Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

10 серпня 2023 року позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також на земельну ділянку площею 8,98 га, розташовану на території колишнього КСП «Зоря». Вказував, що вказана квартира належала позивачу та його батьку на підставі договору обміну від 13.01.1999 року, укладеному Універсальною товарною біржою. Відповідно до рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 30.05.2018 року за позивачем було визнано право власності на зазначену земельну ділянку у порядку спадкування за законом. Зазначав, що після оформлення договору обміну від 13.01.1999 року він разом із батьком переїхав мешкати до квартири по [ADDRESS] , де зареєструвався лише 4 серпня 2000 року. При цьому він з середини 1998 року постійно проживав разом із батьком, тому що він дуже хворів та договір обміну квартири по [ADDRESS] було підписано [PERSON] вдома по [ADDRESS] , про що є відмітка у такому договорі обміну. Після смерті батька в 1999 році на протязі 6 місяців позивач вступив у володіння та користування усім майном, яке належало спадкодавцеві. Таким чином він одноособово став володіти квартирою по [ADDRESS] , де він постійно мешкає, сплачуючи комунальні послуги. На протязі тривалого часу він одноособово продовжує здійснювати догляд за такою квартирою. Однак 2 серпня 2023 року звернувшись до нотаріуса, йому було роз`яснено, що він не був зареєстрований зі спадкодавцем, [PERSON] , на день смерті останнього [INFO] , та не подав протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця заяву про прийняття спадщини, у зв`язку із чим спадщину в установлений законом строк не прийняв. Натомість, вважав себе таким, що він фактично прийняв спадщину після смерті батька, тому не подавав до органів нотаріату жодних заяв про прийняття спадщини відповідно до ст. 548 ЦК (1963 року). На підставі переліченого просив суд встановити факт того, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , та визнати суд право власності на 1/2 частку такої квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Від представника\~відповідача,\~ [PERSON] ,\~надійшов відзив,\~в якому\~останній вказував,\~що позивач\~не надав\~доказів відповідно\~до п.\~113\~«Інструкції про\~порядок вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України», затверджено наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, що він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Також заявлені позивачем вимоги щодо визнання за ним права власності на житлову квартиру в порядку спадкування за законом після смерті померлого батька є передчасними, тому задоволенню не підлягають на підставі п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судовому практику в справах про спадкування». Тому за відсутності належним чином встановленого юридичного факту прийняття спадщини позивачем після смерті батька вимоги про визнання права власності за позивачем в порядку спадкування за законом передчасні, на підставі чого просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до відповіді на відзив представника позивача, адвоката Симонової Я. М., вбачається, що на підтвердження факту прийняття спадщини у позивача маються акти з місця проживання від 01.09.2023 року та ощадна книжка батька [PERSON] , яка з моменту смерті знаходиться в позивача. Отже, після смерті батька у 1999 році позивач на протязі шести місяців вступив у володіння та користування усім майном, яке належало спадкодавцеві, зокрема, щодо квартири по [ADDRESS] , у якого зберігаються право встановлюючи документи на неї. Також зазначав, що під час його звернення до нотаріуса позивачу було повідомлено, що навіть при встановлені факту прийняття спадщини [PERSON] не зможе оформити право власності на квартиру, оскільки правовстановлюючий документ на таку квартиру не відповідає вимогам чинного законодавства, бо був укладений на Універсальній товарній біржі «Біржа по торгівлі нерухомістю та транспортом», тому він й звернувся до суду за захистом своїх прав, внаслідок чого просив суд встановити факт того, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та визнати право власності за ним на 1/2 частину квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ані позивач, [PERSON] , ані його представник, адвокат Симонова Я. М., в судове засідання не з`явились, надавши заяву з проханням вирішити справу у їх відсутність, прохаючи заявлені позовні вимоги суд задовольнити повністю. Представник відповідача, [PERSON] , у судове засідання також не з`явився, надавши клопотання з проханням вирішити справу за відсутності представника виконкому Покровської районної в місті Кривому Розі ради. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявлених [PERSON] позовних вимог, виходячи з наступного вмотивування. Судом було встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 21 травня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 883, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у віці 83 років. На підставі свідоцтва про народження, виданого 4 травня 1955 року Першотравневою сільською радою Софіївського району Дніпропетровської області, актовий запис № 21, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьком якого вказаний [PERSON] . Відповідно до договору обміну від 13 січня 1999 року вбачається, що на Універсальній товарній біржі «Біржа по торгівлі нерухомістю та транспортом» 13 січня 1999 року був укладений договір обміну, за яким [PERSON] поміняв належну йому двокімнатну квартиру по [ADDRESS] , та [PERSON] поміняв належну йому однокімнатну квартиру по [ADDRESS] , з одного боку, а [PERSON] , який діяв також за дорученням в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] поміняли належну їм чотирьох кімнатну квартиру по [ADDRESS] , з іншого боку, внаслідок чого [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність квартиру по [ADDRESS] (загальна площа 86,6 кв. м., житлова площа 55,2 кв. м.). Вказана угода обміну була зареєстрована в Криворізькому БТІ за реєстром № 597 від 16 серпня 1999 року, внаслідок чого кв. [ADDRESS] на праві спільної сумісної приватної власності рахувалась за [PERSON] та [PERSON] відповідно до біржової угоди № 10-2 від 13 січня 1999 року Універсальної товарної біржи «Біржа по торгівлі нерухомістю та транспортом», що також підтверджується технічним паспортом на вказану квартиру та довідкою КП « Криворізьке БТІ» від 05.08.2013 року. При цьому на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 30 вересня 2004 року, яке набуло чинності 31 жовтня 2004 року, було визнано дійсним договір обміну кв. [ADDRESS] та кв. [ADDRESS] , вчинену між [PERSON] та [PERSON] , з одного боку, а також [PERSON] , який діяв за дорученням в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , з іншого боку, зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Біржа по торгівлі нерухомістю та транспортом» 13 січня 1999 року. В цьому сенсі суд вказує, що на підставі п. 5 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Оглядом копій матеріалів спадкової справи, наданої 2-ю Криворізькою державною нотаріальною конторою, що відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за ст. 549 ЦК (в редакції 1963 року) до нотаріальної контори щодо майна спадкодавця звертався лише позивач, [PERSON] , [INFO] . Інших спадкоємців щодо майна померлого [PERSON] немає. При цьому в матеріалах даної спадкової справи мається заява від 21.06.2013 року [PERSON] , за якою він визнавав рівність його із [PERSON] часток у їх спільній сумісній власності на кв. [ADDRESS] . Однак станом на 21.05.1999 року, на момент смерті [PERSON] , у кв. [ADDRESS] не було зареєстровано осіб, що було підтверджено 14 серпня 2023 року Департаментом адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради, а також підтверджується довідкою ЖКП № 38 від 30.05.2008 року, де, натомість, зареєструвався [PERSON] лише 4 серпня 2000 року, що вбачається з копії паспорта позивача (серія [NUMBER] ). В той же час на підставі довідки від 23 травня 2008 року ЖКП № 16 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані по [ADDRESS] по 4 січня 1999 року, звідки були виписані до кв. [ADDRESS] . Крім того за актом від 1 вересня 2023 року ТОВ «УЮТ-2011» вбачається, що за свідченнями сусідів по будинку, починаючи з січня 1999 року у кв. [ADDRESS] мешкав [PERSON] разом із своїм батьком [PERSON] , після смерті якого у такій квартирі до сих пір проживає [PERSON] . Також судом було оглянуто довідки Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби від 2 серпня 2023 року, за якими вбачається, що на кв. [ADDRESS] у комунальних підприємств особові рахунки відкриті на позивача, [PERSON] , який також зареєстрований за такою адресою. Суд при цьому зауважує, що позивач надав суду також копію ощадної книжки за вкладом «Ощадного банку СРСР» на спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . При цьому рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2018 року, яке набуло чинності 3 липня 2018 року, було визнано за [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 8,98 га в умовних кадастрових гектарах вартістю 253996,66 грн., розташовану на території колишнього КСП «Зоря», що належало померлому [INFO] [PERSON] . Крім того вказаним рішенням суду було встановлено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину померлого [PERSON] , яка складається з кв. [ADDRESS] . Суд в цьому сенсі зазначає, що відповідно до п. 4 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року), який набув чинності 1 січня 2004 року, передбачено, що такий ЦК застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Таким чином до правовідносин щодо спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , повинні застосовуватися положення Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) (далі - ЦК 1963). Так відповідно до ст. 524 ЦК 1963 спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. За змістом ст. 525 ЦК 1963 часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Суд зазначає, що згідно із ст. 529 ЦК 1963 при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК 1963 для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За ст. 549 ЦК 1963 визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, згідно із ст. 549 ЦК 1963 діями, що свідчать про прийняття спадщини є, зокрема, фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном, що повинно бути вчинено протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Також на підставі п. 65 Листа Верховного Суду України від 1 грудня 1997 року «Правові позиції, висловлені судовою колегією в цивільних справах Верховного Суду України в зв`язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році» вбачається, що згідно із п. 1 ст. 549 ЦК (1963 року) прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. Так за п. 113 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5 (в редакції до 03.03.2004 року), вбачається, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном, зокрема, наявність у спадкоємців ощадної книжки, інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що [PERSON] , як спадкоємець [PERSON] , фактично прийняв спадщину за законом свого батька, вступивши у володіння та управління спадковим майном в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, яка належала спадкодавцю, тобто 1/2 частка кв. [ADDRESS] , набувши таким чином спадкові права на таку спадщину, що залишилась після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки в суді було підтверджено, що у спадковому майні, тобто в 1/2 частці кв. [ADDRESS] , на момент смерті [PERSON] та протягом шести місяців після відкриття такої спадщини мешкав також [PERSON] , син спадкодавця, який користується до сих пір таким спадкових майном, у якого зберігається ощадна книжка [PERSON] , вступ у спадкові права якого було підтверджено рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2018 року. Таким чином вимоги [PERSON] про встановлення факту прийняття ним спадщини у вигляді 1/2 частки кв. [ADDRESS] підлягають задоволенню судом. Суд, натомість, звертає увагу на те, що за змістом п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі ж відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В цьому сенсі суд не приймає до уваги лист нотаріуса від 1 серпня 2023 року [PERSON] позивачу, оскільки він не є постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Крім того позивач не позбавлений у встановленому законом порядку на підставі рішення суду про встановлення факту своєчасного прийняття ним спадщини [PERSON] отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріусу на 1/2 частку кв. [ADDRESS] , оскільки наразі є чинне рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 30 вересня 2004 року про визнання дійсним договору обміну кв. [ADDRESS] , зареєстрованого на Універсальній товарній біржі «Біржа по торгівлі нерухомістю та транспортом» 13 січня 1999 року. Також суд вказує, що за інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14.08.2023 року вбачається, що на підставі постанови від 04.12.2008 року було накладено арешт на майно [PERSON] , а саме: на кв. [ADDRESS] в рамках виконавчого провадження № АЕ 904472, що підтверджується інформацією від 4 жовтня 2023 року Покровського ВДВС у м. Кривому Розі. Отже, до вирішення питання зняття арешту з кв. [ADDRESS] суд та нотаріус позбавлені можливості визнати права позивача на таке спадкове майно померлого [INFO] [PERSON] . Таким чином внаслідок нескасованого арешту на кв. [ADDRESS] , а також через можливість реалізувати свої спадкові права на вказане спадкове майно в позасудовому порядку позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності в порядку спадкування не підлягають задоволенню судом.

Outcome: partial