Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

Заявник 29.06.2021 року звернувся до суду з заявою про обмеження цивільної недієздатності його дружини - [PERSON] , [INFO] , мотивуючи це тим, що із дитинства його дружина страждає на стійке тривале психічне захворювання - опсисивно-компульсивний синдром, є частим стаціонарним пацієнтом сумнозівсного психіатричного медичного закладу - Територіальне медичне об`єднання "Психіатрія". Заявник вказує, що внаслідок своєї хронічної психічної хвороби [PERSON] може вчиняти неадекватні дії - легко піддатися під вимогу чи волю інших осіб, оскільки вона боїться і легко підчиняється іншим особам, внаслідок своїх страхів, впадає в істеричні припадки, може кричати, плакати, або впадати в страх і повний ступор, не може захистити себе, а тим більше їхню дитину, не здатна адекватно сприймати об`єктивну реальність. Враховуючи усе вищезазначене, заявник [PERSON] вважає за необхідне звернутися до суду та просити суд про про обмеження цивільної дієздатності його дружини [PERSON] , визнавши його її піклувальником. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.06.2021 справу передано для розгляду головуючому судді - Клочко І.В. Ухвалою судді Клочко І.В. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. У зв`язку зі звільненням судді [PERSON] протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2021 справу передано для розгляду головуючому судді - Панченко О.М. Ухвалою суду від 08.11.2021 цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання. 13.10.2021 від представника заявника - адвоката Дем`яненка М.В. надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи. Ухвалою суду від 18.01.2022 витребувано докази по справі. 21.02.2022 на адресу суду від КНП Клінічної лікарні "Психіатрія" на виконання ухвали суду надійшли оригінали медичних карт [PERSON] 18.01.2022 від представника заінтересованої особи [PERSON] - адвоката Базик О.П. надійшов відзив на заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, в якому повністю заперечує проти задоволення вказаної заяви з огляду на наступне. У своїй заяві заявник вказує неправдиві відомості, стосовно насильства в сім`ї [PERSON] , а також стосовно її захворювання та психічний стан. Також вказує, що заявник долучив до своєї заяви копії медичних довідок відносно [PERSON] , однак остання своєї згоди на розкриття лікарської таємниці не давала, таким чином вважає вказані довідки не допустимими доказами у справі. Зазначає, що дійсно у [PERSON] рідко трапляються епілептичні напади, однак, такі напади ніяк не впливають на її психічний стан та здатність усвідомлювати нею свої дії. Окрім того зазначає, що [PERSON] познайомилась зі своїм чоловіком [PERSON] - заявником, в Київській міській психіатричній лікарні, де [PERSON] проходив лікування у зв`язку з психічними розладами, а [PERSON] проходила обстеження у зв`язку з епілептичним нападом. Тож, так як [PERSON] має психічні розлади, він не може бути призначений піклувальником. Враховуючи той факт, що заявником не надано належних та допустимих доказів того, що [PERSON] має хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, то вважає, що у суду немає жодних підстав для призначення судово-психіатричної експертизи для встановлення психічного стану [PERSON] . Крім того, призначення такої експертизи, а тим більше, визнання недієздатною [PERSON] є прямим порушенням її конституційних прав. 11.05.2023 до канцелярії суду [PERSON] подав відповідь на відзив. Щодо лікування у психіатричному закладі зазначив, що ніколи не лікувався та на обліку у лікаря психіатра не перебуває та не перебував. Щодо розголошення лікарської таємниці, то на час подання заяви та станом на дату подання відповіді на відзив, заявник є у шлюбі з [PERSON] та всі довідки про стан її здоров`я отримував від неї особисто як чоловік, крім того, будь яких заяв, до уповноважених органів щодо розголошення інформації, що становить лікарську таємницю остання не подавала. Тож просить суд задовольнити його заяву про обмеження цивільної дієздатності його дружини [PERSON] . Відповідно до ухвали суду, що занесена до протоколу судового засідання від 06 липня 2022 року, суд ухвалив: визнати явку [PERSON] до суду обов`язковою. 26.07.2022 від представника заявника [PERSON] - адвоката Брожко Н.І. до суду надійшло клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи. 04.10.2022 [PERSON] до суду подано по справі письмові пояснення. 20.12.2022 ухвалою Деснянського районного суду м.Києва призначено по справі судово-психіатричну експертизу, провадження по справі зупинено до закінчення проведення експертизи. 30.05.2023 до суду надійшли матеріали судово-психіатричної експертизи відносно [PERSON] , [INFO] - без виконання, у зв`язку з тим, що на неодноразові виклики [PERSON] на експертний огляд не з`явилась. Ухвалою суду від 30.05.2023 поновлено провадження у справі та призначено судове засідання. 20.06.2023 від представника заявника [PERSON] - адвоката Брожко Н.І. через засоби поштового зв`язку "Укрпошта" надійшло клопотання про призначення примусової судово-психіатричної експертизи. Ухвалою суду від 03.08.2023, що занесена до протоколу судового засідання, постановлено залучити [PERSON] - як лікаря-психіатра для участі в судовому засіданні. 29.08.2023 представником заінтересованої особи [PERSON] - адвокатом Базик О.П. до суду подані письмові пояснення у справі. [PERSON] повністю заперечує щодо задоволення заяви про призначення щодо неї примусової судово-психіатричної експертизи. Зазначила, що з квітня 2021 року не проживає із заявником, вона з малолітньою дитиною проживає за адресою: [ADDRESS] , одна виховує малолітню дитину. Зазначає, що згідно акту обстежень житлово-побутові умови сім`ї задовільні. Також, згідно акту перевірки виконання рішення Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської обл. громадянкою [PERSON] від 27 вересня 2022, перешкод з боку матері [PERSON] у спілкуванні з батьком дитини - [PERSON] не було. Звертає увагу суду, що заявник [PERSON] постійно вчиняв та намагається вчиняти психологічне та фізичне насилля відносно неї, підтвердження чому є звернення із заявою до правоохоронних органів. Також, згідно психологічного висновку за результатом спостереження [PERSON] , такі факти підтверджуються висновком клінічного психолога. Крім того, згідно висновку клінічного психолога, не виявлено ніяких порушень або відхилень в роботі психіки [PERSON] . Також, просить суд повторно врахувати ту обставину, що сам заявник, [PERSON] має явні ознаки психічного розладу і подана ним заява має на меті встановити повний контроль над нею та її дитиною для подальшого вчинення насильства над ними. Тож враховуючи вищевикладене, просить відмовити у задоволенні заяви про обмеження цивільної дієздатності в повному обсязі. 07.09.2023 на електронну пошту суду надійшла відповідь від лікаря-психіатра Берушевської Л.В. Остання зазначила, що [PERSON] дійсно перебувала під її наглядом та лікуванням у 2020 році. Однак у зв`язку з тим, що нагляд та лікування було дуже давно, підтвердити інформацію або надати свою оцінку щодо [PERSON] на час 2020 року - не видається можливим, тому що погано пам`ятає обставини тих подій. Також зазначила, що будь-які обставини її життя після виписки з лікарні та по теперішній час їй не відомі. Отже, надати належну оцінку психічного стану [PERSON] не видається можливим. Ухвалою суду від 08.09.2023, що занесена до протоколу судового засідання, постановлено залучити Орган опіки та піклування Обухівської міської ради Київської області в якості заінтересованої особи. 06.10.2023 на електронну адресу суду від Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області надійшла інформація щодо розгляду справи та долучено документи по справі, що мають значення щодо розгляду справи. Ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання від 17.10.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника заявника про залучення лікаря-психіатра Карлюк Є.І. до участі у справі для вирішення питання призначення примусової судово-психіатричної експертизи, оскільки в матеріалах справи міститься довідка, видана [PERSON] та підписана цим лікарем-психіатром про те, що [PERSON] не зверталась за медичною допомогою до психіатричного кабінету КНП ОМР Обухівської БЛІЛ. Ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання від 17.10.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника заявника про призначення примусової судово-медичної експертизи. В судовому засіданні представник заявника повністю підтримала вимоги заяви, просила суд задовольнити її, визнати [PERSON] обмежено дієздатною. Представник заінтересованої особи [PERSON] - адвокат Базик О.П. в судове засідання прибув із запізненням, в своїх письмових поясненнях та відзиві разом з [PERSON] просять відмовити в задоволенні заяви у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Деснянської РДА в м. Києві в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог заяви, так як немає підстав для визнання [PERSON] обмежено дієздатною. Представник заінтересованої особи - Служби у справах дітей та сім"ї Виконавчого комітету Обухівської міської Ради Київської області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, у своїх поясненнях зазначив, що стосовно прийняття рішення, то покладається на розсуд суду. Вислухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судовим розглядом встановлені наступні факти та відповідним ним правовідносини. Відповідно до статті 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Статтею 3 Конституції України, передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заява про визнання особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Згідно ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Членами сім`ї фізичної особи, щодо якої порушується питання про обмеження її дієздатності, згідно із СК України є: які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Членами сім`ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом і ведуть з ним господарство. [PERSON] з її малолітньою донькою, на даний момент та з квітня 2021 року постійно проживає, як зазначає вона в своїх заявах за адресою: [ADDRESS] . У відповідності з вимогами ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 зазначеного Закону визначає психічний розлад, як розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті. Тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч. 1 ст. 7 Закону). Згідно абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами. Суд, в ході слухання справи, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 239 ЦПК України, який діяв на час призначення експертизи, де, зокрема, зазначено, що суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу, на підставі ухвали призначив по справі 20.12.2022 року судово-психіатричну експертизу, за результатами якої було повернуто справу без виконання даної ухвали, оскільки, згідно листа завідуючого відділенням, досліджувана не з`явилася на засідання комісії. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представник заявника звернулася повторно до суду із клопотанням про призначення примусової судово-психіатричної експертизи, проте ухвалою суду було відмовлено в її призначенні. Як з`ясовано в судовому засіданні, [PERSON] зверталася до правоохоронних органів з приводу того, що [PERSON] 20.09.2020 о 13:30 прийшов до неї додому та безпідставно в черговий раз здійснив щодо неї домашнє насильство: висловлювався брутальними нецензурними словами, принижував, погрожував фізичною розправою та що силою відбере дитину, ламав двері в приватний будинок. З пояснень та відзиву поданих представником [PERSON] вбачається, що [PERSON] не бажає приймати участь у судових засіданнях, оскільки проживає у Київській області та не має можливості на когось залишити малолітню дитину, та відповідно проти того, щоб відносно неї призначалася судово - психіатрична експертиза. Відповідно до ст. 299 ЦПК України, який діє на час ухвалення рішення, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. Згідно акту перевірки виконання рішення Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської обл. громадянкою [PERSON] від 27 вересня 2022, перешкод з боку матері [PERSON] у спілкуванні з батьком дитини - [PERSON] не було. Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї, дітей від 02.09.2022 року житлово побутові умови проживання сім`ї задовільні. Для проживання дитини створені всі необхідні умови. Відповідно до психологічного висновку за результатами спостереження [PERSON] , [INFO] під час зустрічі з батьком [PERSON] , [INFO] у приміщенні Обухівського МЦСССДМ, клінічний психолог - [PERSON] , повідомляє, що дитина контактна, довірлива, чітко формулює свою думку, активний словниковий запас. Дівчинка життєрадісна, весела, відкрита до спілкування. Емоційний стан та поведінка дівчинки стійкі та врівноважені. В поведінці дівчинки відсутні прояви, що свідчать про вчинення відносно неї психологічного, фізичного або сексуального насилля. З мамою має стабільний, хороший контакт. На контакт з батьком іде неохоче, уникає спілкування. Батько може привернути її увагу лише давши їй телефон. Батько провокував конфліктні ситуації в присутності дитини, на що дитина бігла до мами та бабусі, шукаючи захисту. Така поведінка в майбутньому може призвести до психологічного травмування дитини. Відповідно до психологічного висновку за результатами спостереження [PERSON] , [INFO] від 22.08.2023, клінічний психолог [PERSON] , повідомляє, що описуючи зустрічі із чоловіком, [PERSON] знервована, побоюється особистого контакту з чоловіком та його контакту з дочкою через факт його постійних погроз та залякування. [PERSON] має страх через те, що чоловік може силою забрати та переховувати від неї дівчинку як це вже було раніше, боїться повторення недбалого ставлення чоловіка до дочки, і як наслідок, фізичного занедужання дівчинки. Щодо психічного стану жінки, то психолог вказує, що ніяких суттєвих порушень або відхилень в роботі психіки не помітила. [PERSON] має здатність аналізувати, знаходити та вибудовувати причинно-наслідкові зв`язки, адекватно сприймає та оцінює реальність. Зі слів [PERSON] відчуття тривоги, страху та психологічної напруги в неї виникли внаслідок постійного психологічного тиску зі сторони її чоловіка та обгрунтовані досвідом та подіями, що відбулися протягом 3-х років життя з чоловіком. Крім того, згідно з довідкою від 05.10.2023 року аидану заступником медичного директора з амбулаторно-поліклінічної роботи та експертизи тимчасової непрацездатності КНП "Обухівська БЛІЛ" та підписану лікарем-психіатром Карлюк Є.І. [PERSON] за допомогою не зверталася і медичну допомогу в психіатричному кабінеті не отримувала. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод безпосередньо застосовується при розгляді справ у судах України. Відповідні положення статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачають те, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Аналогічним чином висновки Європейського суду з прав людини також враховуються при розгляді будь-яких судових справ в національній системі правосуддя. У справі Вінтерверп проти Нідерландів (1979) Суд сформулював три критерії, які дозволяють точніше визначити поняття «психічно хворий» в рамках підпункту пункту 1 статті 5, а саме: держава має використовувати об`єктивні медичні стандарти при вирішенні питання про те, чи може особа вважатись «психічно хворою»; характер або ступінь психічної хвороби мають бути достатньо гострими, щоб виправдати примусову госпіталізацію; держава має право утримувати хворого в лікарні лише протягом часу загострення психічного розладу, а тому хворий, який примусово утримується в лікарні через «психічне захворювання», має право на здійснення періодичного огляду: примусове утримання в лікарні не може тривати протягом невизначеного періоду. Таким чином, аналіз практики Європейського суду свідчить про те, що необґрунтоване визнання особи недієздатною або визнання її психічно хворим - є порушення його прав. Враховуючи, що заявником не доведено, а судом не встановлено, що [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, вимога про обмеження її цивільної дієздатності та похідні від неї вимоги про встановлення опіки та призначення опікуна є необґрунтованими, а тому, розглядаючи заяву на підставі наданих сторонами доказів, у відповідності до вимог ст. 12 ЦПК України, з`ясувавши мету звернення заявника до суду та юридичну природу виниклих правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: approved