Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

Представник позивача\~звернувся до\~суду із\~вказаним позовом,\~в обґрунтування\~якого вказував,\~що ДП\~«Криворізька теплоцентраль»\~16\~березня 2017\~року було\~перетворено у\~ПАТ «Криворізька\~теплоцентраль»,\~а потім\~було перейменовано\~на Акціонерне\~товариство «Криворізька\~теплоцентраль»,\~яке здійснює\~постачання теплової\~енергії споживачам,\~які відповідно\~до Житлового\~кодексу України,\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги»,\~Закону України\~«Про теплопостачання»,\~«Правил користування\~приміщеннями житлових\~будинків і\~гуртожитків»,\~Постанови Кабінету\~Міністрів України\~№ 630\~от 21\~липня 2005\~року «Про\~затвердження Правил\~надання послуг\~з централізованого\~опалення,\~постачання холодної\~та гарячої\~води і\~водовідведення та\~типового договору\~про надання\~послуг з\~централізованого опалення,\~постачання холодної\~та гарячої\~води і\~водовідведення» зобов`язані\~щомісячно здійснювати\~плату за\~послуги з\~теплопостачання.\~Оскільки АТ\~«Криворізька теплоцентраль»,\~як виконавцем\~послуги з\~постачання теплової\~енергії,\~01.10.2021\~року на\~своєму офіційному\~сайті розмістила\~Типовий індивідуальний\~договір про\~надання послуги\~з постачання\~теплової енергії,\~який є\~публічним договором\~приєднання,\~а протягом\~30\~днів з\~дня його\~опублікування заперечень\~від відповідача\~не надійшло,\~то з\~01.11.2021\~року з\~відповідачем фактично\~було укладено\~Типовий індивідуальний\~договір про\~надання послуги\~з постачання\~теплової енергії\~№ 4019/жб/1.\~Позивачем надавались\~послуги з\~централізованого опалення\~та гарячого\~водопостачання за\~період з\~11.2022\~року по\~03.2023\~року,\~від яких\~відповідач не\~відмовлявся та\~за користування\~якими проводились\~нарахування відповідно\~до встановлених\~тарифів.\~Натомість,\~через несплату\~за користування\~тепловою енергією\~відповідачем по\~ [ADDRESS] ,\~власником якого\~є відповідач,\~за період\~з 11.2021\~року по\~03.2023\~року утворилась\~заборгованість на\~суму 63\~863,\~92\~грн.,\~а також\~за абонентське\~обслуговування за\~період з\~07.2022\~року по\~03.2023\~року в\~сумі 72,34\~грн.\~При цьому\~факт поставки\~теплової енергії\~у такий\~період підтверджується\~актами подачі\~таприпинення подачі теплоносія на житловий будинок [ADDRESS] , а подача та припинення подачі теплоносія здійснюється на виконання рішень Виконкому Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону. Відповідно до ст. 625 ЦК через несвоєчасне виконання зобов`язання щодо сплати спожитих послуг відповідач має сплатити на користь позивача також 3% річних в сумі 779, 87 грн. та інфляційні втрати в сумі 1897,69 грн. Також за умовами типового договору (п. 45) відповідачу була нарахована пеня в сумі 948,84 грн. Просили стягнути витрати зі сплати судового збору в сумі 2684, 00 грн. Не погоджуючись із поданим позовом, представник відповідача, [PERSON] , подав відзив на позов, вказуючи, що покази приладу обліку на буд. [ADDRESS] були зняті представниками позивача без участі споживачів такого будинку, що свідчить про недоведеність таких показів для обрахунку сум за спожиту теплову енергію за відсутності також даних загальної опалювальної площі всього будинку, а наявні в справі розрахунки та акти передачі-прийняття теплової енергії не підписані відповідачем та не містять інформації щодо загальних показників приладу обліку теплової енергії, внаслідок чого заявлені вимоги про стягнення боргу за спожиту теплову енергію не підлягають задоволенню, як й похідні вимоги щодо застосування штрафних санкцій та сум за ст. 625 ЦК. Також вказував, що представниками позивача необґрунтовано було проведено застосування тарифу як для категорії «інші споживачі» при нарахуванні сум спожитої теплової енергії відповідачу, оскільки облік спожитої теплової енергії ведеться через один загально будинковий прилад обліку в буд. [ADDRESS] , а належне відповідачу нежитлове приміщення входить до складу такого багатоквартирного будинку, тому витрати на\~виробництво, транспортування та постачання теплової енергії для такого будинку не можуть тарифікуватися іншим чином ніж як для категорії споживачів «населення» в тому числі й для відповідача, внаслідок чого застосування категорії «інші споживачі» для нарахування витрат з опалення відповідачем є протиправним. На підставі переліченого просив відмовити у задоволенні позову повністю. У відповіді на відзив представник позивача просила задовольнити позовні вимоги АТ «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» у повному обсязі. Ухвалою суду від 10.08.2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представниця позивача у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про день час та місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляду справи без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог. Надала до суд докази на підтвердження позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність з урахуванням письмових пояснень просив відмовити у позові. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247\~ч.\~2\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Правилами ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89\~ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що приміщення 3 в будинку [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності (а.с.8) Між АТ КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ та [PERSON] 01.11.2021 року укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується надати послугу, яка споживається у процесі здійснення певної дії або здійснення певної діяльності, а інша сторона зобов`язується сплатити виконавцю дану послугу, якщо інше не встановлено договором. На підставі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться крім квартирної плати згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифам. Ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року) визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно із ст. 9, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Ціни (тарифи) відповідно до закону встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року) та ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. За ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) до комунальних послуг відносяться послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води. На підставі ч. 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За ст. 16 Закону України «Про теплопостачання» до повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, при регулюванні господарської діяльності суб`єктів відносин у сфері теплопостачання, належать розробка методик розрахунків тарифів на виробництво теплової енергії та плати за її транспортування та постачання; забезпечення проведення єдиної тарифної політики у сфері теплопостачання. На підставі п. 2 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, опалювана площа (об`єм) квартири (будинку садибного типу) - загальна площа (об`єм) квартири, а також будинку садибного типу без урахування площі лоджій, балконів, терас. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» визначено, що плата за теплову енергію повинна вноситися щомісячно. Факт поставки теплової енергії у спірний період підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок [ADDRESS] від 03.11.2022 року (номер акту 723), 23.03.2023 року відповідно, а подача та припинення подачі такого теплоносія здійснювалась на виконання рішень Виконкому Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону від 28.09.2022 р., 22.03.2023 р.(а.с.15-16, 17-18). За п. 3 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку, зокрема, загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів. Судом було досліджено детальний розрахунок обсягу спожитої теплової енергії [PERSON] щодо нежитлового приміщення 3 в буд. [ADDRESS] за період з листопада 2022 року по березень 2023 року включно, де вказана загальна площа житлового будинку, площа спірного нежитлового приміщення, обсяг теплової енергії на опалення, обсяг спожитої теплової енергії на опалення такого приміщення із вказівкою тарифу та визначенням загальної суми витрат на опалення приміщення відповідача. Внаслідок наведеного обґрунтування, суд відкидає посилання представника відповідача на те, що показання загально будинкового приладу обліку теплової енергії в буд. [ADDRESS] були зняті представниками позивача без участі споживачів такого будинку, а також посилання на недоведеність таких показів для обрахунку сум за спожиту теплову енергію Крім цього суд не приймає до уваги доводи представника [PERSON] щодо відсутності підписів відповідача в актах передачі-прийняття теплової енергії, оскільки такі були надіслані позивачем на адресу [PERSON] та отримані ним. Суд також вказує, що за п. 1.5 «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання», затвердженого постановою НКРЕКП від 25.06.2019 року № 1174, тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії формуються для таких категорій споживачів: населення; бюджетні установи; релігійні організації (крім обсягів, що використовуються для провадження виробничо-комерційної діяльності); інші споживачі. Згідно із листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 18.03.2015 року № 2450/15/61-15, роз`яснено, що оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами «для населення» здійснюють власники/користувачі житлового будинку, квартири, інших приміщень, призначених та придатних для постійного проживання в них, за умови їх використання виключно для постійного проживання, а інші особи, які не підпадають під зазначені категорії, здійснюють оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами для «інших споживачів». Встановивши, що відповідач є власником нежитлового приміщення у житловому будинку [ADDRESS] , тому отримує за таким приміщенням послугу з постачання теплової енергії не для задоволення власних житлово-побутових потреб, а для обігріву нежитлового приміщення, то суд дійшов висновку, що [PERSON] повинен сплачувати за вказану послугу по тарифам, встановленим для категорії споживачів «інші споживачі». Аналогічна за змістом правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 22 лютого 2018 року по справі № 359/7497/16-ц та від 28 листопада 2018 року по справі № 361/6987/13-ц. Отже, суд відкидає посилання представника відповідача на те, що представниками позивача необґрунтовано було проведено нарахування витрат на опалення приміщення [PERSON] із застосуванням тарифу для категорії «інші споживачі». Таким чином суд встановив, що за показаннями приладу комерційного обліку у період з 01.11.2022 р. по 31.03.2023 р. відповідачем було спожито теплову енергію на загальну суму 63\~863, 92 грн. (а.с.7) та з абонентського обслуговування на загальну суму 72, 34 грн., що підтверджується розрахунками позивача (а.с.7). Згідно із п. 45 Типового договору у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01% від суми боргу за кожен день прострочення. Представниками позивача проведено нарахування відповідачу боргу з пені в сумі 948, 84 грн. за період з 3 січня 2023 року по 24 липня 2023 року (а.с.7 зворотній) Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем не надано. Згідно із частиною 2 статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Велика Палата\~Верховного Суду\~у постанові\~від 10\~квітня 2018\~року у\~справі №\~910/10156/17 вказала, що приписи статті 625\~ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України. При цьому, не підлягає застосуванню положення Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" щодо заборони та стягнення неустойки, інфляційних нарахувань й процентів річних, нарахованих на заборгованість, оскільки вона стосується категорії саме «населення». Таким чином, згідно з розрахунку доданого до позову, з відповідача підлягають стягненню заборгованість по оплаті за централізоване опалення за період з листопада 2022 року по березень 2023 року в розмірі 63\~863, 92, інфляційні витрати 1897, 69 гривень, 3% річних 779, 87 гривні, плату за абонентське обслуговування 72, 34 гривень, пеня 948, 84 гривень, а всього 67\~562, 66 гривень. Статтею 141\~ЦПК України визначено, що у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2684, 00 гривні.

Outcome: approved