Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

10 серпня 2023 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 02 березня 2018 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Зазначало, що своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на web-сайті банку, складає між ним та банком договір й надав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку. Відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконував, внаслідок чого станом на 10 березня 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 33437 гривень 64 копійки, з яких: 27350 гривень 42 копійки заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6087 гривень 22 копійки заборгованість за простроченими відсотками.. Ураховуючи викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму кредитної заборгованості, а також понесені банком судові витрати у сумі 2684 гривні. Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, але в судове засідання не з`явились; представник позивача надіслав до суду клопотання, в якому просить справу розглядати без його участі та позовні вимоги підтримує в повному обсязі; відповідач надіслав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 02 березня 2018 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. З копії нової редакції статуту Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 05 червня 2019 року №594 (а.с.70-71), вбачається, що згідно наказу Мінфіну від 21 травня 2018 року №519 та рішення Єдиного акціонера Банку було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк». У розрахунку заборгованості за договором (а.с. 5-11) позивач зазначив, що заборгованість відповідача станом на 10 березня 2023 року становить 33437 гривень 64 копійки, в тому числі: 27350 гривень 42 копійки заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6087 гривень 22 копійки заборгованість за простроченими відсотками. Перевіряючи законність та обґрунтованість вимог позивача, суд зважає на наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження зазначеного розміру заборгованості позивачем було надано суду виписку по картковому рахунку відповідача (а.с. 79-125). Ухвалюючи рішення, суд зважає на висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), відповідно до яких, серед іншого, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що визнання відповідачем пред`явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, позовні вимоги слід задовольнити. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2684 гривні, а тому, в порядку статті 141 ЦПК України, вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved