Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON] , з посиланням на те, що [INFO] , народився [PERSON] , батьком якого згідно свідоцтва зазначено громадянина Йорданії [PERSON] , матірью - [PERSON] . 01 червня 2022 року, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] відповідно. 01.06.2022 позивачу стало відомо про своє біологічне батьківство малолітньої дитини [PERSON] . Згідно нотаріальної заяви від 02 червня 2022 року, [PERSON] просить визнати за собою батьківство, щодо малолітньої дитини [PERSON] . Натомість встановлено, що згідно заяви від 16.11.2017 року, громадянином Йорданії [PERSON] було повідомлено, що він не є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] . На даний час позивач піклується та матеріально забезпечує сина та дружину. Позивач просить суд визнати [PERSON] [INFO] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] та виключити з актового запису про народження всі відомості про батька: «прізвище», «ім`я», «дату народження» а саме щодо: [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач та його представник не прибули, від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримують. В судове засідання відповідач не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не прибула, про час. дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду подала письмову заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, справу просить розглянути без її участі. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився [PERSON] , в графі батьки записано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а. с. 16). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 01.06.2022 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Києвському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №857 (а. с. 18). Згідно копії нотаріальної заяви від 02 червня 2022 року, [PERSON] просить визнати за собою батьківство, щодо малолітньої дитини [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до копії нотаріальної заяви від 16.11.2017 року, громадянином Йорданії [PERSON] було повідомлено, що він не є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] (а. с. 19). У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно із ст. ст. 4 ч. 1; 5 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 вказаної постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved