Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати спільною сумісною власністю подружжя майно, яке придбано у період шлюбу, а саме: електроскутер марки АІМА TIGER X6 (grey), кофер для електроскутера, генератор бензиновий «Кентавр КБГ258», двокамерні склопакети (4 штуки), натяжні стелі, ворота для подвір`я, шафу-купе, спальний гарнітур (ліжко «Верона Монтана», комод та дзеркало «Лаура махонь»), гарнітур для гостинної кімнати система «Коен», диван «Хьюстон», кухонний гарнітур, обідній стіл зі стільцями (4 штуки), стіл дзеркальний, варильну газову поверхню та духову шафу «PYRAMIDA», витяжку «ELEYUS», мікрохвильову піч «GORENJE MMO 20 DELL», холодильник «SNAIGE», набір ножів «RONDELL RD-482», кондиціонер спліт NS-09AH, телевізор «Philips», кавоварку «Delonghi», телевізор «Skyworth 32E3», пилосос «Philips», водонагрівач «Gorenje», ванну акрилову, пральну машину «LG»; залишити у власності відповідача електроскутер марки АІМА TIGER X6 (grey) та виділити йому інше зазначене майно; стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за рухоме майно, яке підлягає поділу, у розмірі 131879,94 грн, а також сплачений судовий збір. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 27 червня 2014 року між сторонами був укладений шлюб, який рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 грудня 2021 року було розірвано. За час подружнього життя ними було придбано вищевказане майно, а у період з 2015 по 2018 рік у будинку відповідача за спільні кошти подружжя був зроблений ремонт, а саме: замінені вікна на двокамерні, зроблені натяжні стелі та встановлені нові ворота. Загальна вартість придбаного майна у період шлюбу становить 263759,89 грн, а тому позивач вважає, що має право на грошову компенсацію у вигляді частини вартості спільного майна, яке підлягає поділу, у розмірі 131879,94 грн. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за даною позовною заявою за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2023 року цивільну справу прийнято до провадження судді Книш А.В. та призначено розгляд справи по суті. 15 березня 2022 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково та просить зазначене у позові майно виділити йому і стягнути з нього на користь позивача 87919,96 грн. В обґрунтування відзиву відповідач посилається на те, що за час їх спільного подружнього життя ними дійсно придбавалося майно та з тим переліком, що зазначає позивач, він погоджується. Однак розмір позовних вимог вважає завищеним, оскільки позивач вказує вартість майна на момент його придбання, а не на момент його поділу. Вказує, що майно придбавалося у період з 2014 по 2020 роки та до теперішнього часу воно експлуатується, відповідно його вартість зменшується. Таким чином, розмір позовних вимог визначений без урахування ступеня зниження якості об`єктів, а тому визнає позов саме в такому розмірі. Позивач та представник позивача [PERSON] , належним чином та завчасно сповіщені про дату і час розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи без її та позивача участі і зазначила, що позивач погоджується з частковим задоволенням її позовних вимог та просить стягнути з відповідача на її користь половину вартості майна у розмірі 87919,96 грн, а також раніше сплачений судовий збір у розмірі 1318,80 грн. Відповідач належним чином та завчасно сповіщений про дату і час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 27 червня 2014 року сторони зареєстрували шлюб, який рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 грудня 2021 року, що набрало законної сили 17 січня 2022 року, розірвано (а.с.8-10,109-111). 14 травня 2014 року позивачем було придбано спальний гарнітур (ліжко «Верона Монтана», комод та дзеркало «Лаура махонь») на загальну суму 5530 грн (а.с.15). Відповідачем на\~підставі договору\~купівлі-продажу\~з розстрочкою\~платежу від\~27\~січня 2015\~року було\~придбано систему «Коен», вартість якого склала 13870 грн (а.с.16-17). 09 січня 2016 року відповідач придбав натяжну стелю за ціною 3400 грн (а.с.35). Згідно договору\~купівлі-продажу\~з розстрочкою\~платежу від\~28\~березня 2016\~року,\~позивач купила диван «Хьюстон» вартістю 13200 грн (а.с.18-19). На підставі\~договору №561121\~від 12\~жовтня 2017\~року позивачем\~було придбано\~металопластикові конструкції (склопакети) на суму 4589 грн (а.с.31-33). 18 лютого 2018 року позивач купила мікрохвильову піч «GORENJE MMO 20 DELL» вартістю 2499 грн (а.с.22). 20 лютого 2018 року позивач придбала холодильник «SNAIGE», вартість якого становила 9319 грн, а 22 лютого 2018 року витяжку «ELEYUS» вартістю 2491 грн (а.с.21,23). 03 березня 2018 року позивачем придбано пилосос «Philips», вартість якого складала 4582,50 грн, та 21 квітня 2018 року телевізор «Skyworth 32E3» вартістю 5832,50 грн (а.с.27, 28). 19 травня 2018 року позивачем придбано водонагрівач «Gorenje», вартість якого склала 5074 грн (а.с.30). Відповідно до договору підряду №307 від 20 червня 2018 року позивач замовила меблі вартістю 39000 грн (а.с.20) На підставі договору підряду №395 від 11 жовтня 2018 року позивач замовила меблі вартістю 18000 грн (а.с.12-14). Відповідно до договору-замовлення від 14 жовтня 2018 року позивач придбала натяжні стелі, загальною вартістю 3100 (а.с.34). 12 квітня 2020 року позивачем придбано кавоварку «Delongi» вартістю 5999 грн (а.с.26). 08 квітня 2020 року відповідач купив за 45999 грн електроскутер марки АІМА TIGER X6 (grey) (а.с.11). Сторони у справі в порядку частини першої статті 82 ЦПК України визнали, що ними за час шлюбу було набуто на праві спільної сумісної власності наступне рухоме майно: електроскутер марки АІМА TIGER X6 (grey), кофер для електроскутера, генератор бензиновий «Кентавр КБГ258», двокамерні склопакети (4 штуки), натяжні стелі, ворота для подвір`я, шафу-купе, спальний гарнітур (ліжко «Верона Монтана», комод та дзеркало «Лаура махонь»), гарнітур для гостинної кімнати система «Коен», диван «Хьюстон», кухонний гарнітур, обідній стіл зі стільцями (4 штуки), стіл дзеркальний, варильну газову поверхню та духову шафу «PYRAMIDA», витяжку «ELEYUS», мікрохвильову піч «GORENJE MMO 20 DELL», холодильник «SNAIGE», набір ножів «RONDELL RD-482», кондиціонер спліт NS-09AH, телевізор «Philips», кавоварку «Delonghi», телевізор «Skyworth 32E3», пилосос «Philips», водонагрівач «Gorenje», ванну акрилову, пральну машину «LG», що також підтверджується наданими позивачем доказами (а.с.11-44). Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За правилами статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно частини першої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи, що відповідачем у повному обсязі визнаний факт придбання сторонами спірного рухомого майна за час шлюбу, суд вважає доведеними дані обставини, навіть за відсутності деяких підтверджуючих документів на їх придбання, а тому спірне майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України). За положенням частин першої та другої статті 364 ЦК України, яка регулює правовідносини з виділу власником належної йому частки, що є у спільній частковій власності, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. За змістом статті 364 ЦК України власник, який бажає виділу своєї частки, може вимагати виділу такої частки в натурі, і лише у зв`язку з неможливістю такого виділу або заборони такого виділу відповідно до закону він має право на компенсацію, яку може вимагати на підставі цієї норми права. Зазначена норма права регулює випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації належної йому частки та визнання за ними права власності на все майно. Судом враховується, що спірне рухоме майно не може бути поділено між сторонами шляхом реального виділу позивачу її частки у зв`язку з неможливістю такого виділу. За положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників. Загальні засади цивільного законодавства, зокрема засади справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), спонукають суд при вирішенні зазначених спорів ураховувати також інтереси обох сторін та встановлювати: чи дійсно є неможливим виділ частки в натурі; чи допускається такий виділ згідно із законодавством; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на усе спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар тощо. Разом з тим положення статті 365 ЦК України регулюють випадки припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою позивача співвласника майна, який домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників - відповідачів у справі, та визначають умови такого виділу. Виплата компенсації у цьому випадку допускається за наявності умов, визначених пунктами 1 - 4 частини першої зазначеної статті, та за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Отже, із системного аналізу зазначених норм матеріального права можна дійти висновку, що положення статті 364 ЦК України у поєднанні із частиною четвертою статті 71 СК України застосовуються до правовідносин щодо вимоги співвласника частки у майні, що знаходиться у спільній частковій власності, про отримання компенсації вартості своєї частки, у зв`язку з неможливістю виділення її в натурі.\~\~\~\~\~\~ Разом з тим норми статті 365 ЦК України у поєднанні з частинами четвертою та п`ятою статті 71 СК України застосовуються до правовідносин щодо вимоги одного зі співвласників, у тому числі одного з подружжя, про припинення частки іншого співвласника у спільному майні шляхом виплати йому компенсації вартості такої частки. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-2405с16. В заявах по суті справи сторони погодили, що вартість спірного рухомого майна подружжя складає 87919,96 грн. Доказів того, що виплата компенсації становить для відповідача надмірний тягар та він не спроможний виплатити компенсацію вартості належної позивачу частки у спільному майні, суду не надано. Крім того, судом враховується, що відповідач у відзиві на позовну заяву частково визнаючи позовні вимоги сам просив стягнути нього на користь позивача саме 87919,96 грн компенсації вартості спільного сумісного майна. Таким чином, враховуючи вище викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, спірне рухоме майно слід визнати спільною сумісною власністю сторін із залишенням його у власності відповідача та стягнення з останнього на користь позивача частки його вартості у розмірі 87919,96 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог з вищезазначених підстав слід відмовити. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 878,92 грн (1318,38*87919,96/131879,94).

Outcome: partial