Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

У жовтні 2022 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно за законом. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] . На час смерті позивачка проживала з нею як член сім"ї з травня 2014 року по день її серті. 20.05.2021 року позивачка подала приватному нотаріусу КМНО Седлецькій Т.А. заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 23.12.2021 року нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після померлої [PERSON] була та обставина, що позивачка не являється спадкоємицею та не має підстав для закликання до спадкування за законом. 28.01.2019 року [PERSON] склала заповіт на ім"я [PERSON] у відповідності з яким, все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось заповіла останньому. На момент звернення позивачки до нотаріуса відповідач заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подавав, рішення суду про можливе визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини також нотаріусу не подавав. Позивачка посилається на те, що покійну знала з 2006 року, підтримувала з нею дружні стосунки. З цього часу у неї погіршгився зір, вона майже не бачила, постійно хворіла, перебувала на диспансерному обліку в поліклінниці по місцю проживання з діагнозом атеросклеротичний кардіосклероз, дисциркуляторна енцефалопатія, астеновегетативний синдром, глаукома. Спільне проживання із спадкодавцем було зумовлене тим, що остання хворіла та потребувала постійного стороннього догляду. Позивачка, проживаючи разом із спадкодавцем вели спільний побут, а тому, мали взаємні права та обов`язки. Проживали вони однією сім`єю не менше п`яти років, а саме: з травня 2014 року до дня її смерті, позивачка переїхала в помешкання покійної для постійного проживання, оскільки вона особисто її про це просила, потребуючи постійного догляду. Через вади зору не могла готувати їжу, прати одяг, доглядати за квартирою, сходити у магазин або до аптеки. Вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, сплачували із спільного бюджету витрати на продукти, за комунальні послуги, робили косметичний ремонт. На момент її поселення до квартири у померлої була відсутня електроенергія та телефон, після її вселення за заявою до ЖЕК було підключено світло в квартирі, крім того вона придбала їй мобільний телефон для спілкування. В останні дні перед своєю смертю [PERSON] дуже хворіла, у неї був високий тиск і вона викликала для неї карету швидкої, а у день її смерті вона отримала у прокуратурі дозвіл на кремацію тіла, а також повністю взяла на себе витрати по її похованню. Позивачка зазначає, що встановлення факту родинних відносин та проживання зі спадкодавцем не менш як п`ять років до відкриття спадщини має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати її право на прийняття спадщини, як спадкоємця четвертої черги за законом. Ухвалою суду від 01 листопада 2022 року відкрито провадження у справі для розгляду в порядку загального позовного провадження. Витребувано від ПН КМНО Седлецької Т.А. копію спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] . Ухвалою суду від 02.03.2023 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. 17.02.2023 року представник Київської міської ради - Харитонов М.С. подав до суду відзив на позов, у якому просить ухвалити судове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт родинних відносин позивачки із спадкодавцем. 12.07.2023 року представник позивачки подав відповідь на відзив Київської міської ради, у якій вказує на те, що позов є законним та обґрунтованим з мотивів, аналогічних тим, що зазначені в позовній заяві. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, що викладені у ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, повідомлявся судом належним чином про день та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник відповідача, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, які підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків. Суд установив, що [INFO] у віці 75 років померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 20.11.2020 року. Померла проживала за адресою: квартира [ADDRESS] , яка належала їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину посвідченого 15 київською державною нотаріальною конторою 26.12.2005 року та зареєстрованого у Київському міському БТІ 25.01.2006 року. Суд також установив, що позивачка [PERSON] з травня 2014 року проживала разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , по день її смерті. Так, на підтвердження спільного з померлою проживання в період часу з травня 2014 року по день її смерті в листопаді 2020 року, позивачкою до суду надані наступні письмові докази: - свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] , документи на поховання [PERSON] , копія паспорта [PERSON] [NUMBER] та довідка про присвоєння їй ідентифікаційного номера від 09.09.1998 p., оригінал пенсійного посвідчення серія [NUMBER] від 15.07.2002, довідка про її доходи за вересень 2019 - лютий 2020, видана Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві (Деснянський район), амбулаторна медична карта [PERSON] , медична карта офтальмологічного хворого [PERSON] №425, оригінал договору міни квартири від 04 травня 1994 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 грудня 2005 року на 1/2 частини квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , завірена нотаріально копія ордера №65550 серія Б від 13.10.1980 p., виданого виконавчим комітетом Радянської районної Ради народних депутатів м.Києва на ім`я [PERSON] , оригінал довідки Територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті державної адміністрації від 19.06.2005 p., з якої вбачається, що [PERSON] дійсно перебувала на обліку з 19.03.2001 р. та надомному обслуговуванні з 02.06.2002 р. у Деснянському Територіальному центрі соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян, оригінал направлення [PERSON] для індивідуального підбору їй програм проведення МРТ. Як зазначила в судовому засіданні позивачка, кошти на проведення даного MPT-дослідження були використанні з спільного сімейного бюджету. Крім того, як вбачається з письмових матеріалів справи, після смерті [PERSON] , [PERSON] прийняла безпосередню участь у її похованні. Так, в день смерті [PERSON] 20 листопада 2020 року позивачкою було отримано в Київській місцевій прокуратурі №3 дозвіл на видачу для кремації тіла [PERSON] , що підтверджується письмовим дозвілом від 23.11.2020 р. за підписом першого заступника керівника вказаної вище прокуратури В.Горкавої. Як вбачається з Договору-замовлення №8.140436К на організацію та проведення поховання від 24.11.2020 він був укладений нею з Ритуальною службою СКП "Київський крематорій". У відповідності з цим Договором вартість сплачених послуг виконавцю склала 2505,30 грн. Згідно Довідки на одержання праху №8.140436К (дата оформлення 24.11.2020 - дата одержання 04.12.2020) позивачкою було сплачено за урну для праху - 830,00 грн., за ритуальний конверт - 198,00 грн. У відповідності з товарним чеком від 22.11.2020 ритуальні послуги на поховання склали 5470,00 грн. Протягом сумісного проживання позивачка надавала допомогу [PERSON] як члену сім`ї, в тому числі в лікуванні її хвороб. Так, 05.09.2015 р. їй було надано лікарем направлення на МРТ головного мозку, а 24.05.2018 р. надано направлення на консультацію в НДІ лор-відділення (вул. Зоологічна, 3). Як зазначила позивачка, в ці лікарняні заклади вона її особисто супроводжувала, оскільки [PERSON] сама не мала можливості через фактичну сліпоту добратись до них для проведення необхідних медичних процедур. Крім того, [PERSON] за допомогою позивачки було проведено ультразвукове дослідження органів черевної порожнини та заочеревинного простору №611 в КНП "КДЦ" Деснянського району м.Києва, про що свідчить відповідний медичний документ, датований 25.10.2018 р. З її участю та допомогою [PERSON] було проведено ультразвукове дослідження №652 в КНП Консультативно-діагностичного центру філії №2 Деснянського району від 04.03.2014 р. До того ж, з їхніх спільних сімейних коштів [PERSON] сплачувала грошові кошти на придбання ліків, про що свідчать рецепти 24 травня 2018 року, 16 жовтня 2018 року, інші рецепти не збереглися. Як вбачається з довідки про доходи [PERSON] за вересень 2019 - лютий 2020, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві (Деснянський район) сума пенсії за період з 01.09.2019 р. по 29.02.2020 складала загалом десять тисяч сто вісімдесят сім грн. 10 коп.З чого можна зробити висновок про те, що зазначених коштів [PERSON] було явно недостатньо для забезпечення своїх потреб в продуктах, ліках в сплаті комунальних послуг, тому їхнє проживання разом однією сім`єю було запорукою забезпечення достатнього рівня життя, задоволення самих необхідних життєвих потреб. 29 грудня 2018 року виконавцем ФОП " [PERSON] " згідно договору повірки №125/2018/14.15. було проведено роботи зі зняття параметрів роботи засобів вимірювальної техніки (лічильників холодної та гарячої води). Вартість робіт згідно Договору склала 500,00 грн. Вказані вище грошові кошти за проведену роботу позивачка зазначила, що сплатили разом з [PERSON] з спільного сімейного бюджету. Після проведених робіт 02 січня 2019 року були видані Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки на лічильники ETR-UA DN15 зав. № 20090309559 та ETR-UA DN 15 зав. № 20090319465. Як пояснила в судовому засіданні позивачка, для спільного їх користування вона придбала для їхнього спільного помешкання б/у телевізор "Samsung", кавомолку, м`ясорубка "ZELMER" була придбана позивачкою разом з [PERSON] за кошти з їхнього спільного сімейного бюджету в 2017 році, соковижималка "FIRST Austria" FA-5208, була придбана позивачкою разом з [PERSON] за кошти з їхнього спільного сімейного бюджету в 2015 році, система контролю рівня глюкози в крові "GAMMA MINI" була придбана позивачкою разом з [PERSON] за кошти з їхнього спільного сімейного бюджету в 2018 році, автоматичний вимірювач артеріального тиску "GAMMA" був придбаний позивачкою разом з [PERSON] за кошти з їхнього спільного сімейного бюджету в 2018 році, пральна машина "ARDO" була придбана позивачкою разом з [PERSON] за кошти з їхнього спільного сімейного бюджету в 2019 році. На підвердження цієї техніки надала суду відповідні технічні паспорти. Крім того, вона разом з померлою приймала участь в утриманні їхнього спільного житла, ремонті квартири, сплаті комунальних послуг та ін. Зазначені обставини також підтверджуються показами свідків, які були допитані у судовому засіданні. Так, свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідом померлої [PERSON] . [PERSON] проживала разом із [PERSON] у належній їй на праві власності квартирі [ADDRESS] , у період 2014 року по день її смерті. [PERSON] хворіла та потребувала сторонньої допомоги, позивачка надавала їй таку у повній мірі, готувала їжу, прала, купувала продукти та медикаменти, возила [PERSON] до лікарів. [PERSON] просила особисто її провести в квартирі, де вона проживала разом з [PERSON] ремонтні (малярні) роботи, вона їх виконала у 2015-2016 роках. Крім того, свідку відомо, що [PERSON] та [PERSON] придбавали за спільні кошти техніку, диван, соковижималку, холодильник, телевізор, зі спільних коштів сплачували комунальні послуги. [PERSON] замінила всю сантехніку в квартирі, за її проживання в квартирі поставили електролічильники і підключили світло, до її заселення в квартиру там були дуже погані умови і до [PERSON] приходили особи сумнівної зовнішності. Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою [PERSON] . Їй відомо, що з 2014 року в квартирі також разом з нею проживала [PERSON] , яка доглядала [PERSON], купували разом одяг та продукти, придбавали техніку, робили ремонт у квартирі. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] її сусідка. Їй достовірно відомо про те, що у [PERSON] син з 2014 року пішов до АТО, з чоловіком погані стосунки, [PERSON] хотіла їхати жити в село, але [PERSON] вмовила її проживати разом, оскільки їй був необхідний догляд та постійна допомога, оскільки вона хворіла і погано бачила. [PERSON] погодилася і вони робили все разом. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] знає з 2008 року, коли сама купила квартиру в будинку по [ADDRESS] . Їй відомо про те, що вона постійно допомагала [PERSON] , купували їй продукти, медикаменти, а з 2014 року вони почали проживати разом однією сім"єю, привели квартиру в порядок, зробили там ремонт, оскільки до цього там був безлад і до [PERSON] приходили якісь особи сумнівної зовнішності. Коли [PERSON] померла, [PERSON] займалася її похованням. Загалом покази свідків підтверджують, що позивачка проживала із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, здійснювала догляд за нею, оскільки вона потребувала стороннього догляду, поховала останню і прийняла спадкове майно. Таким чином, дослідивши надані докази, судом достовірно встановлено, що позивачка з 2014 року до листопада 2020 року проживала зі спадкодацем однією сім`єю без реєстрації в помешканні за адресою: [ADDRESS] . 20.05.2021 року позивачка подала приватному нотаріусу КМНО Седлецькій Т.А. заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 23.12.2021 року нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після померлої [PERSON] була та обставина, що позивачка не являється спадкоємицею та не має підстав для закликання до спадкування за законом. 28.01.2019 року [PERSON] склала заповіт на ім"я [PERSON] у відповідності з яким, все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось заповіла останньому. Проте, як вбачається з матеріалів спадкової справи, до нотаріуса відповідач заяву про прийняття спадщини не подавав, рішення суду про можливе визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини також нотаріусу не подавав. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). За змістом статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Черговість спадкоємців за законом встановлено статтями 1261-1265 ЦК України. Суд установив, що спадкоємці за законом першої, другої та третьої черги після смерті [PERSON] відсутні. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до положень частини другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21 березня 2019 року в цивільній справі № 461/4689/15-ц та у постанові від 12 серпня 2019 року у справі № 521/16365/15, який відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, показаннями свідків. Відповідно до частини першої та третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, а також кожному доказу окремо, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу смерті останньої про що свідчить реальність сімейних відносин між ними, підтверджена дослідженими судом письмовими доказами та показаннями свідків, а саме: пов`язаність спільним місцем проживання, побутом та наявністю взаємних прав і обов`язків. [PERSON] наділена правом на захист свого цивільного права в судовому порядку, оскільки підстави її звернення до суду із позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, свідчать про наявність обмеження її права на подання нотаріусу документів щодо підтвердження права спадкування у встановленому законом порядку після смерті спадкодавця [PERSON] . Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Тому, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем і такого ж висновку дійшов Верховний суд у постанові від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17. З огляду на викладене, враховуючи встановлення судом факту проживання позивача [PERSON] із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто одержання нею права на спадкування за законом як спадкоємцем четвертої черги, позивач в силу положень частини третьої статті 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після померлої [PERSON] , а тому заявлена нею вимога про визнання права власності, задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial