Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

Адвокат Тарасевич І.О. від імені та в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар», в якій просить визнати виконавчий напис від 02.06.2021 зареєстрований в реєстрі за №80693, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., щодо стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором №200519017 від 29.04.2016 на користь відповідача таким, що не підлягає виконанню. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу та суму сплаченого судового збору за подання позову та заяви про забезпечення позову. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що через електронний додаток «ДІЯ» позивачеві стало відомо про відкрите щодо неї виконавче провадження. Від приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. надійшли документи: постанова про відкриття виконавчого провадження №67147748 від 13.10.2021, яке відкрито на [PERSON] (після одруження 10.07.2021 прізвище змінилось на « [PERSON] »); постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 13.10.2021; постанова про арешт коштів боржника від 13.10.2021. Ознайомившись з даними документами вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач не має жодних кредитних зобов`язань з відповідачем, будь-які договори кредитування позивач не укладав, тобто з відповідачем правовідносини будь-якого характеру відсутні. Кредитний договір №200519017 від 29.04.2016, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Грубим порушенням з боку нотаріуса є вчинення виконавчого напису на борговому документі без дотримання вимог Закону України «Про нотаріат» щодо наявності безспірної заборгованості, а також з пропуском строків звернення. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 серпня 2023 року у справі №539/3996/23 забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса. 08 вересня 2023 року судом постановлено ухвалу про прийняття позову до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач та її представник адвокат Тарасенко І.О. не з`явились. Представник позивача надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. Зазначив, що позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. На електронну пошту суду надіслав клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу. Треті особи в судове засідання не з`явились, про причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності\~сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\~ 02.06.2021 \~приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 80693, про звернення стягнення з\~ [PERSON] , [INFO] , невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ «ФК «АВАНСАР», якому ТОВ «ФК «ФАГОР» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №18/05/2018-3 від 18.05.2018, якому в свою чергу ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення права вимоги (Договору Факторингу) №3 від 22.06.2016, якому в свою чергу ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» на підставі Договору відступлення права вимоги №1104 від 11.04.2016 відступлено право вимоги за Кредитним договором №200519017 від 29.04.2016, укладеного між ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» та [PERSON] . З копії\~постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №67147748, винесеної 13.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П., вбачається, що відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису. Крім того, 13.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченком В.П. винесено постанову, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику [PERSON] . З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] , [INFO] , 10.07.2021 уклала шлюб, змінивши прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із змінами та доповненнями (надалі - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, пунктом 2 Переліку документів, передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, пункт 2 вказаного переліку був визнаний незаконним та нечинним у повному обсязі згідно із постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14. Вказана постанова суду є чинною. В пункті 1 вищевказаного Переліку документів визначено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Таким чином, з 22.02.2017 кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Суд звертає увагу на те, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що відповідно виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період. Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідачем не було надано доказів того, що ним нотаріусу були надані будь-які документи, що підтверджують безспірність заборгованості у вказаний у виконавчому написі період. Зокрема, відповідачем не було надано доказів подання ним нотаріусу виписки з рахунку позивача, яка б містила обов`язкові реквізити, що повинні бути вказані у ній згідно\~п. 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України (дата здійснення останніх (попередніх) операцій по рахунку, код валюти, суми операцій (відповідно за дебетом або кредитом) тощо). Без цих відомостей з виписки абсолютно неможливо з`ясувати коли і які саме суми були отримані позивачем від банку, коли були нараховані відсотки, комісія, заборгованість за штрафними санкціями, в якому розмірі та за який період, яким є розмір заборгованості та чи існує заборгованість взагалі. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Окрім того, відповідачем суду не було надано доказів на підтвердження того, що виконавчий напис вчинено на підставі нотаріально посвідченого договору. З урахуванням визнання судом з 22.02.2017 нечинним пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, видача таких виконавчих написів після 22.07.2017 можлива лише за умови пред`явлення оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів). Отже, оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону, в той час як заборгованість, яка вказана у цьому написі, не є безспірною. Факт наявності цього виконавчого напису суттєво порушує права позивача. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання вищенаведеного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Згідно із ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що 27.09.2023 позивач подала до канцелярії суду заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про надання доказів понесення витрат на правову допомогу до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів з дня ухвалення цього рішення. Отже, інші судові витрати, крім судового збору, будуть розподілені судом після подання відповідних доказів позивачем. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанціями № 0.0.3170550459.1 від 28.08.2023 (за подачу\~заяви про\~забезпечення позову) та №0.0.3182571336.1 від 06.09.2023 (за подачу позовної заяви) про сплату судового збору у загальному розмірі 1610,40 грн., тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму витрат зі сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved