Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому після зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 8671,14 грн. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору від 24.01.2013 про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить у собі, зокрема умови договору банківського рахунку та кредитного договору, [PERSON] було відкрито картковий рахунок та встановлено кредитний ліміт, який був в подальшому збільшений до розміру 19000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом. Позичальником не виконано умови договору, в результаті чого утворилась заборгованість у сумі 8671,14 грн. [INFO] позичальник [PERSON] помер, спадкоємцем його майна є відповідач, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Оскільки відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять також кредитні зобов`язання померлого позичальника, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, а також стягнути судові витрати. У відзиві на позов відповідач позов заперечила, оскільки в анкеті-заяві від 24.01.2013, яку підписав [PERSON] відсутні відомості про бажаний тип картки, крім того не встановлена базова процентна ставка за кредитним лімітом, отже відсутні підставі вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді сплату відсотків за наданим кредитом. Крім того, відповідач зазначила, що [PERSON] 14.07.2016 встановлювався кредитний ліміт 14000 грн, а після смерті останнього склав 19000 грн, а 22.07.2018 кредитний ліміт зменшився до 0,00 грн, тому відсутні підстави для нарахування заборгованості. Крім того, після 28.09.2017 кредитні кошти не витрачались, натомість відповідачем неодноразово вносились кошти на погашення боргу. Платежі по сплаті заборгованості по кредитній картці робились до кінця 2021 року. Однак, позивач спрямовував кошти не на погашення кредиту, а на погашення відсотків та пені, право щодо нарахування яких не підтверджується умовами договору, отже розмір заборгованості позивачем не доведений. У зв`язку з чим відповідач просить відмовити у задоволенні позову. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що [PERSON] надав свої персональні дані, підписав заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та ознайомився з ними, зокрема з умовами обслуговування по платіжним картам. Умови та правила надання банківських послуг разом із тарифами та підписаною заявою складають договір про надання банківських послуг. Сторони договору обумовили всі істотні умови договору, на виконання якого [PERSON] отримав кредитні кошти. Встановлення кредитних лімітів та використання кредитних коштів підтверджується сукупністю доказів, які надав позивач, зокрема випискою з банківського рахунку. Договір, за яким [PERSON] надались кредитні кошти, нікім не оспорений. На момент смерті [PERSON] заборгованість не повернута, тому вона підлягає стягненню з відповідача, як спадкоємця, яка прийняла спадщину після [PERSON] . В судове засідання представник позивача не з`явився, в поданому до суду клопотанні про розгляд справи за відсутності позивача просить розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, від її представника - адвоката Мельніченка В.А. до суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи провести без участі відповідача та її представника, сторона відповідача позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Суд, дослідивши та оцінивши всі перевірені у судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.01.2013 [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк», в якій зазначив, що згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.23). Згідно виписки зі статуту АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.69-71). До позовної заяви банком додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в «ПРИВАТБАНКУ» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. [PERSON] протягом дії договору отримав кредитні картки: № [NUMBER] , дата відкриття 24.01.2013, термін дії 10.2016, № [NUMBER] , дата відкриття 17.07.2014, термін дії 07.2018, № [NUMBER] , дата відкриття 23.04.2015, термін дії 07.2018 (а.с.54). З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , вбачається, що 24.01.2013 на кредитну картку № [NUMBER] встановлено кредитний ліміт 300, грн, який неодноразово змінювався: 24.01.2013.2007 - 2400 грн, 20.06.2013 - 4000 грн, 27.06.2013 11500 грн, 14.07.2016 14000 грн, 20.10.2017 - 19000 грн, 05.12.2017 15442,71 грн, 15.01.2018 13780 грн, 22.07.2018 0 грн (а.с.22). Із виписки по банківському рахунку вбачається встановлення кредитних лімітів, зокрема 27.06.2013 року на рівні 11500 грн, а також рух коштів, здійснених за допомогою вищевказаних банківських карток (а.с.16-21). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.57). Згідно з наданим банком розрахунком, загальна заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк» за договором б/н від 24.01.2013, станом на 01.10.2017 по тілу кредиту становила 13761,14 грн (а.с.12-14, 168-173). 25.03.2022 позивач зменшив позовні вимоги до розміру 8671,14 грн (а.с.156-177). На ухвалу суду приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Руденко Н.М. надано завірену копію спадкової справи № 6/2018, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , з матеріалів якої вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після смерті останнього звернулись [PERSON] та [PERSON] . Спадкоємець [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Крім того, 10.04.2018 ПАТ КБ «Приватбанк» нотаріусу подано претензію кредитора від 21.03.2018 № SAMDN52000074898662, в якій зазначено, що за [PERSON] рахується непогашена заборгованість за договором б/н від 24.01.2013 у розмірі 13771,14 грн. Банку стало відомо про смерть [PERSON] , тому він просить включити кредиторській вимоги в спадкову масу щодо вказаної заборгованості та повідомити спадкодавців про її наявність. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки спадкового майна. З претензії кредитора від 20.11.2020 вбачається повторне звернення до спадкоємця [PERSON] щодо погашення заборгованості (а.с.95-115). З виписки по банківському рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] , вбачається, що після 05.10.2017 здійснювалися наступні платежі на погашення заборгованості: 26.10.2017 в сумі 2,56 грн, 11.01.2018 в сумі 2402,57 грн, 29.08.2018 та 21.09.2018 здійснено два платежі по 700 грн кожен, 08.02.2019 та 04.03.2019 здійснено два платежі по 500 грн кожен, 21.09.2021 здійснено погашення в сумі 700 грн, та 14.12.2021 в сумі 1500 грн (а.с.16, 172-174). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ст.ст.1049-1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позичкодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась на його банківський рахунок. Факт отримання [PERSON] кредитних коштів підтверджується наданим витягом з банківського рахунку, відкритому на його ім`я, в якому відображено рух коштів по рахунку, довідками про видачу банківських карток та встановлення кредитних лімітів. За статтями 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.ст.611, 625 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або Законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг. Звернувшись із даним позовом позивач просить стягнути непогашену заборгованість у розмірі 8671,14 грн за простроченим тілом кредиту, який [PERSON] фактично отримав в борг. Сторона відповідача, в якості заперечення посилається на неправомірність включення до заборгованості нарахування відсотків, оскільки вони сторонами договору не погоджувались. Крім того, погашення заборгованості мало також місце після смерті [PERSON] , які банком неправомірно скерувалось на погашення відсотків та пені, які також не обумовлювались сторонами договору. Проте суд відхиляє такі доводи сторони відповідача, оскільки станом на день смерті [PERSON] розмір заборгованості за тілом кредиту становив 13761,14 грн. Відсоткову складову зазначена заборгованість не містить. Після подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини відповідач здійснювала погашення заборгованості за договором № б/н від 24.01.2013, про що зазначає сама [PERSON] у своєму відзиві на позов та підтверджується випискою по рахунку, а також розрахунком заборгованості позивача. Отже, відповідачем здійснювались дії на погашення заборгованості, що свідчить про визнання нею кредиторських вимог позивача, внаслідок внесення коштів в сумі 7005,13 грн після смерті боржника [PERSON] , вищевказана заборгованість зменшилася до розміру 6756,01грн. Згідно ч.3\~ст.1268\~ЦК України\~ спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч.2, ч.3 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Верховним Судом 18.09.2019 року у справі № 640/6274/16-ц висловлено правову позицію, згідно якої, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі\~пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора. За встановленими судом обставинами відповідач [PERSON] є спадкоємцем боржника [PERSON] , оскільки прийняла спадщину відповідно до закону, отже вважається такою,\~що прийняла\~спадщину після\~останнього. В той же час спадщину після [PERSON] прийняв також інший спадкоємець, якому нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину. У зв`язку з чим майнова відповідальність відповідача як спадкоємця померлого боржника обмежена розміром її частки (2/3) у спадковому майні. Позивач, як кредитор [PERSON] , реалізував своє право вимагати повернення боргу за кредитним договором до спадкоємця боржника [PERSON] в порядку та у строки, передбачені ст.1281 ЦК України, оскільки, позивач після смерті боржника в межах шестимісячного строку у 10.04.2018 направляв претензії кредитора до спадкоємця боржника. Проте у строки, встановлені пред`явленими претензіями, відповідач своє зобов`язання не виконала, тим самим порушила вимоги\~ст.ст.1049, 1282 ЦК України, у зв`язку з чим має заборгованість в розмірі 4504,00 грн перед позивачем, що становить 2/3 від залишку непогашеної заборгованості - 6756,01 грн. У відзиві на позов відповідач заявила клопотання про застосування позовної давності та просила відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску строку давності, оскільки останнє користування [PERSON] кредитних коштів здійснено 28.09.2017, а позивач звернувся до суду 12.10.2021, що на думку позивача свідчить про пропуск трирічного строку позовної давності. У постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року в справі № 205/6749/15-ц зроблено висновок, що початок перебігу строку позовної давності у спірних правовідносинах необхідно обчислювати з дня, коли особа (банк) дізналася про порушення свого права. При цьому слід врахувати, що кредитор (банк) міг дізнатися про порушення його права лише з часу, коли закінчився строк на прийняття спадщини і спадкоємці, які прийняли спадщину відмовилися виконувати вимогу кредитора. Спадкоємець боржника, якому надіслана претензія-вимога кредитора особисто або через нотаріуса, яким заведено спадкову справу, зобов`язаний задовольнити пред`явлену кредитором вимогу у семиденний строк після закінчення строку на прийняття спадщини. Після спливу такого семиденного строку, за відсутності виконання спадкоємцем свого обов`язку перед кредитором, кредитор має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Тобто, саме зі спливом семиденного строку та відсутністю виконання спадкоємцем боржника свого обов`язку починається перебіг позовної давності. Згідно встановлених судом обставин справи, відкриття спадщини внаслідок смерті [PERSON] мало місце 05.10.2017, строк на прийняття спадщини після останнього завершився 05.04.2018, тому початок відліку позовної давності за пред`явленими позовними вимогами рахується з 13.10.2018. Матеріалами справи підтверджується, що 26.10.2017, 11.01.2018, 29.08.2018, 21.09.2018, 08.02.2019, 04.03.2019, 21.09.2021 та 14.12.2021 здійснювались платежі на погашення кредиторської заборгованості. Неодноразовість внесення коштів на погашення заборгованості підтверджує і сама відповідач у відзиві на позов. Відповідно до вимог ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Тлумачення статті 264 ЦК України свідчить, що переривання позовної давності можливе виключно в межах позовної давності. Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідач вносила грошові кошти на погашення заборгованості чим визнала існування кредиторської заборгованості та свого обов`язку по її погашенню, тому відлік позовної давності неодноразовом переривався і до подання позову розпочався заново 21.09.2021 . Зважаючи, що до суду із позовом АТ КБ "Приватбанк" звернувся 04.11.2021, тому строк позовної давності позивачем не пропущено. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 4504,00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог. На підставі ст.ст.526, 611, 625, 612, 634, 1049, 1050, 1051, 1268, 1281, 1282 ЦК України,

Outcome: partial