Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідачки надміру отриману державну соціальну допомогу на дитину, над якою встановлено опіку. Вказує, що відповідачка перебувала на обліку в управлінні соціального захисту як одержувачка допомоги на [PERSON] , котрий 22.07.2022 року досяг повнолітті, що є підставою для припинення отримання нею державної страхової допомоги. Не зважаючи на це, відповідачка про факт досягнення підопічним повноліття позивача не повідомила та безпідставно одержала за серпень-вересень 2022 року допомогу, сума якої склала 12490 грн. Відповідачка позов не визнала, покликаючись на те, що не вчиняла жодних дій, спрямованих на неправомірне отримання допомоги на онука, факт досягнення яким повноліття мав бути добре відомим позивачу з особової справи одержувача державної допомоги та нею не приховувався. Продовжувала отримувати соціальну допомогу, вважаючи, що уряд вирішив таким чином підтримати вразливі верстви населення з огляду на введення в державі воєнного стану. Залучений до участі у справі як третя особа, [PERSON] з тих самих підстав вважав позов необґрунтованим. Позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Статтею 3 зазначеного Закону до видів державної допомоги сім`ям з дітьми віднесено допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування. За змістом статей 16, 17 цього ж Закону допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається на підставі рішення про встановлення опіки чи піклування. Право на допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається особам, призначеним в установленому законом порядку опікунами чи піклувальниками дітей, які позбавлені батьківського піклування. Така допомога вважається власністю дитини. Судом встановлено й сторонами не заперечується, що 21.02.2012 року виконавчим комітетом Мукачівської міської ради прийнято рішення № 33 «Про встановлення опіки та піклування». Згідно з пунктом 4,5 вказаного рішення відповідачку призначено опікуном над онуком [PERSON] , [INFO] . Пунктом 7 вищезазначеного рішення призначено опікуну [PERSON] виплату державної соціальної допомоги, зокрема, на дитину [PERSON] . Із серпня 2015 року відповідачка перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Мукачівської міської ради (далі - УСЗН), як отримувач державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми, зокрема, допомоги на дитину [PERSON] , над якою встановлено опіку. На підставі поданої відповідачкою заяви та декларації про доходи і майновий стан осіб, які звернулися за призначенням допомоги від 03.08.2015 року, рішенням УСНЗ про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 05.08.2015 року [PERSON] призначено допомогу на дитину, яка знаходиться під її опікою, у розмірі 2272 грн. щомісячно на період з 01.08.2015 по 31.01.2016 року. Надалі рішеннями позивача розмір допомоги, що виплачувалася відповідачці на утримання підопічного неодноразово збільшувався. Останнім рішенням УСЗН про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 13.05.2021 [PERSON] призначено допомогу на дитину, яка знаходиться під опікою, у розмірі 5687 грн. щомісячно на період з 01.05.2021 по 30.04.2022. 30.09.2022 року Згідно з Актом проведення перевірки дотримання вимог законодавства під час надання соціальної підтримки, соціальних послуг та стосовно дотримання прав дітей № 31 від 30.09.2022 року, складеного ГУ Національної сервісної служби у Закарпатській області в результаті перевірки виявлено, що УСЗН не припинено своєчасно нарахування та виплату державної допомоги на дитину, над якою встановлено опіки або піклування, що призвело до переплати за серпень-вересень 2022 року. Вказане порушення частково усунуто посадовими особами УСЗН в ході проведення перевірки. Зокрема, інспектором УСЗН в ручному режимі здійснено індивідуальний перерахунок, яким встановлено, що [PERSON] надмірно виплачені кошти за серпень та вересень 2022 року у розмірі 6245 грн. за кожен місяць, на загальну суму 12490 грн. (а. с. 9-27). Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини між учасниками розглядуваної справи регулюються Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою КМУ від 27.12.2001 р. № 1751, а також положеннями цивільного законодавства щодо зобов`язань, пов`язаних з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави та спеціальні норми. Загальні підстави виникнення зобов`язання, пов`язаних з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. На обґрунтування заявленої вимоги позивач посилається на правила статті 1212 ЦК України, відповідно до яких особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Водночас не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (стаття 1215 ЦК України). Тож безпідставно набута допомога не підлягає поверненню, якщо її виплата проведена потерпілим добровільно, за відсутності з його боку рахункової помилки та недобросовісності з боку одержувача. До лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, невірне написання суми, помилки при введенні початкових даних у комп`ютерну програму, які не вимагають правової оцінки. Таким чином, рахункова помилка - це результат неправильного застосування правил арифметики, - не більше того. Різновидом лічильної помилки може бути, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні (постанова Верховного Суду від 20.06.2018 р. у справі № 501/2500/15-ц). Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що виплата відповідачці сум державної соціальної допомоги на дитину, над якою встановлено опіку, проведена позивачем добровільно та без рахункової помилки, а отже спірною залишається одна, визначальна для розв`язання цього спору обставина - поведінка відповідачки, добросовісність якої презюмується частиною п`ятою статті 12 ЦК України. Добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо. Тобто така поведінка передбачає умисел та конкретну мету, наявності яких повинна бути доведена позивачем достатньою сукупністю належних, допустимих і достовірних доказів (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 р. у справі № 174/404/16-ц). Добросовісність відповідачки у цій справі має оцінуватися через призму норм Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (далі - Закон), статтею 22 якого встановлено, що одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми (далі - Порядок) передбачено, що допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається з місяця, в якому була подана заява з усіма необхідними документами та/або відомостями, та виплачується щомісяця до моменту досягнення дитиною 18-річного віку включно (пункт 29). Підставою для припинення виплати допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, є: звільнення від виконання обов`язків опікуна чи піклувальника; працевлаштування або взяття шлюбу дитиною до досягнення нею 18-річного віку; усиновлення дитини, передача дитини батькам; досягнення дитиною 18-річного віку; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності, якщо вона записана матір`ю або батьком дитини; влаштування дитини на повне державне утримання. У разі виникнення обставин, внаслідок яких може бути припинена виплата зазначеної допомоги, її одержувачі, служба у справах дітей, виконавчий комітет сільської (селищної) ради або уповноважена особа, визначена виконавчим органом ради об`єднаної територіальної громади, зобов`язані у десятиденний строк повідомити про це органи соціального захисту населення, які виплачують допомогу (пункт 30). Особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, у разі виникнення обставин, які призводять до припинення виплати допомоги, зобов`язані у десятиденний строк повідомити про це органи соціального захисту населення (пункт 46). Пунктом 49 Порядку до таких обставин віднесено зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо. Системний аналіз наведених вище положень Закону та Порядку дає підстави для висновку про те, що механізм повернення надміру виплачених сум державної соціальної допомоги на дитину, над якою встановлено опіку, передбачає стягнення таких сум лише у випадку доведення позивачем, що така виплата відбулась з вини і внаслідок зловживань з боку одержувача такої допомоги, зокрема, у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо. Перелік цих обставин не є вичерпним, адже словникова одиниця «тощо» в українській мові використовується як указівка на незавершеність переліку чого-небудь, на можливість його продовження. З урахуванням наведеного можна стверджувати що абзаци перший і другий пункту 30 Порядку не мають жорсткої кореляції. Водночас телеологічне тлумачення наведених актів законодавства показує, що одержувач державної соціальної допомоги зобов`язаний повідомляти органи соціального захисту населення лише про обставини, які призводять до припинення виплати допомоги, та які не відомі й від самого початку не можуть бути відомі органу, що призначає і здійснює виплату державної допомоги сім`ям з дітьми. Отже, відповідачка не допустила будь-якої недобросовісної поведінки, не подавала до органів, які призначають і здійснюють виплату державної допомоги сім`ям з дітьми, недостовірної інформації та не приховувала від цих органів обставин, що впливають на виплату державної допомоги, бо не можна приховати від особи те, що їй і так достеменно відомо. Семантичний аналіз терміну «приховувати», лексичним значенням (сенсом, змістом) якого є - тримати що-небудь у таємниці; не розголошувати, не показувати щось; таїти, замовчувати що-небудь; не розповідати про щось з певною метою. З огляду на це суд погоджується з доводом позивачки щодо того, що відомості про дату народження її підопічного, а отже й про досягнення ним повноліття, були відомі позивачу, котрий не контролював належним чином настання події, яка припиняє виплату державної соціальної допомоги на дитину, тобто не дотримався принципу «належного урядування», що згадується у рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, в якому з-поміж іншого зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). З урахуванням наведеного відповідачка мала підстави вважати, що допомога на дитину припнеться після досягнення нею 18-річного віку. Водночас, зважаючи на військово-політичну ситуацію в країні, людина похилого віку, якою є відповідачка, могла добросовісно помилятися щодо мети подальшого надання державою фінансової підтримки. Принаймні тривалість безпідставного отримання соціальної допомоги не дає достатніх підстав для висновку про умисне використання нею неналежного адміністрування відповідачем виплат державної допомоги сім`ям з дітьми. Таким чином, оскільки перераховані грошові кошти у вигляді державної соціальної допомоги на дитину, над якою встановлено опіку, надані позивачем добровільно, за відсутності рахункової помилки та недобросовісності зі сторони відповідачки, суд не вбачає правових підстав для стягнення з неї надмірно виплаченої суми. Крім того, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідачки, переконує суд у тому, що примусове повернення коштів у вигляді надмірно виплаченої державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми у сумі 12490 грн., може призвести до покладення на відповідачку, як людину похилого віку, надмірного тягаря. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed