Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. У них народилося троє дітей. Останніми роками сімейні стосунки погіршилися, під час конфліктів дружина неодноразово наголошувала, що позивач не є біологічним батьком дітей. Це наштовхнуло позивача на думку перевірити зазначене повідомлення, у заявку з чим він звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу та виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 28.06.2022 року було відкрито провадження у справі. Позовні вимоги про виключення відомостей про позивача як батька дітей з актового запису про народження дітей виділено в окреме провадження. Відповідачка подала суду відзив, згідно якого позов в частині розірвання шлюбу визнає, а у решті заявлених позовних вимог просить відмовити. Зазначає, що позивач є батьком їх спільних дітей, а наведені позивачем доводи є безпідставними та необґрунтованими. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 05.09.2022 року задоволений позов про розірвання шлюбу. Відповідачка подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачка подала суду заяву щодо розподілу понесених нею судових витрат. За заявою представника відповідачки судові засідання проводилися в режимі відеоконференції. Позивач подав суду заяву про залучення до справи Корнинську сільську раду Рівненського району Рівненської області (як орган опіки та піклування). Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 05.09.2022 року клопотання позивача було задоволене. Представник Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, як органу опіки та піклування) подав суду заяву про розгляд справи без їх участі, оскільки вони вважають необов`язковою участь представника у розгляді справи. Представник Рівненського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору) подав заяву про розгляд справи без їх участі. Позивачем було заявлене клопотання про проведення у справі судової біологічно- генетичної (молекулярно-генетичної) експертизи. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 12.12.2022 року клопотання позивача було задоволене. У справі була призначена судово-біологічна генетична (молекулярно-генетична) експертиза, на вирішення якої поставлені питання: 1) Чи являється [PERSON] біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , народженого матір`ю [PERSON] ? 2) Чи являється [PERSON] біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , народженого матір`ю [PERSON] ? 3) Чи являється [PERSON] біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , народженого матір`ю [PERSON] ? 26.04.2023 року судом були отримані висновки експертизи. За заявою позивача справа неодноразово відкладалася. 12.09.2023 року представник відповідачки заявив клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки позивач двічі підряд не з`явився до суду у підготовче судове засідання. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 12.09.2023 року клопотання адвоката Ціпана О. було залишене без задоволення. Суд констатував, що ЦПК України чітко розмежовує підготовче провадження з проведенням підготовчого засідання, його особливості, строки проведення (глава 3 розділу III «Позовне провадження») та розгляд справи по суті з проведенням судового засідання (глава 6 вказаного розділу). Стаття 223 ЦПК України стосується розгляду справи по суті, у зв`язку із чим регулятивний вплив цієї статті не поширюється на випадок повторної неявки позивача в підготовче засідання. Зазначена позиція зазначена у постанові \~Верховного Суду від 1 вересня 2021 року у справі № 757/54510/17 (провадження № 61-2858св21). Тому підготовче провадження у справі було закрито та справа була призначена до розгляду по суті на 10.10.20232 року. Суд вважає, що справу можливо розглянути без участі представників третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, оскільки їх неявка не буде впливати на захист прав та законних інтересів дітей. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив суду про обставини, що описані вище. Додав, що він би й не звертався до суду, якби відповідачка неодноразово не наголошувала б на тому, що позивач не є біологічним батьком дітей. Окрім того позивач ще до звернення до суду пропонував провести експертизу, проти чого відповідачка заперечила. Тому він звернувся до суду за захистом своїх прав. Позивач заявив клопотання про виклик до суду експерта для дачі пояснень щодо проведеної експертизи, оскільки він вважає, що експерт застосував неправильну методику проведення експертизи, а тому висновки експертизи не можна брати до уваги. Порядок проведення експертизи визначений постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2007 року, і цей порядок був порушений експертом. Також зауважує, що експерт не надав ствердну відповідь про те, що позивач є біологічним батьком дітей. До того ж експерт користувався методикою проведення експертизи від 1971 року, застосування якої у сучасних реаліях викликає подив. Зважаючи, що згадана позивачем постанова Кабінету Міністрів України від 04.06.2007 року визначає перелік платних послуг, що надаються відповідними підрозділами МВС України, і не стосується визначення методики проведення експертиз; а інші доводи, які б заслуговували на увагу щодо ймовірних порушень експертом методики проведення експертизи і у зв`язку з чим слід було б допитати експерта позивачем не було наведено, то у задоволенні клопотання було відмовлено. Представник відповідачки позов не визнав. Пояснив суду, що позов є надуманим. Доводи позивача нічим не підтверджуються. До того ж позивач відвідує дітей, надає їм матеріальну підтримку, дарує подарунки. Таким чином ставлення позивача до дітей протирічить його правовій позиції у справі. Дійсно, відповідачка під час сварки могла сказати позивачеві про те, що позиває не є батьком їх дітей, але це лише слова, що були сказані у пориві емоцій, не були обдумані, а тому їх не можна розцінювати як беззаперечне твердження. Тому у задоволенні позову просить відмовити. Також була зроблена заява щодо того, що відповідачкою буде подана заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, які понесла відповідачка у зв`язку із розглядом справи. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, позивач та відповідачка зареєстрували шлюб 02.10.2015 року. Позивач та відповідачка зазначені батьками дітей у свідоцтвах про народження дітей синів [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ). Відповідачка зазначає про те, що і вона, і позивач є біологічними батьками дітей. Позивач заперечує ту обставину, що він є біологічним батьком дітей. Верховний Суд у справі № 676/1200/20 від 06.04.2021 року зауважив на тому, що справи про батьківство повинні розглядатись з урахуванням презумпції того, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя (ст. 122 СК України). СК України встановлено, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Відповідно частини\~1\~статті 136\~СК України\~особа,\~яка записана\~батьком дитини\~відповідно до\~статей 122,\~124,\~126 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Зазначеним правом позивач скористався, коли звернувся з відповідним позовом до суду. ВС у справі № 676/1200/20 (постанова від 06.04.2021 року) також наголосив на тому, що для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Зокрема, ЄСПЛ притримується позиції, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства». За клопотання\~позивача судом\~була призначена\~та у\~послідуючому проведена\~судово-біологічна\~(судово-генетична)\~експертиза. Згідно висновку експерта № 103-21-2023 від 07.04.2023 року, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] складає величину не менше ніж 99,99%. Таким чином біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] доведено. Покликання позивача на ту обставину, що зазначений висновок експерта є неналежним та недопустимим доказом з огляду на порушення методики проведення експертизи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Експертиза була проведена у відповідності до методики МОЗ України (див. «Дослідна частина, 1. Виділення ДНК»). Покликання позивача на те, що експерт мав би використати методику, що визначена у постанові Кабінету Міністрів України від 04.06.2007 року не заслуговують на увагу, оскільки зазначений нормативний документ визначає перелік платних послуг, що надаються відповідними підрозділами МВС України, і не стосується визначення методики проведення експертиз. Покликання позивача на ту обставину, що експерт у розділі «Результати дослідження» зазначає: «…виявлені алельні пари у дітей могли бути утворені шляхом успадкування алелей з генотипів [PERSON] та [PERSON] », позивач наголошує на слові «могли», і тому експерт не надав ствердну відповідь про те, що такі алельні пари «утворені» з генотипів [PERSON] та [PERSON] , а отже це свідчить про те, що позивач не є біологічним батьком дітей, також не заслуговують на увагу. Експерт зазначає, що вірогідність випадкового збігу алельних характеристик складає величину 5,01/10-18, тобто індивідум з таким генотипом може зустрічатися в середньому в п`яти випадках на 10\~000\~000\~000\~000\~000\~000 випадково вибраних індивідумів. На даний час кількість населення Землі не становить величину 10\~000\~000\~000\~000\~000\~000 індивідумів, що робить неспроможним твердження позивача про наявну у даному випадку вірогідність випадкового збігу алельних характеристик, що слугувало б підставою зробити висновок про недоведеність батьківства та підставою для задоволення позову. Так, у розділі «Підсумки» експерт зазначає про те, що «вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] складає величину не менше ніж 99,99%. Таким чином біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] доведено». Таким чином висновок експерта викладено зрозумілою мовою, висновок експерта є обґрунтованим, не містить протиріч, у підсумку експерт надає відповідь на поставлені питання. За положеннями частини 2 статті 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Отже, позивачеві слід було б довести, що між ним та дітьми відсутнє кровне споріднення. Проте зазначена обставина не була доведена під час розгляду справи. До того ж позивач не заперечував, що він відвідує дітей, надає їм матеріальну підтримку, робить подарунки, спілкується з дітьми. Очевидно, що поведінка чоловіка, який не вважає себе батьком дітей, мала б бути протилежною до нинішньої. За наведеного позов не підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed