Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду указаним позовом, в якому просив суд скасувати державну реєстрацію права комунальної власності земельної ділянки, площею1,6546 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7124980500:02:003:0165, реєстраційний номер відомостей про речове право 47712137, зареєстроване за Мошнівською сільською радою на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 64631616 від 30.08.2022 року, відомості про яку внесені державним реєстратором Кулішем Андрієм Володимировичем виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області; визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,6546 га з кадастровим номером 7124980500:02:003:0165, що розташована в адміністративних межах Мошнівської сільської ради за ним у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 13 серпня 2008 року у справі № 2о-97 задоволено заяву прокурора Черкаського району в інтересах Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, яка наразі перебуває у стані припинення, а її правонаступником є Мошнівська сільська рада, про визнання спадщини відумерлою. Визнано спадщину у вигляді земельної ділянки площею 1,6546 га в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серія ЧР № 0193474, вартістю з урахуванням коефіцієнту індексації на 2008 рік 15297 гривень 34 коп., яка відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] , відумерлою. Земельну ділянку площею 1, 6546 га з кадастровим номером 7124980500:02:003:0165 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЧР № 0193474, яка належала померлому [INFO] [PERSON] , передано у власність територіальної громади с. Байбузи Черкаського району Черкаської області, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №809976, виданий Байбузівській сільській раді на підставі розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 16.06.2009 № 203. У подальшому вказану земельну ділянку Байбузівська сільська рада передала в оренду СТОВ «Іскра» (код ЄДРПОУ: 03793449). Позивач зазначає, що є рідним онуком [PERSON] , а його батько [PERSON] помер [INFO] . Таким чином, він є єдиним законним спадкоємцем земельної ділянки площею 1,6546 га з кадастровим номером 7124980500:02:003:0165, відповідно до сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серія 4P № 0193474. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 25 липня 2017 року частково задоволено апеляційну скаргу представника позивача - [PERSON] та скасовано рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 13 серпня 2008 року у справі за заявою прокурора Черкаського району в інтересах держави в особі Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовлено. З метою вступу позивача у спадщину його представник звернувся до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Старовойтова Олександра Сергійовича з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті діда спадкоємця [PERSON] , однак отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку видано на ім`я Байбузівської сільської ради. Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку не посвідчує право власності позивача на зазначену земельну ділянку. Разом із тим, відповідно до інформації, отриманої від Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області щодо спірної земельної ділянки встановлено наступне. Спірна земельна ділянка передана у комунальну власність Байбузівської сільської ради Черкаського району на підставі розпорядження голови Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області від 16.06.2009 за № 203. У подальшому, рішенням Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 19.11.2020 за № 1-13/VIII «Про початок реорганізації Байбузівської, Яснозірської, Тубільцівської, Софіївської, Кумейківської сільських рад шляхом приєднання до Мошнівської сільської ради» Байбузівську сільську раду реорганізовано шляхом приєднання до Мошнівської сільської ради. Враховуючи п. 24 ч. ч. 1 та 2 Перехідних положень Земельного кодексу України право комунальної власності спірної земельної ділянки перереєстровано з Байбузівської сільської ради до Мошнівської сільської ради. Позивач вважає, що наразі реєстрація земельної ділянки площею1,6546 га за Мошнівською сільською радою є недійсною, що підтверджується рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 25 липня 2017року та підлягає скасуванню, а за ним, як за єдиним спадкоємцем [PERSON] , який на день смерті спадкодавця проживав разом з ним, має бути визнано право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Право або інтерес позивача, який вважає себе власником земельної ділянки, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності іншої особи. Отже, враховуючи, що рішення Черкаського районного суду про визнання спадщини відумерлою скасовано у 2017 році, а наразі право комунальної власності рахується за Мошнівською сільською радою протиправно, позивач вважає таку реєстрацію недійсною та такою, що підлягає скасуванню. Враховуючи той факт, що на даний час він є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] та відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, вважає обґрунтованим та доцільним визнання права власності на спірну земельну ділянку за ним у порядку спадкування за законом. За таких обставин та враховуючи наведену вище постанову нотаріуса, позивач вказує, що спадщину фактично прийняв, оскільки на день відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем. Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явились, проте представником позивача подано до суду заяву, в якій позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте на адресу суду надійшла заява, в якій він позов визнає та просить розглянути справу без участі їх представника. Представник третьої особи СТОВ «ІСКРА» у судове засідання не з`явився, про час та дату слухання справи повідолений належним чином, причини неявки суду не повідомив. За приписами частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер [INFO] у с. Байбузи Черкаського району Черкаської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31.01.2017 року, яке видано повторно. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 13.08.2008 року у справі № 2о-97/2008 задоволено заяву прокурора Черкаського району в інтересах Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання спадщини відумерлою. Визнано спадщину у вигляді земельної ділянки площею 1,53 га в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серія ЧР № 0193474, вартістю з урахуванням коефіцієнту індексації на 2008 рік 15297 гривень 34 коп., яка відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] , відумерлою. Вказану земельну ділянку передано у власність територіальної громади с. Байбузи Черкаського району Черкаської області. На підставі розпорядження Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області від 16.06.2009 р. № 203 Байбузівській сільській раді видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 809976 від 23.10.2012 року площею 1,6546 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 7124980500:02:003:0165, розташовану на території Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту . Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 25.07.2017 року, апеляційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] задоволено частково. Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 13.08.2008 року у справі за заявою прокурора Черкаського району в інтересах держави в особі Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання спадщини відумерлою, яка відкрилася після смерті [PERSON] - скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні заяви прокурора Черкаського району в інтересах держави в особі Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання спадщини відумерлою, яка відкрилася після смерті [PERSON] - відмовлено. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.04.1978 року, [PERSON] народився [INFO] , батьки - [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до довідки, яку видано Байбузівським старостинським округом виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, [PERSON] [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] до дня смерті [INFO] . На день смерті у домогосподарстві проживав без реєстрації [PERSON] , 1978 р.н. Рішенням Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 19.11.2020 року № 1-13/VIII Байбузівську сільську раду реорганізовано шляхом приєднання до Мошнівської сільської ради, яка є правонаступником усього майна Байбузівської сільської ради. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 338045680 від 05.07.2023 року, за Мошнівською сільською радою 25.08.2022 року зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7124980500:02:003:0165 площею 1,6546 га. Також за СТОВ "Іскра" 11.06.2014 року зареєстровано право оренди на вказану земельну ділянку до 31.12.2029 року на підставі договору №723 від 16.01.2013 року. Постановою приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Старовойтова О.С. від 23.01.2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його діда - [PERSON] на земельну ділянку площею 1,6546 га, розташовану за межами населеного пункту на території Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області з кадастровим номером 7124980500:02:003:0165 у зв`язку із тим, що позивачем надано нотаріусу правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а саме державний акт серії ЯИ № 809976 від 23.10.2012 року, де власником земельної ділянки зазначено Байбузівську сільську раду. Відповідно до копії матеріалів спадкової справи № 05/2023, яка надійшла на запит суду від приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Старовойтова О.С. 27.09.2023 року, після померлого [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу № 05/2023. З заявою про прийняття спадщини звернувся позивач у справі - [PERSON] . Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались. Інформація про заповіти згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 74048871 від 21.09.2023 року відсутня. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Згідно статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Способи захисту прав на земельні ділянки передбачені статтю 152 Земельного кодексу України, відповідно до якої держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Частиною першою статті 154 Земельного кодексу України визначено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов`язки чи обмеження. Частиною другої статті 158 Земельного кодексу України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до п.1 ч.2 ст.9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Частиною другою ст.28-1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, надає органу державної реєстрації прав інформацію про: державну реєстрацію земельної ділянки (дату державної реєстрації, орган, що здійснив таку реєстрацію); кадастровий номер, площу, місце розташування земельної ділянки; кадастровий план зареєстрованої земельної ділянки в електронній (цифровій) формі. Орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, надає органу державної реєстрації право доступу до перегляду кадастрових карт (планів) у порядку ( 118-2012-п ), встановленому Кабінетом Міністрів України. Інформація, одержана від органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, вноситься державним реєстратором під час здійснення державної реєстрації прав на відповідний об`єкт до розділу Державного реєстру прав, який містить відомості про нерухоме майно. Частиною третьою статті 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом а пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом а пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що позивач у справі є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , який фактично прийняв спадщину, оскільки проживав за однією адресою разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку видано на ім`я Байбузівської сільської ради, правонаступником якої є Мошнівська сільська рада, за якою зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку. Суд приходить до висновку, що вказана реєстрація права комунальної власності на земельну ділянку за Мошнівською сільською радою здійснена без законних правових підстав, а саме на час здійснення реєстрації рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 13.08.2008 року у справі № 2о-97/2008 скасовано та відмовлено у задоволенні заяви прокурора Черкаського району в інтересах держави в особі Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання спадщини відумерлою, яка відкрилася після смерті [PERSON] . Таким чином, вказана реєстрація права власності за Мошнівською сільською радою порушує права позивача та її має бути скасовано. Надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України, однак позивач не просив стягувати з відповідача на його користь судовий збір. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1073,60/2=536,80 грн.

Outcome: approved