Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Керівник Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області звернувся до Гощанського районного суду з позовом про припинення [PERSON] права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5621255100:01:003:0816, площею 0,1081 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташовану в смт. Гоща Рівненського району Рівненської області шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області та продажу на земельних торгах Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є громадянином російської федерації. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 324 виданого 30.06.2020, набув право власності на земельну ділянку площею 0,1081 га, кадастровий номер 5621255100:01:003:0816, цільове призначенням - ведення особистого селянського господарства, яка розташована в в смт. Гоща Рівненського району Рівненської області. На підставі вказаного свідоцтва за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване право власності на зазначену земельну ділянку (реєстраційний номер: 2012809856212 від 30.06.2020). Разом із цим, перебування у приватній власності [PERSON] зазначеної земельної ділянки суперечить ст. ст.\~13,\~14,\~41 Конституції України, ст. ст.\~80,\~81,\~145 Земельного кодексу України\~у зв`язку з тим, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4\~ст. 145 Земельного кодексу України, а саме така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Таким чином, [PERSON] , будучи іноземним громадянином, у червні 2020 року набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення та упродовж року добровільно її не відчужив (кінцевий строк сплив 30.06.2021), у зв`язку з чим, право власності на земельну ділянку підлягає припиненню шляхом її конфіскації за рішенням суду та продажу на земельних торгах. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 11\~липня 2023 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 04\~жовтня 2023 року, підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, мотивуючи їх тим, що відповідач, який є громадянином іноземної держави, отримав вказану земельну ділянку у спадок та зареєстрував у 2020 році право приватної власності на неї, протягом року і по даний час самостійно їх не відчужив, чим порушив вимоги ч. 4\~ст. 81 Земельного кодексу України, що є підставою для конфіскації земельних ділянок в користь держави. Представник Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, надіслав на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без участі їх представника. Тому суд убачає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Гощанська селищна рада в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Тому суд убачає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Відповідач в судові засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, жодних клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Суд, виконуючи вимоги\~ст.\~280\~ЦПК України, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов слід задовольнити зважаючи на таке. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянином російської федерації, РНКОПП: [NUMBER] , (адреса реєстрації: [ADDRESS] , російська федерація), проте до підрозділів УДМС у Рівненській області не звертався, посвідку на тимчасова або постійне місце проживання в Україні не отримував, що стверджується відповіддю УДМС в Рівненській області на запит керівника Здолбунівської окружної прокуратори за вих. №54/1-404ВИХ-23 від 27.04.2023. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 324 (спадкова справа №9/10) виданого 30.06.2020, набув право власності на земельну ділянку площею 0,1081 га, кадастровий номер 5621255100:01:003:0816, цільове призначенням - ведення особистого селянського господарства, яка розташована в смт. Гоща Рівненського району Рівненської області. Згідно в\~ст. 125 Земельного кодексу України\~право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. На підставі вказаного свідоцтва за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване право власності на зазначену земельну ділянку (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: 52890681 від 30.06.2020, приватний нотаріус Савчук Н.Г.; на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом №324 від 30.06.2020; країна громадянства: російська федерація, РНКОПП:1878022818). Таким чином, [PERSON] , будучи іноземним громадянином, у червні 2020 року набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення та в порушення вимог національного законодавства, протягом року добровільно їх не відчужив (кінцевий строк сплив 30.06.2021). Так, відповідно до\~ст. 1 Земельного кодексу України\~земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно норм\~ст. 19 Земельного кодексу України\~землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Положення статей\~13,\~14 Конституції України\~визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі\~статтею 80 Земельного кодексу України\~визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм\~Земельного кодексу України\~суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. У відповідності до ч. 5\~ст. 22 ЗК України\~визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Частиною 4\~ст. 81 Земельного кодексу України\~передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Право власності на земельну ділянку відповідач набув з 30.06.2020 року після державної реєстрації речового права на нерухоме майно, однак у подальшому й по даний час земельну ділянку самостійно не відчужив, чим безпідставно порушено річний строк, установлений ч. 4\~ст. 81 Земельного кодексу України. Згідно пункту "е" ч. 1\~ст. 140 Земельного кодексу України\~однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку, у відповідності до п. "в" ч.\~1\~ст. 143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Відповідно до ч. 2\~ст. 145 ЗК України\~у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Пунктом 10 ч. 1\~ст. 346 Цивільного кодексу України\~визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Частиною 5\~ст. 41 Конституції України\~визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~38, ч. 1 ст.\~39 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. У відповідності до ч. 4\~ст. 145 ЗК України\~конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Статтею 153 ЗК України\~передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість. Таким чином, враховуючи вказане вище та те, що відповідач, будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства не відчужив їх (кінцевий строк сплив 30.06.2021), є підстави для їх конфіскації у власність держави, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати (судовий збір).

Outcome: approved