Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У листопаді 2023 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за невиконання цивільно-правових зобов`язань за грошовою позикою у розмірі 537 172,69 грн. з яких: за розпискою від 15.11.2018р. борг у розмірі 56 000,00 доларів США, відсотки за користування позикою - 19 600,00 доларів США, пеня 14 000,00 доларів США, компенсаційні втрати у розмірі 5 673, 07 доларів США; 3 % річних у розмірі - 12 127,00 доларів США та стягнути борг за розпискою від 01.02.2019р. у розмірі 65 000,00 доларів США; відсотки за користування позикою - 24 750,00 доларів США; пеня 23 100,00 доларів США, компенсаційні втрати у розмірі 24 992,23 доларів США; 3 % річних у розмірі - 13 337, 57 доларів США та судові витрати. В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що між [PERSON] ( батьком позивача) та [PERSON] було укладено два договори позики, що підтверджується розписками від 15.11.2018р. а від 01.02.2019р. Позики, які були підтверджені розписками [PERSON] не повернуті, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. [INFO] [PERSON] , який був позикодавцем за розписками помер. Єдиним спадкоємцем майна та майнових прав [PERSON] є його дочка - [PERSON] . Таким чином [PERSON] прийняла у спадок право вимоги за розписками, виданими [PERSON] щодо умов позики. 15.11.2018р. між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленості щодо надання позики [PERSON] у розмірі 56 000,00 доларів США. У даній розписці відповідач підтвердив, що отримав вказані кошти та погодився виплачувати [PERSON] щомісячно винагороду у розмірі 5 % від суми займу, що визначено, як 2 800,00 доларів США. Виплата повинна була проводитися щомісячно 15 числа доларами США, готівкою. Кінцева дата повернення 15.11.2019р. Починаючи з 15.05.2019р. відповідач перестав оплачувати щомісячну винагороду (відсотки), які сторони визначили у розмірі 2 800,00 доларів США. Станом на 15.11.2019р. позика у розмірі 56 000,00 доларів США не повернута. Просить стягнути борг з урахуванням винагороди та пені, яка визначена у розписці та 3 % річних . Також, 01.02.2019р. між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленості щодо надання нової позики [PERSON] у розмірі 55 000,00 доларів США. 13.03.2019р. відповідач [PERSON] додатково взяв ще 10 000,00 доларів США на умовах попередньо написаної розписки, що загалом становить 65 000,00 доларів США. [PERSON] погодився виплачувати [PERSON] щомісячно винагороду у розмірі 3 % річних від суми займу, що визначено у розмірі 1 650,00 доларів США. Виплата повинна була проводиться щомісячно 01 числа доларами США, готівкою. Кінцева дата повернення визначена 01.08.2020р. [PERSON] не виконав добровільно взятих на себе зобов`язань. Починаючи з 01.06.2019р. перестав оплачувати щомісячну винагороду (відсотки), які сторони визначили у розмірі 1 650,00 доларів США. За невиконання домовленостей по позиці у розписці сторони передбачили відповідальність. Просить стягнути борг з урахуванням винагороди та пені, яка визначена у розписці та 3 % річних . Просить позов задовольнити. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 23.11.2022р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02.03.2023р. закрито підготовче засідання у вказаній цивільній справі та призначено розгляд справи по суті. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити. Надав до суду відзив на позовну заяву в якому вказав, що позивачем не надано суду оригінали розписок, що нівелює позицію позивача про наявність у нього прав вимоги за даними розписками до відповідача та наявності боргу. Вказує, що відповідач ніколи не перебував у правовідносинах з позивачем, не позичав у неї кошти, а всі позики обговорювалися та погоджувались між відповідачем та позикодавцем (батьком позивача). Між відповідачем та позикодавцем були врегульовані всі фінансові питання, за життя позикодавець не звертався до відповідача з претензією письмовою вимогою) щодо сплати коштів за договором позики. Відсутні належні докази наявності боргу та права вимоги у позивача до відповідача за даними розписками, що є підставою відмови у задоволенні позову. Умови розписки про подвоєння суми позики (основного боргу) у разі затримки оплати процентів більше календарного місяця є нікчемними умовами, не створюють жодних юридичних наслідків та не можуть бути застосовані до даних правовідносин. Відповідач посилається на положення ст. 228 ЦК і вважає, що написані ним умови порушують його конституційні права і свободи. Вважає, що написані ним розписки порушують публічний порядок. Відповідач вказує, що між ним та [PERSON] не існувало ніяких правовідносин, а тому її вимоги до [PERSON] є незаконними. Відповідач просить застосувати строки позовної давності до позовних вимог позивача і на цій підставі відмовити у задоволенні позову. Позивачем надано відповідь на відзив в якому вказала, що у позивача наявні всі оригінали розписок, написані власноручно [PERSON] . Зазначає, що не перебувала у правовідносинах з відповідачем, а прийняла у спадок право вимоги за розписками, виданими [PERSON] щодо умов позики. [PERSON] неодноразово спілкувалася з [PERSON] та пропонувала перепідписати з нею договір позики, об`єднавши всі боргові розписки в один пакет. Відповідач не заперечував суму боргу. Зазначає, що нею не пропущено строк позовної давності звернення до суду. Надала розрахунок в якому просить стягнути за розпискою від 15.11.2018р. - 165 658,51 доларів США та за розпискою від 01.02.2019р. 216 181,80 доларів США. Представником відповідача надано заперечення в яких вказав, що з часу настання строку повернення позики жодні особи до відповідача з вимогами про сплату боргу не зверталися, а позовна заява була подана через декілька років після завершення строку повернення позики за розписками, які надані позивачем. У наданих позивачем розписках не визначено, що дані суми є саме штрафом, оскільки вони не мають навіть притаманних штрафу ознак, а саме обчислення у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення нарахованого штрафу у кінці 2022р., тобто після спливу одного року з моменту виникнення права вимоги про стягнення штрафу. Просить відмовити у задоволенні позову. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Судом встановлено наявність між [PERSON] та [PERSON] позикових відносин, що підтверджується наявними у позивача оригіналами власноручно написаних розписок відповідачем [PERSON] від 15.11.2018 року та від 01.02.2019 року. З дослідженої розписки від 15.11.2018 року, суд встановив, що 15.11.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленостей щодо надання позики [PERSON] в розмірі, що еквівалентна 56 000,00 (п`ятдесят шість тисяч) доларів США. Розписка складена власноручно [PERSON] , та підписана ним. У наданій розписці [PERSON] підтвердив, що отримав борг у [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) позику в розмірі 56000,00 (п`ятдесят шість тисяч) доларів США. Також, у розписці обумовлена сплата винагороди в розмірі 5% від суми позики, що визначено як 2 800,00 (дві тисячі вісімсот) доларів США щомісячно до 15-го числа (дата отримання займу) доларами США, готівкою. Кінцева дата повернення позики визначена 15.11.2019 року. Таким чином строк на який була взята сума позики становить з 15.11.2018 по 15.11.2019. Строк повернення позики визначався як 15.11.2019 року. За невиконання домовленостей по позиці у Розписці сторони передбачили відповідальність. У розписці зазначено, що в разі прострочення виплати щомісячної винагороди на 3 місяці [PERSON] погоджується на сплату пені, яка дорівнює сумі винагороди за цей місяць, а саме 2800 доларів США. Тобто, сума винагороди за кожний наступний місяць після 3 місяців прострочення буде складати - 5600,00 доларів США. У разі затримки виплати відсотків більше чим на один календарний місяць [PERSON] вважає справедливою новацію умов основного боргу і визнає подвоєння суми основного боргу до розміру 112000 (сто дванадцять тисяч) доларів США. Вищезазначена розписка складена від 15.11.2018 року повністю підтверджує як факт отримання [PERSON] коштів за договором позики, так і його зобов`язання повернути ці кошти до 15.11.2019 року/а.с.14-15/. З дослідженої розписки від 01.02.2019 року, суд встановив, що 01.02.2019 року між [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) та [PERSON] було досягнуто домовленостей щодо надання позики [PERSON] в розмірі 55 000,00 (п`ятдесят п`ять тисяч) доларів США про що зазначено у розписці. Є запис , що 13.03.2019 року [PERSON] додатково взяв ще 10 000,00 (десять тисяч) доларів США, на умовах попередньо написаної розписки. Таким чином, загальна сума позики за розпискою від 01.02.2019 року становила 65 000,00 (шістдесят п`ять тисяч) доларів США. [PERSON] погодився виплачувати [PERSON] щомісячно винагороду у розмірі 3% від суми займу, що визначено як 1650 (одна тисяча шістсот п`ятдесят) доларів США. Виплата повинна була проводитися щомісячно 01 числа (дата отримання займу) доларами США, готівкою. У розписці зазначено, що повернення основної суми боргу повинно відбуватися готівкою - доларами США. Кінцева дата повернення визначена як 01.08.2020 року. Розписка передбачає виплату додаткової пені в розмірі 1650 (одна тисяча шістсот п`ятдесят) доларів США. У разі затримки виплат винагороди-процентів на один календарний місяць [PERSON] добровільно визнав штрафну санкцію у формі подвоєння загальної суми боргу до 110 000,00 (сто десять тисяч) доларів США. Вищезазначена розписка складена від 01.02.2019 року повністю підтверджує як факт отримання [PERSON] коштів за договором позики, так і його зобов`язання повернути ці кошти до 01.08.2020 року. Розписка складена власноручно [PERSON] та ним підписана/а.с.16-17/. Доказів виконання [PERSON] умов договору позики суду не було надано. Позивач, [PERSON] пояснила суду що з 01.06.2019 року [PERSON] перестав оплачувати щомісячну винагороду (відсотки), які сторони визначили як 1650 (одна тисяча шістсот п`ятдесят) доларів США. Станом на 01.06.2020 року (дату повернення позики) позика у розмірі 65000,00 (шістдесят п`ять тисяч) доларів США - не була повернута. Також існувала заборгованість по щомісячній винагороді (відсоткам). Оцінюючи доводи представника Відповідача про нікчемність умов добровільно викладених позичальником у Розписці, суд керувався наступним законодавством: Відповідно до положень ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст. 628 ЦК зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У розписках зазначено, що позичальник добровільно, розуміючи значення своїх дій погоджується на умови зазначені в Розписках. Вимог щодо нікчемності розписок сторонами не заявлено. [INFO] [PERSON] ,. який був позикодавцем - помер. Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Звєрькова Н.Д. 22 липня 2019 року відкрила спадкову справу № 21/2019 щодо майна померлого [PERSON] /а.с.36/. Єдиним спадкоємцем майна та майнових прав [PERSON] є його дочка - [PERSON] . 11.02.2022 р приватний нотаріус Київського нотаріального округу Звєрькова Н.Д. видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON] . Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) . Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять майно та права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, [PERSON] прийняла у спадок право вимоги за Розписками виданими [PERSON] щодо умов позики. Верховний суд України від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц (No 61-25487св18) встановив, що зобов`язання за попередніми договорами купівлі-продажу та договором позики входять до складу спадщини. У разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України, отже зобов`язання за попередніми договорами купівлі-продажу та договором позики входять до складу спадщини. За наявності у спадкоємця позикодавця оригіналу боргової розписки, і відсутності належних доказів повернення боргу, стягнення з відповідача боргу на користь цього спадкоємця є обґрунтованим (Справа № 761/22776/15-ц, 12.06.17) Таким чином [PERSON] має право на заявлення позову з вимогами щодо повернення боргу. Відповідно до положень ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до наданих суду розписок дата повернення боргу за розпискою від 15.11.2018 встановлена сторонами - 15.11.2019 року. Дата повернення боргу за розпискою від 01.02.2019 встановлена сторонами - 01.08.2020 року. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. Таким чином, у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. У тексті досліджуваних розписок [PERSON] зазначив, що виплата буде проводитися готівкою в доларах США. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Згідно з частинами першою та третьою ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підтвердження невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по поверненню суми позики представник позивача надав для ознайомлення суду оригінали розписок відповідача від 15.11.2018 року та від 01.02.2019 року. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 25.04.2012 року у справі № 6-24ц12, наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання. З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що наявність оригіналу розписки в позивача свідчить про існування невиконаного зобов`язання відповідачем по договорах позики від 15.11.2018 року та від 01.02.2019 року. У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що відповідач повністю чи частково виконав свої зобов`язання за вказаними договорами позики та повернув повністю або частково кошти за договорами позик. З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконав зобов`язання за даними розписками, а тому зобов`язаний повернути позивачу борг з урахуванням штрафних санкцій зазначених в розписках. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частинами першою та другою ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, тому відповідно до умов укладених розписок та вимог ст.625 ЦК України зобов`язаний сплатити позивачу борг у розмірі основного зобов`язання по позиці, винагороду за користування грошовими коштами, встановлену в розписках пеню та штрафні санкції, а також відшкодувати інфляційні втрати у розмірі 3% річних за прострочення виконання основного зобов`язання. Відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року N 6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Отже, стягнення із відповідача суми боргу у іноземній валюті відповідає як вимогам цивільного законодавства, так і узгоджується із правовим висновком викладеним у постановах Великої палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справах № 373/2054/16-ц, № 464/3790/16-ц. Відповідно до ч. 3 ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, наявність боргового документа у кредитора підтверджує невиконання боржником свого зобов`язання. Позивач надала розрахунок суми боргу, який не спростовано стороною відповідача. Дослідивши наявні в матеріалах справи документи та перевіривши розрахунок боргу суд встановив, що сума боргу за розпискою від 15.11.2018 року становить: 56 000,00 доларів США (сума позики, як основного зобов`язання). Обставини, які враховувалися при розрахунку грошового зобов`язання станом на 15.11.2019 року: 15.05.2019 року - [PERSON] перестав оплачувати щомісячну винагороду (5% відсотків від суми позики) у розмірі 2 800,00 дол. США. На дану суму через 3 місяці після виникнення заборгованості починає нараховуватися пеня у розмірі суми щомісячної винагороди (відсотків), встановлених за користування грошовими коштами (2 800,00 дол. США). З 15.08.2019 була застосована штрафна санкція розмірі основної суми боргу (56000,00 доларів США). З 15.05.2019 нараховані компенсаційні втрати (3% річних) на суму заборгованості на кожен місяць. Таким чином, станом на 15.11.2019 року (дата повернення боргу) існувала заборгованість у сплаті основної суми боргу в розмірі 56 000,00 доларів США, відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 19 600,00 доларів США, пені у розмірі 14 000,00 доларів США, штрафної санкції у розмірі 56 000,00 доларів США, 3% річних - 5 673,07 доларів США, а всього грошове зобов`язання становило суму у розмірі - 151 273,07 доларів США. Станом на 15 січня 2023 існувало прострочення грошового зобов`язання у розмірі 151273,07 доларів США 1157 днів. Таким чином 3 % річних з простроченої суми, визначеної у відповідній валюті (151 273,07 доларів США), помноженої на кількість днів прострочення (1157 днів), які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у розписці для його виконання до 15.01.2023 становить 14 385,44 доларів США. Сума боргу за розпискою від 15.11.2018 року становить - 165 658,51 доларів США (сто шістдесят п`ять тисяч шістсот п`ятдесят вісім доларів США і 51 цент). Сума боргу за розпискою від 01.02.2019 року становить: 65 000,00 доларів США (сума позики, як основного зобов`язання ). 01.02.2019 було надано у позику 55 000,00 доларів США, а 13.03.2019 було надано додатково 10000,00доларів США. Обставини, які враховувалися при розрахунку грошового зобов`язання станом на 01.02.2019 року: Строк на який була взята сума позики обраховується з 01.02.2019 по 01.08.2020 року. Строк повернення позики визначався як 01.08.2020 року. Відсотки за користування позикою (винагорода) визначалася у розмірі 3% від суми займу, що становило 1650,00 доларів США щомісячно. Виплата повинна була проводитися щомісячно 01 числа (дата отримання позики) доларами США, готівкою. Починаючи з 01.06.2019 року [PERSON] перестав оплачувати щомісячну винагороду (відсотки), які сторони визначили як 1650 (одна тисяча шістсот п`ятдесят) доларів США. У розписці зазначено, що в разі прострочення виплати щомісячної винагороди (відсотків) на 3 дні [PERSON] погоджується на сплату пені, яка дорівнює сумі щомісячної винагороди (відсотків) за цей місяць, а саме 1650 (одна тисяча шістсот п`ятдесят) доларів США. Пеня почала нараховуватися з 05.06.2019 року. У розписці передбачалася відповідальність (штрафна санкція) в разі прострочення збільшених відсотків більше як на 1 місяць у розмірі суми основного боргу 65 000,00 доларів США. Штрафна санкція почала нараховуватися 01.07.2019 року. З 01.07.2019 нараховані компенсаційні втрати ( 3% річних) на суму заборгованості за кожен місяць такої заборгованості. Станом на 01.08.2020 року (дата повернення боргу) існувала заборгованість у сплаті основної суми боргу в розмірі 65 000,00 доларів США, відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 24 750,00 доларів США, пені у розмірі 23 100,00 доларів США, штрафної санкції у розмірі 65 000,00 доларів США, 3% річних - 24992,23 доларів США. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Станом на 15 січня 2023 існувало прострочення грошового зобов`язання у розмірі 202 842,23 доларів США доларів США 822 днів. Таким чином 3 % річних з простроченої суми, визначеної у відповідній валюті (202 842,23 доларів США), помноженої на кількість днів прострочення (822 дня), які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у розписці для його виконання до 15.01.2023 становить 13 337,57 доларів США (202 842,23 х822х3:100:365=13 337,57 доларів США). Таким чином станом на 15.01.2023 сума боргу за Розпискою від 01.02.2019 року становить 65 000,00 доларів США - основний борг (позика); 24 750,00 доларів США - відсотки за користування позикою; 23 100,00 доларів США- пеня; 65 000,00 доларів США - штрафна санкція; 24 992,23 доларів США - компенсаційних втрат (за щомісячними виплатами під час дії договору позики); 13 337,57 доларів США - компенсаційних втрат за загальним грошовим зобов`язанням з 01.08.2020 по 15.01.2023 року. Всього сума боргу за Розпискою від 01.02.2019 року становить - 216 181,80 доларів США (двісті шістнадцять тисяч сто вісімдесят один долар 80 центів). Загальна сума боргу [PERSON] становить за розпискою від 15.11.2018 становить 165 658,51 доларів США (сто шістдесят п`ять тисяч шістсот п`ятдесят вісім доларів США і 51 цент) і за розпискою від 01.02.2019 - 216 181,80 доларіВ США (двісті шістнадцять тисяч сто вісімдесят один долар США 80 центів). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 22.08.2019 року по справі № 369/3340/16-ц, провадження № 61-7418св18. «За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.» У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 грудня 2018 року у справі № 544/174/17 (провадження № 61-21724св18) зроблено висновок щодо застосування положень статті 545 ЦК України і вказано, що «у частині 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку.» Аналогічний висновок зроблений у Постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі № 483/1953/16-ц, провадження №61-33891св18). «Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргової розписки в позивача підтверджує наявність боргу . За наявності у спадкоємця позикодавця оригіналу боргової розписки, і відсутності належних доказів повернення боргу, стягнення з відповідача боргу на користь цього спадкоємця є обґрунтованим. Аналізуючи питання застосування строку позовної давності суд виходив з наступного: Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Загальний строк позовної давності становить 3 роки (ст. 257 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено уст. 261 ЦК України, зокрема, відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В даному випадку, з огляду на те, що в розписці від 15.11.2018 року строк повернення позики визначено сторонами до 15.11.2019 року, то з даної дати розпочав свій відлік трьохрічний строк позовної давності, який закінчився 15.11.2022 року. У розписці від 01.02.2019 року строк повернення позики визначено сторонами до 01.08.2020 року, то з даної дати розпочав свій відлік трьохрічний строк позовної давності, який закінчиться 01.08.2023 року. Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав в межах встановленого строку позовної давності. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що відповідач повністю чи частково виконав свої зобов`язання за вказаними договорами позики та повернув повністю або частково кошти за договорами позики. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що відповідач свої зобов`язання у встановлений сторонами строк по договорах позики не виконав, борг за розписками не повернув та будь-яких конкретних доказів на спростування доводів позовних вимог не надав. Суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню. V.Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 12 405,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved