Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

30 серпня 2023 року адвокат Глушкова О.І., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06 жовтня 2023 року просить визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , загальною площею 80,7 кв. м, житловою площею 49,8 кв. м., до складу якого входить: житловий будинок - «А», прибудова нежитлова - «а», погріб - «а/п», ганок - «а1», літня кухня «Б», гараж - «Б/п», погріб - «Б/п», вхід в погріб - «б», веранда - «б1», сарай - «В», огорожа - «1-3». В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] в с. Тернівка Крижопільського (на даний час Тульчинського) району Вінницької області помер [PERSON] , з яким позивачка постійно спільно проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1983 року по день його смерті. Дана обставина встановлена рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 20 травня 2011 року (справа № 2-362/11), яке набрало законної сили 30 травня 2011 року. Вказаним рішенням суду визнано за позивачкою як спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,29 га, з кадастровим номером 0521986400020020082, розташовану на території Тернівської сільської ради Крижопільського району. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшов також житловий будинок з господарськими будівлями (загальною площею 80,7 кв. м, житловою площею 49,8 кв. м, вартістю згідно з оцінкою 109 706,00 грн.), який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з технічним паспортом житловий будинок було побудовано у 1986 році та відповідно до будівельного паспорта від 1987 року забудовником земельної ділянки був [PERSON] . Рішенням виконкому Крижопільської районної Ради народних депутатів № 37 від 12 лютого 1987 року [PERSON] надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] . За життя [PERSON] не отримав правовстановлюючий документ на спірне будинковолодіння та не зареєстрував право власності на нього. Разом з тим, згідно із записами погосподарської книги житловий будинок [ADDRESS] відноситься до суспільної групи «колгоспний двір» і станом на 15 квітня 1991 року (до набрання чинності Законом України «Про власність») головою цього колгоспного двору був [PERSON] , членами колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] не звертався за витребуванням своєї частки з майна колишнього колгоспного двору та не претендує на нього. У зв`язку з тим, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] за спадкодавцем не зареєстровано, правовстановлюючі документи відсутні, позивачка не може оформити спадкові права на вищезазначене майно. Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 07 вересня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та вирішено питання про витребування доказів. Протокольною ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 28 вересня 2023 року підготовче засідання було відкладено за клопотанням представника позивачки для уточнення позовних вимог. Протокольною ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2023 року підготовче засідання було відкладено за клопотанням представника позивачки для подання додаткових доказів. В підготовче засідання 16 жовтня 2023 року сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивачки - адвокат Глушкова О.І. подала до суду заяву, у якій просить розглянути справу без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. 27 вересня 2023 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] , у якій він просить розглянути справу у його відсутності, при цьому вказав, що позов визнає, на спірний житловий будинок не претендує. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі й таке визнання не суперечить закону та не порушує права та свободи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню у підготовчому засіданні на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] в с. Тернівка Крижопільського району Вінницької області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06 жовтня 2010 року. Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 20 травня 2011 року, яке набрало законної сили 30 травня 2011 року, по справі № 2-362/11, було задоволено позов [PERSON] до виконкому Тернівської сільської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Так, вказаним рішенням встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] , який помер [INFO] , з 1983 року по день його смерті за адресою: [ADDRESS] , а також визнано за [PERSON] як спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Тернівської сільської ради, площею 2,29 га, кадастровий номер 0521986400020020082, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН № б/н від 09.02.2001 року. Отже, [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Судом також встановлено, що рішенням виконкому Крижопільської районної Ради народних депутатів № 37 від 12 лютого 1987 року [PERSON] було надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] . Як вбачається з довідки-виписки із погосподарської книги, виданої спеціалістом І категорії Тернівського старостинського округу Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 10.10.2023 року № 643, згідно записів погосподарської книги № 1 за 1991-1995 роки житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відноситься до суспільної групи колгоспників. Голова домогосподарства - [PERSON] , члени домогосподарства: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до положень ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; - розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; - згідно зі ст. 4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування. В матеріалах справи наявна копія технічного паспорта, виготовленого на замовлення сторін 19 квітня 2023 року КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» за результатами технічної інвентаризації будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , в якому зазначено, що будівництво житлового будинку «А» (загальна площа 80,7 кв. м, житлова площа 49,8 кв. м.), прибудови нежитлової «а», погребу «а/п», ганку «а1» здійснено у 1986 році, літньої кухні «Б», гаражу «Б/п», погребу «Б/п», входу в погріб «б», веранди «б1» - у 1987 році, сараю «В» - у 1989 році. Відповідно до усталеної судової практики у справах про спадкування за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. повідомила позивачку [PERSON] про відсутність можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно (довідка від 28.09.2023 № 141/01-16). В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Враховуючи досліджені докази, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , права власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] .

Outcome: approved