Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] в особі свого представника - адвоката Волошиної І.В. звернувся до Подільського районного суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з останнього на його користь 82 988,52 грн інфляційних втрат та 19 109,63 грн трьох процентів річних від простроченої суми за час прострочення виконання грошового зобов`язання та судові витрати, які складаються з витрат зі сплати судового збору у розмірі 1 073,60 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказано, що рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 26.05.2017 у справі № 684/156/17, яке набрало законної сили 07.02.2018, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за позикою в сумі 76 883,31 грн, процентів за договором позики - 34 817,60 грн та 5 605,11 грн - 3% річних. Відповідач добровільно рішення суду не виконує, тому [PERSON] отримав виконавчий лист та подав його до примусового виконання. Станом на день звернення до суду відповідач своє грошове зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим та посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, позивач просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 12.09.2023 провадження у справі відкрито за правилам спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, від його представника до суду надійшла заява, в якій просили позов задовольнити та розглянути справу без їх участі, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, клопотань про відкладення, про розгляд справи без його участі та відзив до суду не надходили. Відповідно до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідачі своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши сторін, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 26.05.2017 у справі № 684/156/17, яке набрало законної сили 07.02.2018, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за позикою в сумі 76 883,31 грн, процентів за договором позики - 34 817,60 грн та 5 605,11 грн - 3% річних. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Таким чином, 3 % річних та індекс інфляції мають компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника, а тому при його обрахунку береться за основу прострочена сума. Позивач просить стягнути 82 988,52 грн інфляційних втрат та 19 109,63 грн трьох процентів річних від простроченої суми за час прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до розрахунку наведеного у позовній заяві за період з 07.02.2018 (день виникнення грошового зобов`язання) по 12.07.2023 (день звернення до суду). Втім, Законом України № 2120-ІХ внесені зміни до Цивільного кодексу України та встановлено заборону на застосування статті 625 ЦК України до відносин позики (кредиту) на період воєнного стану. Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» ведено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб із наступним продовженням воєнного стану в Україні та дією такого на момент прийняття судового рішення. Суд зазначає, що хоча Закон України № 2120-ІХ набрав чинності 17.03.2022, проте в ньому передбачено зупинення дії статті 625 ЦК України на весь період дії воєнного стану. Крім того, у взаємозв`язку зі статтею 58 Конституції України, такий Закон слід розглядати як тимчасове скасування відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а отже цей Закон має зворотну дію в часі. Таким чином, три проценти річних та втрати від інфляції за порушення виконання грошового зобов`язання у цій справі підлягають нарахуванню лише до 24.02.2022. Отже, суд прийшов до переконання про те, що у період з 24.02.2022 по день розгляду даної справи в Україні діє воєнний стан, а відтак відповідач звільнений від сплати 3% річних від прострочення грошового зобов`язання та інфляційних втрат у відповідності до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, а тому суд прийшов до висновку про те, що у такій частині позовні вимоги необґрунтовані та не відповідають нормам чинного законодавства України. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошові кошти у відповідності до ст. 625 ЦК України, виходячи з розміру несплачених коштів за період з 07.02.2018 по 23.02.2022, а саме: три відсотки річних у розмірі 14 240,63 грн та інфляційні втрати - 39 635,40 грн. Враховуючи, що станом на час розгляду справи заборгованість не сплачена, рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 26.05.2017 у справі № 684/156/17 не виконане, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про сплату йому трьох процентів річних та інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості, передбачених ст. 625 ЦК України, є правомірними та підлягають стягненню з урахуванням розрахунків, зроблених судом. На підставі ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, у розмірі 1 073,60 грн. Крім того, представником позивача заявлені витрати на правову допомогу в розмірі 7 000,00 грн. На підтвердження вказаних витрат надано Договір про надання правничої допомоги від 10.07.2023, звіт про надання правової допомоги від 12.07.2023 та розрахунок до Договору про надання правої допомоги від 12.07.2023 на суму 7 000,00 грн. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частинами 1-3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи вищевикладене, складність справи, тривалість затраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 141 ЦПК України, суд вважає достатнім розміром стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених на правничу допомогу, у розмірі 3 000,00 грн. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг для розгляду справи у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру На підставі викладеного та

Outcome: partial