Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

У серпні 2023 року позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що у 2018 році між ним та відповідачкою укладено шлюб, який зареєстрований відповідним компетентним органом та зроблено актовий запис . Під час спільного подружнього життя у сторіннародився син [PERSON] , [INFO] . На теперішній час фактичні шлюбні відносини між ними припинені, між ними втрачено почуття любові і поваги один до одного. Позивач зазначає, що збереження їхньої родини неможливе, просив шлюб між ними розірвати. Ухвалою суду від 29.08.2023 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та витребувано за заявою позивача відповідні документи. Позивач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи.\~ Відповідач в судове засідання не з`явилася, подавши суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила суд слухати справу у її відсутності. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09.06.2018 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №691. Дана обставина стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи, під час спільно подружнього життя у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , батьками якого є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. ч. 1 , 3 та 4ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Частиною 2ст. 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З матеріалів справи слідує, що сторони не підтримують подружніх відносин, мають різні погляди на шлюб та сім`ю, кожен із них живе своїм життям, майнового спору а також спору щодо місця проживання їх дітей у них немає. Їх шлюб існує лише формально, надання судом строку для примирення позивачка не бажає, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереженнявідсутні. Вирішуючи питання судових витрат, які у цій справі складаються із судового збору та витрат на правову допомогу, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, у позовній заяві позивач не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, витрати по сплаті судового збору суд залишає за позивачкою.

Outcome: approved