Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

[PERSON] (далі - позивачка), в особі представника адвоката Богданчук О.В., звернувся до суду із позовом до Бишівської сільської ради (далі - відповідач), в якому вказала, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , яка до дня смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з [PERSON] на день її смерті проживала її донька [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на згаданий вище житловий будинок. Позивачка, як донька померлої, належить до спадкоємців першої черги за законом та спадщину після смерті матері прийняла, вступивши в оперативне управління та володіння спадковим майном відповідно до вимог ЦК УРСР, що діяв на момент відкриття спадщини. Проте, при зверненні позивачки до приватного нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав на житловий будинок по [ADDRESS] , їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів, які б посвідчували право власності на житловий будинок у спадкодавиці. На підставі викладеного позивачка, посилаючись на ст. ст. 525, 548 ЦК УРСР, ст. 392, 1297 ЦК України, просить суд визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] право власності на домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] , до складу якого входить: (А) житловий будинок, загальною площею 58,8 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м.; веранда (а), ганок (а1), погріб (Б), сарай (В), сарай (Г), сарай (Д), літня кухня (Ж), сарай (З), вбиральня (Е), колодязь питний №1, хвіртка №2, ворота №3, огорожа №4. Також просила судові витрати покласти на позивача. Ухвалою суду від 07.06.2023 року позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 11.07.2023 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 18.10.2023 року. У судове засідання 18.10.2023 року учасники справи не прибули. Представник позивачки адвокат Богданчук О.В., подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги за позовом підтримала. Відповідно до поданого клопотання представника відповідача, останній просив розглядати справу за його відсутності, а рішення у справі прийняти за наявними у ній матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.02.2003 року (а.с.8) та довідкою №119 від 06.04.2023 року Бишівської сільської ради (а.с.12). Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок по [ADDRESS] . Позивач у справі [PERSON] належить до спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] , як її донька, що підтверджується копіями наступних документів, що містяться в матеріалах справи: свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] від 06.03.1968 року (а.с.9), де її матір`ю вказана [PERSON] ; свідоцтвом про укладення шлюбу позивачки серії [NUMBER] від 30.06.1990 року (а.с.10), яким підтверджується зміна прізвища позивачки з « [PERSON] » на « [PERSON] »; свідоцтвом про шлюб позивачки серії [NUMBER] від 06.03.2009 року (а.с.11), яким підтверджується зміна прізвища позивачки з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до вимог ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року (що діяв на момент відкриття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] ), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Так, позивачка [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] прийняла, оскільки на день її смерті проживала разом з матір`ю та вела з нею спільне господарство, а також у строк до шести місяців вступила в оперативне управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою №119 від 06.04.2023 року Бишівської сільської ради (а.с.12). Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №72602718 від 25.05.2023 року інформація щодо наявності посвідченого заповіту від імені [PERSON] відсутня (а.с.21). Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №72602710 від 25.05.2023 року, спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.20). Таким чином, інших спадкоємців, окрім позивачки [PERSON] , яка належить до спадкоємців першої черги за законом, щодо спадкового майна померлої [PERSON] ні за законом/заповітом, які б прийняли спадщину, судом не встановлено. Проте, приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Корнієвська Н.В. своєю постановою №02-41/1 від 25.05.2023 року відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , на житловий будинок, що в [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, які б посвідчували право власності на житловий будинок у спадкодавиці (а.с.22). Те, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , належало померлій [INFO] [PERSON] , підтверджується Випискою з погосподарської книги №118, виданої 06.04.2023 року Бишівською сільською радою, з якої вбачається, що відповідно до архівних даних з погосподарській книзі №6, номер об`єкта 479 на 2001-2005 роки, власником будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] є [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.13). Як вбачається з копії технічного паспорту на житловий будинок за вказаною вище адресою, до складу домоволодіння входить: (А) житловий будинок 1970 року побудови, загальною площею 58,8 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м.; веранда (а), ганок (а1), погріб (Б), сарай (В), сарай (Г), сарай (Д), літня кухня (Ж), сарай (З), вбиральня (Е), колодязь питний №1, хвіртка №2, ворота №3, огорожа №4 (а.с.14-16). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються зокрема нормами Цивільного кодексу УРСР 1963 року (далі-ЦК УРСР, що діяв на момент відкриття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] ), та Цивільного кодексу України (далі -ЦК України). Згідно положень ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 Кодексу). Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (ст. 524 ЦК УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями (ч. 1 ст. 548 Кодексу). Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Кодексу). Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. Відповідно п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 07.02.2018 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Відповідно ж до ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подається, зокрема виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом майна померлої [INFO] [PERSON] , спадщину прийняла, фактично вступивши в управління спадковим майном, до складу спадщини увійшов житловий будинок, щодо якого нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. За клопотанням позивачки судові витрати з відповідача не стягуються та покладаються на позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved