Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

До Вишгородського\~районного суду\~надійшла позовна\~заява Керівника\~Вишгородської окружної\~прокуратури в\~інтересах держави\~в особі\~Димерської селищної\~ради до\~ [PERSON] ,\~третя особа\~на стороні\~відповідача [PERSON] \~ про\~витребування земельної\~ділянки із\~чужого незаконного\~володіння в\~якій просив:\~скасувати рішення\~про державну\~реєстрацію прав\~та їх\~обтяжень №56327224\~від 27.01.2021\~року з\~одночасним припиненням\~права приватної\~власності [PERSON] \~на земельну\~ділянку площею\~0,1542\~га з\~кадастровим номером\~3221889000:21:087:6066;\~витребувати на\~користь держави\~в особі\~Димерської селищної\~ради з\~незаконного володіння\~ [PERSON] земельну\~ділянку з\~кадастровим номером\~3221889000:21:087:6066\~для будівництва\~і обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~і споруд,\~а також\~стягнути судовий\~збір. Свої вимоги мотивував тим, що підставі рішення державного реєстратора Пірнівської сільської ради Одрихівського О.Т. № 50797645 від 24.01.2020 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3221889000:21:087:6066 площею 0,1542 га. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою для державної реєстрації права власності є рішення Ясногородської сільської ради від 16.08.2019 № 304-28-VІІ. В подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 27.01.2021 року вказану земельну ділянку [PERSON] відчужив на користь [PERSON] . В електронній реєстраційній справі об`єкта нерухомого майна № 2014714332218 наявна сканована копія рішення Ясногородської сільської ради від 16.08.2019 року №304-28-VІІ з додатком відповідно до якого [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 3221889000:21:087:6066. Зазначив, що земельна ділянка з кадастровим номером 3221889000:21:087:6066 вибула з комунальної власності Ясногородської сільської ради незаконно за відсутності на те законних підстав, коли заява щодо затвердження проекту із землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та безпосередньо проект до Ясногородської сільської ради від [PERSON] не надходили, питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] не розглядалось та не виносилось на голосування, а рішення сесії Ясногородської сільської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] не приймалось. На даний час спірна земельна ділянка у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрована за [PERSON] , у зв`язку з чим Димерська селищна рада позбавлена можливості користуватись і розпоряджатись спірними земельними ділянками комунальної власності. Проте, вимоги ч. 3 ст. 388 ЦК України свідчить про можливість застосування віндикації для захисту порушених інтересів Димерської селищної ради, яка є правонаступником Ясногородської сільської ради, посилаючись на встановлення обставин викладених у позові в ході досудового розслідування кримінального провадження №420201112000000230 за ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 364 КК України. Ухвалою судді від 29 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18 серпня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 09\~жовтня 2023\~року ухвалою\~суду накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1542 га з кадастровим номером 3221889000:21:087:6066, яка зареєстрована за [PERSON] , розташована в с. Ясногородка, Вишгородського району Київської області, та заборонити державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цієї земельної ділянки, в тому числі реєстрації (перереєстрації), пов`язані з відчуження, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власників. Прокурор у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримував та просив про їх задоволення із викладених у позові підстав. Представник Димерської селищної ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду від Голови Димерської селищної ради Підкурганного В. надійшло клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без участі представників Димерської селищної ради. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом розміщення оголошення на сайті суду, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, своїм правом на подання відзиву не скористався, а тому суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, клопотань та заяв до суду не надходило. Суд,\~заслухавши пояснення\~прокурора,\~дослідивши письмові\~матеріали справи,\~всебічно і\~повно з`ясувавши\~всі фактичні\~обставини,\~на яких\~ґрунтуються позовні\~вимоги,\~об`єктивно\~оцінивши докази,\~які мають\~юридичне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення спору\~по суті,\~суд дійшов\~наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України). Згідно із ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст.56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. ЄСПЛ звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, §35). Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №259858620 від 03.06.2021 року, 21 січня 2020 року державним реєстратором Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області на підставі рішення органу місцевого самоврядування Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, серія та номер: 304-28-VII, виданий 16.08.2019 року, видавник: Ясногородська сільська рада Вишгородського району Київської області; відомості з ДЗК, серія та номер: 16908972, виданий 21.01.2020 року, видавник: Державний земельний кадастр прийнято рішення індексний номер 50797645 від 24 січня 2020 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1542 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3221889000:21:087:6066, що знаходиться за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н., с. Ясногородка, урочище «Куба» за [PERSON] . В подальшому, 27 січня 2021 року право власності на земельну ділянку площею 0,1542 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3221889000:21:087:6066, що знаходиться за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н., с. Ясногородка, урочище «Куба» згідно рішення приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Мазура Р.Л., про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 56327224 від 27.01.2021 року зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27 січня 2021 року зареєстрованого в реєстрі за №45. В матеріалах справи міститься підписана сільським головою [PERSON] та скріплена гербовою печаткою копія рішення Ясногородської сільської ради від 16.08.2019 № 304-28-VІІ яким затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані в с. Ясногородка Вишгородського району Київської області, вилучено земельні ділянки із земель запасу Ясногородської сільської ради та передано безоплатно у приватну власність громадянам (згідно додатку). Як вбачається з копії додатку до рішення Ясногородської сільської ради від 16.08.2019 № 304-28-VІІ [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с. Ясногородка Вишгородського району Київської області площею 0,1542 га з кадастровим номером 3221889000:21:087:6066. Згідно листа Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області №183/02-21 від 24 квітня 2020 року до сільської ради заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та безпосередньо проекти землеустрою від [PERSON] не надходило. Відповідно до протоколу постійної комісії з питань земельних відносин, благоустрою, екології та регуляторної політики б/н від 14.08.2019 року, протоколу 28 сесії VII скликання від 16.08.2019 року, протоколу відкритого поіменного голосування 28 сесії VII скликання від 16.08.2019 року питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [PERSON] не розглядалося та не виносилося на голосування. Тому, сесією сільської ради рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд [PERSON] не приймалося. 15 січня 2020 року [PERSON] залишено папку з матеріалами 28 сесії VII скликання, яка відбулася 16 серпня 2019 року. Під час ознайомлення та перегляду залишених матеріалів з`ясовано, що [PERSON] не підписано наступні документи: - протокол двадцять восьмої сесії сільської ради сьомого скликання від 16.08.2019 року; - прийняте сесією сільської ради рішення з додатком №304-28-VII від 16.08.2019 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд»; - прийняте сесією сільської ради рішення №306-28-VII від 16.08.2019 року «Про висловлення недовіри Ясногородському сільському голові [PERSON] »; - прийняте сесією сільської ради рішення №307-28-VII від 16.08.2019 року «Про покладання обов`язків Ясногородського сільського голови на секретаря сільської ради»; - перелік рішень прийнятих двадцять восьмою сесією сьомого скликання від 16.08.2019 року. Розпоряджень щодо ветування вище перелічених рішень не надано та не доведено до відома. Тому, сільська рада зверталася до [PERSON] , щоб письмово надав інформацію щодо підстав не підписання ним перелічених вище документів в найкоротший термін на адресу сільської ради. Станом на 15.04.2020 року пояснень до сільської ради [PERSON] так і не надав. Як вбачається з доданої до листа Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області №183/02-21 від 24 квітня 2020 року копії протоколу постійної комісії з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, екології та проблем Чорнобильської катастрофи, депутатської етики діяльності, контролю за виконанням рішень сільської ради, законності та правопорядку від 14.08.2019 року, на вказаному засіданні вирішувалося питання про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в урочищі «Куба» в с. Ясногородка Вишгородського району, Київської області [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, вказаний протокол засідання постійної комісії підписаний лише одним членом комісії, який наслідків голосування за результати розгляду питань порядку денного не містить. 05 травня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за фактом складання Ясногородським сільським головою завідомо неправдивого офіційного документу - рішення 28 сесії 7 скликання Ясногородської сільської ради та зловживання ним своїм службовим становищем з метою одержання третіми особами неправомірної вигоди у вигляді земельних ділянок, який видав громадянам рішення сільської ради, яке в дійсності не приймалось, у результаті чого з комунальної власності вибуло дві земельні ділянки. Відповідно до частин першої, другої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Згідно з висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що в позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у статті 388 ЦК України, а також під час розгляду спорів про витребування майна мають встановити всі юридичні факти, які визначені статтями 387 та 388 ЦК України, зокрема: чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребовує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі статтею 388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України). Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (частини перша-третя статті 388 ЦК України). Як встановлено судом та вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №259858620 від 03.06.2021 року, 21 січня 2020 року державним реєстратором Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області на підставі рішення органу місцевого самоврядування Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, серія та номер: 304-28-VII, виданий 16.08.2019 року, видавник: Ясногородська сільська рада Вишгородського району Київської області; відомості з ДЗК, серія та номер: 16908972, виданий 21.01.2020 року, видавник: Державний земельний кадастр прийнято рішення індексний номер 50797645 від 24 січня 2020 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1542 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3221889000:21:087:6066, що знаходиться за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н., с. Ясногородка, урочище «Куба» за [PERSON] 27 січня 2021 року право власності на земельну ділянку площею 0,1542 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3221889000:21:087:6066, що знаходиться за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н., с. Ясногородка, урочище «Куба» згідно рішення приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Мазура Р.Л., про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 56327224 від 27.01.2021 року зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27 січня 2021 року зареєстрованого в реєстрі за №45. Таким чином, суд вважає доведеним факт реєстрації права власності саме відповідача на спірну земельну ділянку на час вирішення спору. Разом з тим, як встановлено судом, рішення щодо виділу земельної ділянки з власності Ясногородської територіальної громади місцевою радою не приймалось. Враховуючи той факт, що спірна земельна ділянка вибула із власності Ясногородської територіальної громади поза її волею за відсутності будь-яких рішень Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області, остання, як власник має право на її витребування від відповідача у вказаній справі [PERSON] в порядку, визначеному ст. 388 ЦК України. Також слід зазначити, що частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17). Також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16 та від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 зроблено висновок про те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом, як необхідних для виникнення такого права. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три правила: 1) у першому реченні першого абзацу - загальне правило, що фіксує принцип мирного володіння майном; 2) у другому реченні того ж абзацу - охоплює питання позбавлення майна й обумовлює таке позбавлення певними критеріями; 3) у другому абзаці - визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друге та третє правила, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, мають тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного у першому правилі (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року). Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм. Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття "суспільний інтерес" має широке значення (рішення ЄСПЛ від 23 листопада 2000 року в справі "Колишній король Греції та інші проти Греції"). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить "суспільний інтерес" (рішення ЄСПЛ від 02 листопада 2004 року в справі "Трегубенко проти України"). Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар". При цьому з питань оцінки "пропорційності" ЄСПЛ, як і з питань наявності "суспільного", "публічного" інтересу, визнає за державою досить широку "сферу розсуду", за винятком випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах. Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки, встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії. У зазначеній справі "суспільним", "публічним" інтересом звернення прокурора до суду з вимогами щодо витребування спірної земельної ділянки із володіння відповідача є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - передачі у користування громадянам земель відповідної громади, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу. "Суспільний", "публічний" інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині відновлення становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю, захист такого права шляхом повернення громаді земельних ділянок. "Суспільним", "публічним" інтересом у вимогах прокурора можна вважати також забезпечення дотримання порядку вибуття із власності відповідної громади на земельні ділянки територіальної громади. Заволодіння приватними особами земельними ділянками з порушення порядку набуття права власності визначеного чинним законодавством може зумовити конфлікт між гарантованим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції правом цих осіб мирно володіти майном і конституційним правом всіх інших осіб територіальної громади, якій ця земельна ділянка належить згідно чинного законодавства, а тому втручання держави у приватні права осіб переслідує законну мету. Зважаючи на викладене, втручання у права відповідача суд вважає таким, що відповідає принципу пропорційності та не свідчить про порушення гарантованого статтею 1 Першого протоколу до Конвенції права особи мирно володіти своїм майном. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення позовних вимог в частині витребування на користь держави в особі Димерської селищної ради з незаконного володіння [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 3221889000:21:087:6066 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У п. 86 постанови від 14 листопада 2018 року у справі 183/1617/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (близький за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. З зазначених підстав Верховний Суд відмовив у задоволені позову в частині скасуванні рішення сільської ради про передачу у власність відповідача земельної ділянки. У п. 94 зазначеної постанови Велика Палата Верховного Суду аналогічно наведеним висновкам вважає, що визнання недійсним державного акта не є необхідним для вирішення питання про належність права власності на земельну ділянку та для її витребування з чужого незаконного володіння. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №56327224 від 27 січня 2021 року з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1542 га з кадастровим номером 3221889000:21:087:6066, з огляду на невідповідність зазначених позовних вимог ефективному способу захисту. Згідно із ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов керівника Вишгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати сплачені ним за позовну вимогу про витребування майна з чужого незаконного володіння в розмірі 2\~270 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial