Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

До суду звернулося ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та просило суд стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 29711,31 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2684 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 04.09.2020р. між ПрАТ «УНІКА» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу Hyundai д/н [NUMBER] . 07.12.2020р. в м. Одеса сталося ДТП за участю т/з SsangYong д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Hyundai д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено т/з Hyundai д/н [NUMBER] , що був застрахований ПрАТ «УНІКА» за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 016257/4605/0000050. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 04.03.2021р., залишеної в силі постановою Одеського апеляційного суду від 09.04.2021р., дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП було завдано майнової шкоди власнику автомобіля Hyundai д/н [NUMBER] . На підставі заяви потерпілої особи, Договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог ЗУ «Про страхування», ПрАТ «СК «УНІКА» складено страховий акт № 00390115 та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 108\~793,27 грн. рахунок страхового відшкодування: 110449,33 грн. (вартість відновлювального ремонту) 1656,06 грн. (франшиза). На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу SsangYong д/н [NUMBER] була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ТДВ «СК «КРЕДО» згідно полісу № ЕР/173678313. Ліміт відповідальності згідно полісу, становить 130\~000 грн., франшиза 2\~500 грн. За заявою ПрАТ «СК «УНІКА», ТДВ «СК «КРЕДО» було відшкодовано 79081,96 грн., що дорівнює вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Hyundai д/н [NUMBER] , за вирахуванням франшизи. За таких обставин сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову становить 29\~711,31 грн. Відповідні обставини слугували підставами для звернення до суду з відповідним позовом. Представник позивача в призначене судове засідання не з`явився, однак надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у призначене судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у письмовому відзиві. У відзиві зокрема зазначав, що зі змісту рахунку № СЧ-66574 від 08.12.2020р., виданого ТОВ «Адіс-авто» вбачається, що фактичні витрати за ремонтом т/з Hyundai д/н [NUMBER] складають 92041,11 грн. При цьому зазначений рахунок не має підтвердження, що ТОВ «Адіс-авто» є платником ПДВ. Відповідно до платіжного доручення № 191266 від 28.12.2020р. позивач перерахував на користь ТОВ «Адіс-авто» суму страхового відшкодування у розмірі 108\~793,27 грн. без ПДВ. Тобто позивач здійснюючи оплату відновлювального ремонту на користь особи не платника ПДВ, просто здійснив помилково оплату більшої суми, ніж мав необхідність. Позивач фактично мав сплатити страхове відшкодування у розмірі 92\~041,11 грн. Крім того відповідач вважає, що він є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки виходячи з норм закону саме орган виконавчої влади несе цивільно-правову відповідальність за події, які сталися через бездіяльність цього органу, Київської районної адміністрації ОМР мало обов`язок здійснити дії, націлені на попередження виникнення аварійних ситуацій на аварійних відрізках дороги, зокрема, у разі виникнення ожеледиці, яка була в день дорожньо-транспортної пригоди. Дільниця дороги, де відбулося ДТП, було покрито великим шаром льоду, що унеможливлювало здійснення гальмування транспортного засобу, через зчеплення коліс з дорогою, а тому цивільно-правова відповідальність водія має бути виключена, через обставину непереборної сили. Постанова Одеського апеляційного суду підтверджує наявність поганого стану дорожнього покриття, а саме ожеледиця, яка мала ознак обробки відповідно до норм законодавства місцевим органом самоврядування. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.09.2020 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 016257/4605/0000050, предметом якого є страхування автомобіля марки Hyundai д/н [NUMBER] . (а.с. 11-12). 07.12.2020 року о 13.00 год., в м. Одесі по вул. Академіка Вавілова, 2А, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «SsangYong» д/н [NUMBER] був неуважним, не зреагував на дорожню обстановку та не дотримавшись безпечної дистанції здійснив зіткнення з транспортним засобом «Hyundai Sonata» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку. В результаті вищенаведеного автомобіль «Hyundai Sonata» д/н [NUMBER] за інерцією здійснив зіткнення з транспортним засобом «Suzuki Grand Vitara» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди всі три транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, медична допомога нікому не знадобилась. Всі транспортні засоби рухались по вул. Академіка Вільямса в бік вул. Академіка Вавілова. Постановою Київського районного суду міста Одеси від 04.03.2021 року у справі № 947/235/21, водія [PERSON] ,\~визнано винним\~у вчиненні\~адміністративного правопорушення,\~передбаченого ст.\~124\~КУпАП. Постановою Одеського апеляційного суду від 09.04.2021р. апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Постанову Київського районного суду м. Одеси від 04.03.2021 року про накладення стягнення на\~ [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП,\~залишено без змін. При цьому у відповідній постанові зазначено наступне: «Апеляційний суд, вважає такими, що відповідають дійсності доводи апелянта про те, що на дорозі була ожеледиця, оскільки зазначене підтверджується матеріалами справи, зокрема, схемою ДТП (а.с.2), відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції та відеозаписом з відеорегістратора з автомобіля «Hyundai Sonata» (а.с. 30, 38), однак зазначає, що зазначена обставина, як ожеледиця не свідчить про відсутність вини [PERSON] ». (а.с. 40-43) Вищезазначена постанова набрала законної сили 09.04.2021р. Відповідно до ст. 82\~ ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді\~іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки Hyundai д/н [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] (а.с. 10). 08.12.2020 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» з заявою про подію, що має ознаки страхового випадку. (а.с.9) Відповідно до Звіту № 9716 від 21.12.2020р. про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту КТЗ автомобіля Hyundai\~д/н\~ [NUMBER] ,\~визначена за\~витратним підходом\~та становить 115447,17 грн. (а.с. 14-27). Згідно з рахунком № СЧ-66574 від 08.12.2020р. ТОВ «АДІС-АВТО» вартість відновлювального ремонту та запчастин автомобіля марки Hyundai д/н [NUMBER] складає 110449,33 грн. (а.с. 13) На підставі страхового акту № 00390115 від 27.12.2020 року ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» прийнято рішення про визнання цієї події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за договором в розмірі 108793,27 грн. шляхом безготівкового перерахування на рахунок ТОВ «АДІС-АВТО», що підтверджується платіжним дорученням № 191266 від 28.12.2020 року. (а.с. 6,7) На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ «СК «КРЕДО» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР № 173678313. (а.с. 44) ТДВ «СК «КРЕДО» було компенсовано ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» суму страхового відшкодування у розмірі 79081,96 грн. на підставі платіжного доручення № 5038 від 13.04.2021 року. (а.с. 45) Отже, сума збитків, які не відшкодовані становить 29711,31 грн., виходячи з розрахунку (108793,27 грн. (сума страхового відшкодування ПрАТ «СК «Уніка») 79081,96 грн. (сума страхового відшкодування ТДВ «СК «КРЕДО») = 29711,31 грн.), яка підлягає відшкодуванню відповідачем, як винуватцем дорожньо-транспортної пригоди 29\~711,31 грн. Відповідно до\~ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 3\~ст. 30 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до\~ст. 980 ЦК України\~\~предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~та\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст.\~ст. 76-81 ЦПК України\~на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову. За змістом\~статті 979 ЦК України\~і\~статті 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату в строк, встановлений договором. Отже, страховик належним чином виконав свої зобов`язання перед позивачем, виплатив йому суму страхового відшкодування у порядку та у спосіб, визначені\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідно до\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків, за якими страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування при настанні цивільно-правової відповідальності страхувальника та/або особи, відповідальність якої застрахована, такий страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяв на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У частині першій\~статті 1166 ЦК України\~визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі\~статтею 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга\~статті 1187 ЦК України). Суд вважає, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку. Вказаний висновок суду першої інстанції відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від17 жовтня 2019 року у справі № 489/1356/16-ц і від 04 березня 2020 року у справі № 331/6395/18. Твердження відповідача не знайшли свого документального підтвердження. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «Уніка». З огляду на викладене, суд вважає, що оскільки позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій особі, страхової виплати за полісом обов`язкового страхування недостатньо для відшкодування шкоди, тому позивач має право на відшкодування понесених збитків з винної у дорожньо-транспортній пригоді особи. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 29711,31 грн. (108,793,27 79081,96 = 29711,31), що є різницею між виплаченою сумою страхового відшкодування та виплаченою сумою страхового відшкодування ТДВ «СК «КРЕДО» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. З урахуванням задоволення позову та на підставі\~статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає судовий збір в сумі 2684 грн.

Outcome: approved