати в 2019 році у зв?язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, про що свідчить звіт Антимонопольного комітету України від 10.12.2019 року. 4. Складова тарифу нічим не обгрунтована, без будь-яких підтверджень. АТ «Івано-Франківськгаз» запит відповідача від 16.01.2021 року на економічне обгрунтування тарифу просто проігнорувало. В свою чергу НКРЕКП у відповіді на його запит від 04.01.2021 року зазначила, що формування тарифу на послуги розподілу природного газу конкретного оператора газорозподільчої мережі здійснюється виходячи з економічно обґрунтованих витрат суб?єкта господарювання та напряму залежить від рівня його витрат на обслуговування газорозподільчих мереж та їх складових, обсягу робіт, що виконуються для їх обслуговування, а також розміру планової річної замовленої потужності розподілу природного газу. Відповідач вважає, що позивач вводить в оману НКРЕКП і подає завищені дані про витрати. 27.01.2021 року він відправляв заперечення до НКРЕКП щодо проекту її постанови про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу АТ «Івано-Франківськгаз», але воно було взагалі проігнороване, що в черговий раз доказус, що права відповідача як споживача ніхто із вказаних адресатів не враховує. Відповідач вважає, що він не має сплачувати за вказану послугу, якщо позивач не може надати економічно обгрунтованих затрат. 5. Позивач подав розрахунок заборгованості, посилаючись на вищевказані постанови НКРЕКП від 24.12.2019 р., 24.06.2020 р., 30.12.2020 р. та 30.01.2021 р. «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Івано-Франківськгаз», які не зареєстровані в Міністерстві юстиції України, що стверджується відповіддю цього Міністерства на відповідний запит відповідача. В історичній довідці, розміщеній на сайті НКРЕКП зазначено, що ця Комісія є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. У ст. 8 Конституції України зазначено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Положення ч.6 ст.14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», відповідно до якої рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України, суперечить ст.117 Конституції України, якою встановлено, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, встановленому законом. Крім того, діє Указ Президента України від 03.10.1992 року №493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» , відповідно до якого з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації. Тому відповідач вважає, що постанови НКРЕКП, прийняті після 22.09.2016 року, не чинні, бо не зареєстровані у відповідний спосіб. Крім того, Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг». Зокрема, Суд дійшов висновку, що Президент вийшов за межі своїх конституційних повноважень, підписавши указ про створення НКРЕКП, оскільки Основний Закон не наділяє його таким правом 6. Відповідно до статті 1 Закону (якого не вказано) розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов?язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу. Відповідачу не зрозуміло яким чином позивач переміщує газ газорозподільчою системою? Якщо б ця послуга називалась як обслуговування газових мереж, то ще можна було б змиритись, однак, представник позивача не надав жодного доказу, який би підтверджував той факт, що відповідач спожив саме той природний газ, який розподілив (перемістив) відповідачу позивач, і що останній є єдиним діючим оператором ГРМ на території Івано-Франківської області, оскільки позивач навіть не спромігся доказати навіть факт, що він має право користуватися газовими мережами на території Івано-Франківської області та чи він взагалі має ліцензію на право займатись господарською діяльністю з розподілу природного газу. Отже, немає документального підтвердження того, що саме АТ «Івано-Франківськаз» розподілює відповідачу природний газ, так як відсутні акти надання цих послуг за період з 01.01.2021 по 28.02.2023 року помісячно. Крім того, на території Івано-Франківської області здійснює свою діяльність ще один оператор з розподілу природного газу - це АТ «Тисменицягаз», і, можливо, саме цей оператор розподілив до жила відповідача природний газ, хоча і це припущення не підтверджене доказами. 7. У статуті АТ «Івано-Франківськгаз», розміщеному на сайті позивача зазначено, що АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ» є юридичною особою (господарським товариством) приватного права за законодавством України, створене та діє відповідно до положень Цивільного та Господарського кодексів України, законів України «Про акціонерні товариства», «Про цінні папери та фондовий ринок», а також інших нормативно-правових актів України. Товариство створене на підставі наказу Державного комітету по нафті і газу від 14 березня 1994 р. № 122 шляхом перетворения Державного підпримства по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз» у Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз» на підставі Указу Президента України «Про корпоратизацію підпримств» від 15 червня 1993 року N№ 210/93. У зв`язку з набранням чинності Законом України «Про акціонерні товариства» «відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікаиі «Івано-Франківськгаз» перейменовано у «Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз» та останнє є є правонаступником всіх прав та обов?язків Державного підприємства по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз», Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз». А оскільки Державний комітет України по нафті і газу на момент видачі наказу №122 від 14 березня 1994 року був органом центральної виконавчої влади, то всі його постанови підлягали державній реєстрації в Міністерстві юстиції України. Але даний наказ не був зареєстрований в цьому Міністерстві. Крім того, наказ Державного комітету по нафті і газу від 14 березня 1994 р. №122 про приватизацію державного підприємства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" суперечить п.4 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного майна», оскільки забороняє приватизацію інших державних підприємств, за якими на праві господарського відання закріплено майно, визначене у частині другій ціі статті, та акціонерних товариств, до статутного капіталу яких передано майно, визначене у частині другій цієї статті, якщо ці підприємства не зможуть продовжувати господарську діяльність у разі передачі відповідного майна іншим суб?єктом господарювання державного сектору економіки. Отже, за державним підприємством газопостачання та газифікації «Івано-Франківськгаз було закріплено майно, а саме газорозподільчі мережі на території Івано-Франківської області, без яких приватне підириємство просто не змогло б здійснювати господарську діяльність. Тобто дане державне не підлягало приватизації. 8. В позовній заяві додатки підписані особоо - [PERSON] 1, який с старним інженером з окоплуагаційної діяльності Коломийської дільниці Нальки с старинийления. Яке відношення, має дана особа до АТ «вано-Франківськтаз» і раднасі оа уких підставах він відписує первинні документи, які мають юридичну силу агали на дати докази, що Нижник В.1. має повноваження підписувати документи віл імені Ат «вано-Франківськгаз». 9. АТ «Івано-Франківськтаз» порушує постанову Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021р. № 1080 і займається незаконними діями для уникнення податкових зобов?язань. На сайті оператора АТ «Івано-Франківськгаз вказана інформація про нові реквізити для оплати послуги розподілу природного газу. Однак, в даній постанові вказано, що кошти, шо надходять як плата за послуги розподілу природного газу на підставі визнаної претензії або за рішенням судів, зараховуються виключно на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання, відкриті операторами газорозподільних систем. Вказуючи рахунок, який не має режиму спеціального використання, позивач порушує законодавство, і це відповідач розцінює як відмивання коштів, Крім того, відповідач вважає, що позивач не сплатив судовий збір саме за подання розглядуваного позову, оскільки у відповідній квитанції відсутні конкретні вказівки, що саме в даній справі проти відповідача спачено судовий збір, адже в провадженні цього ж суду є інші справи між цими сторонами. Тому відповідач просить відмовити позивачу в завдоленні позовних вимог. Крім того, у відзиві відповідач заявляє і інші вимоги, в тому числі про витребування відомостей, зобов`язання позивача утриматися від певних дій, а також стягнути на користь відповідача 2500 грн. як оплату за час, витрачений на складання даного відзиву на позовну заяву. \\ Суд, заслухавши відповідача, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Підставами виникнення цивільних прав та обов?язків відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є зокрема, договори та інші правочини, які відповідно до ст.629 ЦК України є обов' язковими для виконання сторонами. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг злійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами статті 530 ЦК України передбачено якщо в зобов?язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( термін). Як визначено в статті 610 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов?язання (пеналежне виконання). Згідно \~з \~положеннями \~ст.634\~ вказаного\~ Кодексу\~ договором\~приєднання є\~договір,\~умови якого\~встановлені однією\~із сторін\~у формулярах\~або інших\~стандартних формах,\~який може\~бути укладений\~лише шляхом\~приєднання другої\~сторони до\~запропонованого договору\~в цілому.\~Друга сторона\~не може\~запропонувати свої\~умови договору. \~ Договір\~приєднання може\~бути змінений\~або розірваний\~на вимогу\~сторони,\~яка приєдналася,\~якщо вона\~позбавляється прав,\~які звичайно\~мала,\~а також\~якщо договір\~виключає чи\~обмежує відповідальність\~другої сторони\~за порушення\~зобов`язання\~або містить\~інші умови,\~явно обтяжливі\~для сторони,\~яка приєдналася.\~Сторона,\~яка приєдналася,\~має довести,\~що вона,\~виходячи зі\~своїх інтересів,\~не прийняла\~б цих\~умов за\~наявності у\~неї можливості\~брати участь\~у визначенні\~умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені права та обов?язки споживачів, та, зокрема, обов?язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до даних Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою\~КРЕКП 30.09.2015року\~№ 2498,\~зареєстрованого в\~Міністерстві юстиції\~України 06.11.2015\~року,\~ Типовий\~договір розподілу\~природного газу\~є публічним\~та регламентує\~порядок і\~умови забезпечення\~цілодобового доступу\~споживача до\~газорозподільної системи,\~розподіл (переміщення)\~природного газу\~газорозподільною системою\~з мето\~його фізичної\~поставки до\~межі балансової\~належності об?єкта\~споживача та\~переміщення природного\~газу з\~метою фізичної\~доставки оператором\~ГРМ обсягів\~природного газу\~до об?єктів\~споживачів,\~а також\~правові засади\~санкціонованого відбору\~природного газу\~з газорозподільної\~системи.\~За цим\~договором,\~оператор ГРМ\~зобов?язусться надати\~споживачу послугу\~з розподілу\~природного газу,\~а споживач\~зобов?язується прийняти\~зазначену послугу\~та сплатити\~її вартість\~у розмірі,\~строки та\~порядку,\~визначені цим\~договором.Обов?язковою\~умовою надання\~споживачу послуги\~з розподілу\~природного газу\~є наявність\~у споживача\~об?єкта,\~підключеного в\~установленому порядку\~до газорозподільної\~системи оператора\~ГРМ (п.2.2\~розділу II\~договору).\~Відповідно до\~пункту 1.2.\~розділу І\~Типового договору\~розподілу природного\~газу,\~умови цього\~договору однакові\~для всіх\~споживачів України\~та розроблені\~відповідно до\~Закону України\~«Про ринок\~природного газу»\~і Кодексу\~ГРМ.\~Цей Договір\~є договором\~приєднання,\~що укладається\~з урахуванням\~вимог статей\~633,\~634,\~641\~та 642.\~Цивільного Кодексу\~України на\~невизначений строк(а.с. 7). Згідно з інформацією про використання природного газу споживачем, фіксацію зміни показників лічильника за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2019 року та стан розрахунків за послуги з розподілу природного газу за період з 01.01.2020 року відповідач користувався природнім газом і за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2019 року сума оплати за послугу з розподілу природного газу була включена в рахунок оплати за спожитий природний газ по особовому рахунку № [NUMBER] (а.с. 9) Згідно з витягом з робочої бази АТ «Івано-Франківськгаз» під назвою «IF RGC Billing» по особовому рахунку № [NUMBER] з\~01 січня 2018 року по 1 жовтня 2021 року побуговому споживачу АТ «Івано- Франківськгаз» надавались послуги з розподілу природного газу до об?єкту газопостачання побутовому споживачу оператором ГРМ. Станом на 01.10.2020 року було визначено місячну замовлену подужність по об?єкту даного споживача 123,40 м? за кожен місяць на період з січня 2021 року до 31 грудня 2021 року включно. Станом на 01.10.2021 року було визначено місячну замовлену потужність по об?єкту даного споживача - 149,51 м? за кожен місяць на період з січня 2022 року до 31 грудня 2022 року включно, а 01.10.2022 року визначено місячну замовлену потужність по об?єкту даного споживача - 26,17 м за кожен місяць період з січня 2023 року до 31 грудня 2023 року включно (а.с. 11). Відповідно до інформації про стан розрахунків за спожитий природний газ та послуги з його розподілу, виданої старшим інженером Коломийської дільниці Надвірнянського відділення АТ «Івано-Франківськгаз»\~ відповідач має заборгованість за розподіл природного газу по особовому рахунку № [NUMBER] з 01.01.2021 року по 28.02.2023 року у загальному розмірі 7\~319, 80 грн. (а.с. 10). \~ Відповідно до копії досудового попередження про наявність заборгованості за розподіл природного газу по особовому рахунку № [NUMBER] та копії платіжного доручення Акціонерного товариства\~«Оператор газорозподільної\~системи «Івано-Франківськгаз»\~\~про заборгованість\~по \~вказаному \~особовому рахунку\~ станом\~ на\~ 28.02.2023\~року у\~сумі 7319\~грн,\~83\~коп.боржнику вручено 19.08.2022 року попередження про наявність заборгованості за розподіл природного газу (а.с.13-16). Відповіднго до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що стороною позивача вказаний обов`язок виконано, а стороною відповідача - ні. Зокрема, суд вважає слушними доводи представника позивача про те, що фактом приєднання відповідача як побутового споживача до умов даного Типового договору є документально підтверджене споживання ним природного газу в житловому приміщенні, де проживає відповідач ( [ADDRESS] ), та сплата відповідачем рахунку Оператора ГРМ, що підтверджується робочим листком контролера, а також витягами з робочої бази АТ «Івано-Франківськаз» під назвою «IF RGC Billing» по особовому рахунку № [NUMBER] , відповідно до якого (тобто листка контролера) встановлено щомісячне споживання вказаним абонентом природного газу та періодичне проведения оплати за розподіл природного газу. При цьому суд враховує, що відповідач у відзиві на позовну заяву також особисто вказав, що до 01.01.2021 року він сплачував за послугу розподілу природного газу, і лише через підвищення тарифу на неї він припинив оплату цієї послуги. Отже, він до 01.01.2021 року визнавав свій обов`язок по такій оплаті. Крім того, аналізуючи зміст всіх доводів відповідача, слід дійти висновку, що його позиція є не послідовною, а вищенаведені заперечення - взаємосуперечливими, адже відповідач в одних випадках стверджує про нібито незаконність створення НКРЕКП, позивача і його попередників, а також незаконність всієї їхньої діяльності щодо регулювання розподілу природного газу, а в іншому випадку відповідач вказує, що згідний добровільно сплачувати за вказану послугу, однак, лише мізерну плату (0,07 грн. за 1 м3 природного газу). Тому вказані заперечення відповідача суд вважає не обгрутованими, а позовні вимоги - такими, що підлягають задоволенню. Оскільки даний позов задоволено повністю, то згідно з правилами розподілу судових витрат, передбаченими ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесні на сплату судового збору, в розмірі 2 684 грн. Факт сплати цього платежу позивачем стверджується даними квитанції № 5927 від 19.05.2023 року (а.с. 6). Щодо вимог відповідача, які містяться у відзиві на позовну заяву, про витребування від різних суб`єктів певної інформації, в тому числі тієї, яка не надана на запити відповідача, то суд не розцінює ці вимоги, як клопотання про витребування доказів, адже заявлення таких вимог у відзиві на позовну заяву суперечить формі, змісту та порядку заявлення таких клопотань, передбачених ст.84 ЦПК України. \~ Крім\~ того,\~ слід\~ зауважити,\~ що\~ відповідач\~ мав\~ право\~скористатися \~професійною \~правничою \~допомогою \~та \~його представник\~ \~ міг звернутися з відповідними адвокатськими запитами про витребування інформації в порядку, передбаченому Законом України "Про адвокатуру. На підставі наведеного, ст.ст.11, 526, 530, 629, 634 ЦК України,

Outcome: approved