Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

13 липня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовна заява мотивована тим, що сторони з 08 червня 2001 року перебували у шлюбі, під час якого у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . З кінця 2019 року відповідач з ними не проживає, жодної матеріальної допомоги не надає. 20 лютого 2023 року шлюб між позивачем і відповідачем було розірвано. Неповнолітній син [PERSON] проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідач з 08.10.2022 року перебуває на військовій службі. Інших утриманців він не має. Посилаючись на ст.ст. 180, 194 СК України [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] : -Заборгованість по аліментам за період з 01.01.2020р. по 01.10.2022р. в сумі 78918 грн.; -Заборгованість по аліментам за період з 08.10.2022р. до дня пред`явлення цього позову у розмірі частки від заробітку (доходу) відповідача; -Стягнути щомісячно аліменти у розмірі частки від заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення від дня пред`явлення цього позову; -допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Ухвалою суду від 18 липня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~У період часу з 09.08.2023р. по 04.09.2023р. суддя перебувала у щорічній основній відпустці. \~ \~ \~ \~Розгляд справи було призначено на 07.09.2023 року. В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки відповідач не отримав позовної заяви і має намір подавати відзив на позов. \~ \~ \~ \~27.09.2023 року розгляд справи не відбувся через відсутність електропостачання в суді. Розгляд справи відкладено на 12.10.2023 року. 12.10.2023 року на адресу суду поштою надійшов відзив відповідача на позов, підписаний його представником, у якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . В обгрунтування заперечень проти позову представник відповідача вказує на те, що відповідачем подано позов про оспорювання батьківства. У разі, якщо позов про оспорювання батьківства буде задоволено, то позовні вимоги [PERSON] не можуть бути задоволені. Разом з цим, зазначає, що позовні вимоги позивачки про стягнення заборгованості по аліментам задоволенню не підлягають, оскільки між позивачкою і відповідачем не існує ніякого письмового договору про розмір щомісячних витрат на утримання дитини [PERSON] або судового рішення про стягнення аліментів на утримання дитини. Тому вимоги позивачки про стягнення заборгованості по аліментам є безпідставними. Аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Відповідачем таких доказів суду не надано. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заявив клопотання про зупинення провадження у цій справі до розгляду справи за позовом [PERSON] про оспорювання батьківства. Ухвалою суду від 12.10.2023 року у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі відмовлено. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши надані суду докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~та\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першоїстатті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2001 року . За рішенням суду від 20 лютого 2023 року шлюб було розірвано. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с.12). Позивачка вказує на те, що з кінця 2019 року вони з чоловіком припинили сімейні стосунки, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач з того часу їй не надавав. Обґрунтовуючи вимоги про стягнення заборгованості за аліментами, позивачка посилається на норми ст. 194 СК України. Так, частинами 2, 3 статті 194 СК України встановлено, що аліменти можуть\~бути стягнуті\~за виконавчим\~листом за\~минулий час,\~але не\~більш як\~за десять\~років,\~що передували\~пред`явленню\~виконавчого листа\~до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Судом встановлено, що раніше позивачка з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON] до суду не зверталася, договір про утримання дитини між позивачем і відповідачем не укладався. За таких підстав, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за аліментам за період з 01.01.2020р. по 01.10.2022р. в сумі 78918 грн. та заборгованості за аліментами за період з 08.10.2022р. до дня пред`явлення цього позову у розмірі частки від заробітку (доходу) відповідача, задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, а відповідач ухилявся від надання утримання дитині. Однак, у відповідача [PERSON] існує обов`язок щодо утримання свого сина [PERSON] , тому вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів з часу звернення нею до суду з цим позовом підлягають задоволенню. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.\~Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 180 СК України\~передбачено, що\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України а ліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно із довідкою в/ч2120 від 24.04.2023р. [PERSON] проходить військову службу у цій частині з 08.10.2022р. ( а.с.19). Враховуючи встановлені судом обставини, матеріальний стан позивача і відповідача, з урахуванням принципу співмірності та розумності, закріплених у ст.7\~СК України, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/ 4 частки від усіх видів заробітку(доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто у даному випадку аліменти необхідно стягнути з\~13 липня 2023 року. Відповідно до\~ст.141\~ЦПК України\~з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial