Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

У вересні 2023 року заявники [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2007 року і від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] . Фактичні шлюбні відносини між ними на цей момент припинені, спільне господарство вони не ведуть. Примирення і відновлення стосунків між ними не є можливим. Також вони уклали договір про участь у вихованні, утриманні дитини та визначенні місця проживання дитини, який був посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області 14 вересня 2023 року. Цим договором також врегульовано питання спілкування [PERSON] з дитиною. Просили шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні заявники [PERSON] і [PERSON] свою заяву підтримали і викладене підтвердили. Вислухавши пояснення заявників [PERSON] і [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про шлюб, 28 квітня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 88. (а. с. 13) З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . (а. с. 14) Відповідно до договору про участь у вихованні, утриманні дитини та визначенні місця проживання дитини від 14 вересня 2023 року, який посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Королем Р.А., між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого вирішено питання про сплату\~аліментів на утримання дитини, здійснення батьківських прав та виконання обов`язків. Зокрема, передбачено, що дитина [PERSON] буде проживати з матір`ю за визначеною в договорі адресою, на утримання дитини [PERSON] зобов`язується щомісячно передавати по 2500 грн (62 EUR) до досягнення дитиною 18 років, а у випадку навчання [PERSON] у вищому навчальному закладі з денною формою навчання сплачувати зазначені аліменти до закінчення навчання. Крім того, зазначеним договором передбачені умови спілкування батька [PERSON] з дитиною [PERSON] у визначений час та спілкування дитини з родичами, іншими членами сім`ї та наслідки невиконання сторонами обов`язків. (а. с. 21) Відповідно до\~ ч. 1 ст. 109 Сімейного кодексу України\~подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 109 Сімейного кодексу України, договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. Частиною 3 ст. 109 \~Сімейного кодексу України\~\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 8\~ постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей, (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до положень\~ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних \~свобод, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Враховуючи викладене, суд вважає, що спільна заява подружжя про розірвання шлюбу підлягає задоволенню як така, що відповідає дійсній волі заявників. Зважаючи на те, що подружжя не має наміру поновлювати подружні відносини, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, між сторонами укладено нотаріально посвідчений письмовий договір про те, що дитина проживатиме з [PERSON] , передбачено, яку участь у забезпеченні умов життя дитини братиме [PERSON] , а також вирішено питання про спільне виховання дитини з урахуванням її інтересів, шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved