Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 11 січня 2007 року, актовий запис №03. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11.01.2007. До реєстрації вказаного шлюбу вони вже перебували у шлюбі з лютого 1989 року по січень 2002 року. Від даного шлюбу у них народилась одна дитина [PERSON] , [INFO] . Після одруження вони проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно займались підприємницькою діяльністю та за взаємним погодженням вирішували питання, які стосувались сім`ї, виховання та освіти дитини. З часом стосунки між ними стали поступово погіршуватись, виникали непорозуміння щодо участі в організації спільного господарства, що сприяло виникненню конфліктів. З січня 2019 року і по сьогоднішній день вони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків та спільно не проживають, фактично стали один для одного чужими людьми, які не можуть продовжувати сімейні відносини, незважаючи на неодноразові спроби зберегти сім`ю та налагодити стосунки. Кожен з них живе своїм життям та не цікавиться долею другого з подружжя, тобто шлюб носить формальний характер. У зв`язку з наведеним просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить позов задовольнити та розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. У відповідності до ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.\~110,\~112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений один із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 січня 2007 року і від спільного подружнього життя мають одну дитину [PERSON] ,\~ [INFO] /а.с. 7,16/. Судом беззаперечно встановлено, що між сторонами тривалий час немає взаєморозуміння, протягом тривалого часу вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини з відповідачем і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони тривалий час проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, позивачка втратила до відповідача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, а тому цей шлюб слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення. На підставі ст.ст. 12, 89, 263-265,\~274-279 ЦПК України,

Outcome: approved