Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

У липні 2023 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №2085027461 від 28.10.2020 року, обґрунтовуючи позовні вимоги, тим, що 28.10.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2085027461. Відповідно до умов Кредитного договору №2085027461 від 28.10.2020 позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 168138,81 грн.; строк користування 60 місяців; річні проценти 0,01% від суми боргу за кредитним договором; щомісячні проценти 2,49 % від суми кредиту.Позичальник ознайомився з умовами кредитного договору до його укладення і погодився з усіма його умовами. Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб зазначений в Кредитному договорі.Відповідно до умов Договору Факторингу № 200921 від 20.09.2021 року та Витягу з Реєстру прав вимоги до договору Факторингу, позивач є новим кредитором боржника [PERSON] за кредитним договором №2085027461 від 28.10.2020 з усіма наступними додатками та змінами.З огляду на те, що відповідач не виконує умови договору, позивач вимушений звернутись до суду з вимогою про стягнення заборгованості, яка станом на 03.04.2023 становить 237341,74 грн. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.08.2023 відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача на підставі наданих доказів, не заперечував проти винесення заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Як встановлено судом, 28.10.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір №2085027461 (а.с. 4-5). Відповідно до умов Кредитного договору №2085027461 від 28.10.2020 позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 168138,81 грн.; строк користування 60 місяців; річні проценти 0,01% від суми боргу за кредитним договором; щомісячні проценти 2,49 % від суми кредиту. Позичальник ознайомився з умовами кредитного договору до його укладення і погодився з усіма його умовами. Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб зазначений в Кредитному договорі. Відповідно до умов Договору Факторингу № 200921 від 20.09.2021 року та Витягу з Реєстру прав вимоги до договору Факторингу, позивач є новим кредитором боржника [PERSON] за кредитним договором № №6245616744 від 14.09.2021 з усіма наступними додатками та змінами (а.с.8-14). Умови вищезазначеного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Відповідно до розрахунку, заборгованість [PERSON] перед АТ «ТАСКОМБАНК» станом на 03.04.2023 становить 237341,74 грн. та складається з: 153766,48 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 22,82 грн. - заборгованість по річним процентам; 83552,44 грн - . заборгованість по щомісячним процентам ( а.с. 15). Згідно з ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його використання. На підставіст.1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається договором. Згідно зіст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1ст.530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ізст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того, ч. 2ст. 1050 ЦК України встановлено, що у разі якщо за договором позичальник зобов`язувався повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Внаслідок викладеного, суд приходить до висновку що аргументи позивача, наведені в позові в цій частині, обґрунтовані та підтверджені належними, допустимими й достовірними доказами, а тому є всі підстави для задоволення позову щодо присудження до стягнення на користь позивача з відповідача вищезазначеної заборгованості за кредитним договором, яка підтверджена розрахунками, доданими до позову та заявленому позивачем до стягнення. Що стосується судових витрат по справі суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно зі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір». Судом встановлено, що одночасно із подачею позовною заявою позивачем надано платіжне доручення № 1169691646 від 27.06.2023 року про сплату судового збору у розмірі 3560,13 грн. Враховуючи, що відповідач визнала позовну заяву до початку розгляду справи по суті, з неї необхідно стягнути на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого останнім при подачі позову в розмірі 1780,06 грн., а інші 50 відсотків судового збору в сумі 1780,06 грн. слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 253-267, 526, 530, 536, 654, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved