Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернувся через свого представника до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15.09.2020 між ним та відповідачкою було укладено письмовий договір позики у формі розписки. Позивач передав відповідачці грошові кошти в сумі 28000 грн. Відповідачка зобов`язалася повернути позику у строк до 15.03.2021. Умови договору до теперішнього часу відповідачкою не виконані, у зв`язку з чим позивач вважає за необхідне стягнути з відповідачки грошові кошти у загальному розмірі 41049,32 грн., з яких 28 000 грн. - сума боргу, 2087,34 грн. - три процента річних, 10961,98 грн. - інфляційні витрати, а також 9000 грн. витрат на правову допомогу та судовий збір у розмірі 1073,60 грн. 1.2. В судовому засіданні представник позивача присутній не був, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяв про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідачки також не надходило. 1.3. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідачки. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідачки, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1 Згідно з розпискою від 15 вересня 2020 року [PERSON] отримала у борг від [PERSON] суму в розмірі 28000 грн. та зобов`язалася її повернути через шість місяців, тобто до 15 березня 2021 року. На розписці відсутні позначки про сплату вищевказаного боргу відповідачкою на користь позивача. 2.2. Згідно з розрахунком, доданим до позовної заяви, заборгованість відповідача за період прострочення з 16.03.2021, на думку позивача, становить 41049,32 грн., яка складається з наступного: 28000 грн. - сума боргу, 2087,34 грн. - три процента річних, 10961,98 грн. - інфляційні витрати. 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. 3.2. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який триває до теперішнього часу. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Судом встановлено, що відповідачка свої зобов`язання за договором позики від 15.09.2020 перед позивачем не виконала і суму боргу в розмірі 28000 грн. в строк до 16 березня 2021 року не повернула. Доказів на користь іншого до суду надано не було. У зв`язку з викладеним суд вважає, що відповідачка неналежним чином виконує взяті на себе перед позивачем зобов`язання, а отже заборгованість відповідачки перед позивачем становить суму в розмірі 28000 грн. Вказана сума боргу підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. 4.2. Стосовно вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає доведеним факт неналежного виконання відповідачкою умов договору позики в частині несвоєчасного його виконання, що зумовлює застосування санкцій цивільно-правової відповідальності, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Позивач просить стягнути з відповідачки 3% річних від простроченої суми та інфляційні втрати за період з 16.03.2021. Разом з тим, суд не вбачає підстав для нарахування 3% річних або інфляційних втрат в період з 24.02.2022 по теперішній час, оскільки таке нарахування неможливе в період дії в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України на всій території України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне здійснити розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за прострочене грошове зобов`язання за період часу з 16.03.2021 до 23.02.2022, тобто до початку введення в Україні воєнного стану. Так, станом на 16.03.2021 борг [PERSON] перед [PERSON] за договором позики складав 28000 грн. Кількість днів прострочення за період з 16.03.2021 по 23.02.2022 складає 345 дні, а отже, розмір трьох відсотків річних за вказаний період становить 793,97 грн., з розрахунку 28000 грн. х 3% : 100 х 345 : 365, де 365 кількість днів на рік, а 345- кількість днів прострочення виконання. Використовуючи для обчислення інфляційних втрат показник індексу споживчих цін, розрахунок здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІС - сукупний індекс інфляції за весь період прострочення, ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути інфляційні втрати від простроченої суми за період з 16.03.2021 по 23.02.2022 року в розмірі 2469,31грн. Отже, суд вважає за необхідне визначити розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в загальній сумі 31263,28 грн., виходячи з наступного: - 28000 сума боргу; - 2469 грн. 31 коп. розмір інфляційних втрат за період з 16 березня 2021 року по 23 лютого 2022 року включно; - 793 грн. 97 коп. розмір трьох відсотків річних за період з 16 березня 2021 року по 23 лютого 2022 року включно. 4.3. Підводячи підсумок, суд зазначає, що позовні вимоги слід задовольнити частково на загальну суму 31263,28 грн. У задоволенні іншої частини вимог належить відмовити. 5.Розподіл судових витрат 5.1. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. У позовній заяві представник позивача вказав, що докази витрат на правничу допомогу він надасть протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 5.2. Сплата позивачем судового збору в загальному розмірі 1073,60 грн. підтверджується квитанцією № 0.0.3192810824.1 від 12.09.2023. Враховуючи те, що було задоволено 76,16 % позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 817,66 грн. (1073,60 х 0,7616). На підставі викладеного,

Outcome: partial