Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] (далі також - Позивачка) звернулась до суду з позовом до Спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 з поглибленим вивченням англійської мови Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та поновлення на роботі. Прохала суд визнати незаконним та скасувати Наказ Відповідача № 184-К від 08.11.2021 про відсторонення її від роботи та поновити її на роботі. Зобов`язати Відповідача виплатити їй невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення її від роботи. Позов, головним чином, мотивовано тим, що у листопаді 2021 року Позивачка стикнулася із грубим порушенням її конституційного права на роботу з боку Відповідача, яке полягало в тому, що у Позивачки постійно незаконно вимагали на роботі медичну інформацію щодо вакцинації від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та обмеження прав працівника щодо повноцінної роботи. Так 08 листопада 2021 року Позивачці Відповідачем було вручено Наказ про відсторонення Позивачки від роботи з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Наказ мотивовано тим, що оскільки у Позивача відсутнє відповідне щеплення та відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України, Відповідач відсторонює Позивача від його роботи. Суд звертає увагу на тому, що ні в трудовому контракті, ні в посадовій інструкції, ні в будь-якому іншому документі, що підписані між Позивачкою та Відповідачем такого зобов`язання з боку Позивачки немає, так само, як і не передбачено повноваження Відповідача на відсторонення Позивача з роботи з підстав відсутності вищезгаданого щеплення. У судовому засіданні Позивачка підтримала позов, прохала суд його задовольнити. Представник Відповідача позов не визнав, просив суд відмовити у його задоволенні, подав відзив до суду. На думку Відповідача питання обов`язковості вакцинування для працівників з переліку наказу МОЗ № 2153, можуть робити лише ті працівники. Які мають саме абсолютні протипоказання до проведення профілактичних щеплень. Протипоказання до вакцинації може встановлювати сімейний або лікуючий лікар та надати відповідний висновок про тимчасове чи постійне протипоказання або про відтермінування через COVID-19 в анамнезі. Якщо в пацієнта є протипоказання до щеплення однієї з вакцин. Суд звертає увагу, що Позивачка ні Відповідачу, ні суду не надала доказів, що вона має такий стан здоров`я, що є перешкодою для вакцинування. Отже, Відповідач, у свою чергу, видавши оспорюваний наказ, застосував відсторонення від робот, оскільки це прямо було передбачено законодавством, яке набуло чинності на момент видання наказу. Відповідно до рішення Європейського суду Дубська і Крейзова проти Чеської Республіки [GC], №№ 28859/11і 28473/12, 167, 15 листопада 2016 року «Суд повторює, що оспорюване втручання мало би опиратися на певну законодавчу базу внутрішнього законодавства, причому ці закони повинні бути як адекватно доступними, так і сформульованими з достатньою точністю, аби дозволити тим, до кого вони застосовуються, регулювати свою поведінку і, при необхідності, з відповідними порадами передбачати до ступеня, який є розумним заданих обставин, наслідки, які можуть спричинити за собою дані дії. Розглядаючи питання, чи є мета, задля якої був встановлений обов`язок робити щеплення законною, ЄСПЛ навів наступні аргументи: «Що стосуються мети, яку переслідує обов`язкове вакцинування, як стверджує Уряд і визнано національними судами, ціллю відповідного законодавства є захист від хвороб, які можуть становити серйозну загрозу для здоров`я населення. Це стосується як тих, хто отримує відповідні щеплення, так і тих, хто не може бути вакцинованим, і таким чином, знаходиться в групі осіб високого ризику інфікування, покладаючись на досягнення високого рівня вакцинації в суспільстві в цілому для захисту від розглянутих заразних хвороб. Ця мета відповідає цілям захисту здоров`я і захисту прав інших осіб, визнаним статтею 8» Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке вручання має об`єктивні підстави тобто було виправданим. Держава, встановивши відсторонення педагогічних працівників від виконання обов`язків, які не мають профілактичного щеплення, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників освітнього процесу, в тому числі й самих дітей. Отже право позивача на працю у шкільному навчальному закладі було тимчасово обмежено з огляду на суспільні інтереси, оскільки позивач відмовилася від обов`язкового щеплення. Суд, дослідивши докази, матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, доказам у справі у цілому, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів , беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили , ґрунтуючись на засадах верховенства права, законності і обґрунтованості судового рішення, суд дійшов наступних висновків Позивач працює на посаді вчителя фізики в Спеціалізованій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 4 з поглибленим вивченням англійської мови Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Наказом № 184-К від 08.11.2021 (а.с. 10) Позивача відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на час відсутності щеплення проти COVID-19. Повідомленням № 2-17/108 від 13.10.2021 (а.с. 43) Позивача повідомлено про обов`язковість щеплень проти COVID-19. Вищевказаний наказ видано в.о. директором Спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 з поглибленим вивченням англійської мови Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області,

Outcome: approved