Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

Короткий виклад обставин справи: [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Андрейчук Олександр Михайлович, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, в якому просить виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т. М. від 20.12.2021 №18025 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» суму коштів в розмірі 8494,64 грн. на підставі кредитного договору №SAMDN55000024513212 від 17.08.2012 р. визнати таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.04.2021 року Солонець Тамарою Миколаївною, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, вчинено виконавчий напис від 20.12.2021р. на підставі договору факторингу від 26.10.2021 р., за яким відступлено право вимоги за кредитним договором №SAMDN55000024513212 від 17.08.2012р., укладеного між АТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] , зареєстровано в реєстрі за №1802. Приватний нотаріус Солонець Т. М. пропонує задовольнити вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АТИВАМИ» та стягнути з [PERSON] за період з 25.10.2021 року по 20.12.2021 року включно суму у розмірі: -2663,55 (дві тисячі шістсот шістдесят три) гривні 55 копійок - заборгованість за тілом кредиту; -5781,09 (п?ять тисяч сімсот вісімдесять одна) гривня 09 копійок - заборгованість за нарахованими та не сплаченими відсотками; -50,00 (п?ятдесят) гривень 00 копійок - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 8494,64 (вісім тисяч чотириста дев?яносто чотири) гривні 64 копійки. Позивачем отримано направлену 26.01.2022р. приватним виконавцем Роман Владиславом Яношевичем, постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №68371093 від 26.01.2022р., за умовами якої Позивач повинен здійснити погашення заборгованості в розмірі 8494,64 грн. Позивач вважає, що даний виконавчий напис не підлягає до виконання, оскільки жодного кредитного договору з відповідачем не підписував та не укладав, а також станом на момент здійснення виконавчого напису відповідачем не підтверджено безспірність суми заборгованості, а приватним нотаріусом Солонець Т. М. вчинено виконавчий напис з порушеннями норм чинного законодавства. Процесуальні дії по справі, заяви сторін: Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.09.2023 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 27.09.2023 року на адресу суду від директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» - Велікданова С.К. поступило письмове клопотання про врегулювання спору за участі судді. Також, 27.09.2023 року на адресу суду від директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» - Велікданова С.К. поступила заява про визнання позовних вимог, за якою відповідач просить суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в частинні визнання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною зареєстрованого за №18025 від 20 грудня 2021 р. таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 537 грн. та у разі подання заяви про забезпечення позову в розмірі 268,4 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.10.2023 року у задоволенні клопотання про врегулювання спору за участі судді відмовлено та відкладено судове засідання. У судове засідання 26.10.2023 позивач та його представник - адвокат Андрейчук О.М. не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. При цьому, 13.10.2023 представник позивача адвокат Андрейчук О.М. подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити повністю та розгляд справи здійснити без участі позивача. Крім того, подав заяву, в якій зазначив, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення судупозивач зобов`язується надати суду докази про розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія Управління Активами» в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в тому числі шляхом направлення повісток. У клопотанні від 18.09.2023, серед іншого, зазначили, що судові засідання просять слухати за відсутності представника відповідача, що суд вважає за можливе. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомленасвоєчасно та належним чином, в тому числі шляхом направлення повісток, відзиву та пояснень не подала. Враховуючи вищевказане, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників, що відповідає вимогам ч.3 ст. 211 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 20.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною вчинено виконавчий напис № 18025, яким пропонує стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами», якому АТ КБ "ПриватБанк", на підставі Договору факторингу №РВ-2021-26/10 від 26 жовтня 2021 року відступлено право вимоги за Кредитним договором №№SAMDN55000024513212 від 17.08.2012року, укладеного між Акціонерним товариством комерційний банком "ПриватБанк". Пропонує задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" стягнути з [PERSON] за період з 25.10.2021 року по 20.12.2021 року включно суму у розмірі: 2663,55 (дві тисячі шістсот шістдесят три) гривні 55 копійок - заборгованість за тілом кредиту; 5781,09 (п`ять тисяч сімсот вісімдесят одна) гривня 09 копійок - заборгованість за нарахованими та не сплаченими відсотками; 50,00 (п`ятдесят) гривень 00 копійок - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 8494,64 (вісім тисяч чотириста дев`яносто чотири) гривні 64 копійки. Крім того, 26.01.2022 року приватним виконавцем Роман Владиславом Яношевичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №68371093, за виконавчим написом №18025 виданого 20.12.2021 виданого Солонець Т.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами" заборгованість в розмірі 8494,64 грн. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст.12 ЦПК України та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд прийшов до наступних висновків. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів Згідно із ч.1 ст.2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" (надалі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі «Порядок»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі «Перелік»). Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто, на час вчинення спірного виконавчого напису, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Незважаючи на те, що судовим рішення були скасовані зміни до Переліку в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, виконавчий напис був вчинений на кредитному договорі № 490158050 від 21.07.2009, який нотаріально не посвідчений та не забезпечений іпотекою. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 20 січня 2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Щодо доводів\~позивача стосовно\~того,\~що оскаржуваний\~виконавчий напис\~вчинено нотаріусом\~без дотримання\~вимог Закону\~щодо наявності\~безспірної заборгованості\~та з пропуском строків звернення, то суд зазначає наступне. Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 20.01.2020 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19) та Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду справа № 569/8884/17 (провадження № 61-48189св18) у постанові від 14.08.2019. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Крім того, судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. З огляду на вищевказане, на думку суду, приватний нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Статтею 12\~ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Виходячи з викладеного, беручи до уваги, що відповідачем було визнано позовні вимоги, а також заперечення позивача щодо наявності безспірної заборгованості перед ТзОВ «Фінансова компанія Управління Активами», суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням норм чинного законодавства, тому підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, при зверненні до суду з даним позовом. При цьому, відповідно до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved