Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] про захист прав споживача, розірвання договору підряду на виготовлення дивану та стягнення коштів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 29.05.2021 року між ним та відповідачем було укладено договір підряду № 01/31/05, за умовами якого відповідач зобов`язалась виготовити за його замовленням диван, вартість виготовлення речі становила 35 800,00 грн., строк виконання робіт - до 6 тижнів (42 дні), тобто не пізніше 10.07.2021 року. Також, умовами договору була встановлена попередня оплата за виготовлення дивану в розмірі 25 000,00 грн., решта суми в розмірі 10 800,00 грн. мала бути оплачена ним при отриманні речі. Як зазначає позивач, на виконання своїх зобов`язань ним 31.05.2021 року було передано відповідачу готівкові кошти в розмірі 26 000,00 грн., що підтверджується товарним чеком № 31/02. Однак, відповідач у встановлений в договорі строк до 10.07.2021 року річ (диван) не виготовила та йому не передала, а також не повернула суму попередньої оплати за договором. В подальшому за результатами перемовин з третьою особою відповідач повернула частину коштів в сумі 1000,00 грн. двома платежами по 500,00 грн. 11.07.2022 року та 14.10.2022 року, інша частина коштів не повернута. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги, розірвати договір, укладений між ним та відповідачем та стягнути з відповідача на його користь суму попередньої оплати за договором в розмірі 25 000,00 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 26.06.2023 року справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст. 274 ЦПК України, з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явився, надавши заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, проти постановлення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач та третя особа, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача в заочному порядку, проти чого не заперечував позивач у своїй заяві. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 29.05.2021 року між позивачем та відповідачем ФОП [PERSON] було укладено договір у вигляді замовлення № 01/31/05, відповідно до якого відповідачем прийнято замовлення на індивідуальне виробництво дивану, загальною вартістю 35 800,00 грн. за умови передплати в розмірі 25 000,00 грн., доплати на момент виконання замовлення в розмірі 10 800,00 грн., зі строком виконання протягом 4-6 тижнів. Відповідно до товарного чеку № 31/02 від 31.05.2021 року, позивачем було сплачено відповідачу 26 000,00 грн. Таким чином, судом встановлено, що позивач виконав умови договору про здійснення передоплати, однак відповідачем умови договору не виконано та товар у визначений у договорі строк не виготовлено та не поставлено. З матеріалів справи також вбачається, що відповідачем повернуто позивачу грошові кошти в розмірі 1000,00 грн. шляхом грошових переказів по 500,00 грн. 11.07.2022 року та 14.10.2022 року. Відповідно до ст.13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.Відповідно до ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Відповідно до ч. 2 ст. 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1 та 2 ст.627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (ч.2 ст.653 ЦК України). Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту. Відповідно до п.22 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Частиною 1 ст.5 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Статтею 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Згідно з п.п.1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року №5 (із змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року №15) «Про практику розгляду цивільних прав за позовами про захист прав споживачів», ЗУ «Про захист прав споживачів» захищає права споживача, яким є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує товари для власних побутових потреб. Крім того, вказаний Закон регулює відносини, що виникають між споживачем та підприємством чи громадянином - підприємцем, які продають товари, зокрема відносини, що виникають із договорів купівлі-продажу. У постанові від 23 липня 2014 року, винесеній по справі № 910/24568/13, Вищий господарський суд України зазначає, що згідно положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто, у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що договір № 01/31/05, укладений між позивачем та відповідачем, необхідно розірвати на підставі ст.651 ЦК України, у зв`язку із чим кошти, сплачені за цим договором позивачем у передоплати в сумі 25 000,00 грн., підлягають поверненню останньому. З урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу немайнового характеру (розірвання договору) та майнового характеру (стягнення коштів) в загальному розмірі 2 147,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved