Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Череватий П.М., звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з ним. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він з відповідачем [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.11.2021 розірвано. У даному шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з ним. В свою чергу, відповідач [PERSON] самоусунулася від виховання і утримання сина та тривалий час перебуває у Республіці Італія куди вона поїхала після лікування в Тернопільській обласній комунальній психоневрологічній лікарні з 07.09.2022 по 06.10.2022 з діагнозом порушення адаптації. Позивач вказує, що з початку 2023 року і до цього часу вони з відповідачем не можуть досягнути домовленості щодо того з ким на постійній основі повинен проживати їх спільний син. Водночас, позивач вважає, що в інтересах дитини буде їх подальше спільне проживання в Україні, оскільки він створив належні умови для його проживання та виховання, при цьому син є більш прихильними до нього, а ніж до матері. Натомість, відповідач в особистому спілкуванні із ним неодноразово повідомляла його про своє бажання забрати сина поза його волею для подальшого проживання за межі України. Враховуючи вищевикладене, наявні у відповідачки розлади психічного здоров`я, нехтування нею виконанням своїх обов`язків, як матері, а також відсутність у неї сталих соціальних зв`язків та доходів, позивач просить суд позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.08.2023 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Копію позовної заяви з додатками надіслати до органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Тернопільської міської ради та зобов`язати, протягом одного місяця, надати висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] . 08.09.2023 до суду з Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради надійшов висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком. Протокольною ухвалою суду від 03.10.2023 постановленою у судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату та занесеною до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Череватий П.М. в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили задовольнити з підстав у ньому викладених. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак 04.09.2023 подала суду заяву, у якій повідомила, що ознайомлена із позовною заявою та заперечує щодо визначення постійного місця проживання сина разом із батьком в Україні. Вказала, що на даний час дитина тимчасово проживає з батьком, тому що вона не може виконувати свої обов`язки, як матері, у зв`язку із незадовільним психічним здоров`ям, проте це не може бути підставою для визначення постійного місця проживання сина з батьком. Крім того, просила розгляд справи проводити без її участі. Представник третьої особи Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, в судове засідання, подав заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування за наявними матеріалами у справі. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.11.2021 у справі №607/18969/21, розірвано. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 28.01.2020 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ), актовий запис № 216. Згідно з довідкою № 333 від 26.05.2023 виданої ПП «Наш Дім», [PERSON] , [INFO] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] та разом з ним зареєстровані колишня дружина [PERSON] , [INFO] (зареєстрована, але не проживає) та син [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини також вбачаються із Акту обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 26.05.2023, складеного майстром дільниці Олійник О.В. та паспортистом Стецюк Н.В . Відповідно до акту обстеження умов проживання, 30.05.2023 головними спеціалістами Служби у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради Чайковським В.В. та Хоркавою К.І. проведено обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] , за результатами якого встановлено, що умови проживання задовільні. В квартирі зроблено ремонт, наявні всі необхідні речі побуту. Для дитини виділено окрему кімнату. У кімнаті наявне: телевізор, тумбочки, шафа - купе, є дитячі іграшки, столик, дитячий одяг відповідно до віку. Малолітній син [PERSON] , [INFO] проживає з батьком [PERSON] та перебуває під його наглядом та на його утриманні. Мати дитини не приймає участі у вихованні та утриманні сина. Згідно довідки від 07.06.2023 виданої ФОП [PERSON] , [PERSON] , 2020 року народження відвідує заклад денного догляду за дітками «smart kids» з 01.11.2022. За весь період відвідування закладу приводить, забирає дитину та оплачує за послуги лише батько [PERSON] . Як вбачається з довідки від 30.05.2023 виданої ФОП [PERSON] , дитина [PERSON] [INFO] , знаходиться на амбулаторному спостереженні у ФОП [PERSON] ( [INFO] ) з 18.02.2020. 22.06.2020 зареєстровано декларацію, номер 0001-9787-Е800, з лікарем Кошель H.B . З 07.11.2022 по 14.11.2022 та з 16.05.2023 по 23.05.2023 здійснював догляд за хворою дитиною [PERSON] , що підтверджується довідкою по догляду за хворою дитиною №06/22 та довідкою по догляду №01/23, що також підтверджується довідками про тимчасове звільнення від роботи по догляду за хворою дитиною №06/22 від 07.11.2020 та № 01/23 від 16.05.2023. Як вбачається з довідки серія АА № 0925735 виданої Департаментом Інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Городниця Гусятинського району Тернопільської області, Україна на території України станом на 22.08.2020 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Згідно з сертифікатом серії РРТ № 533906 виданого КНТ «Тернопільський обласний медичний центр соціально - небезпечних захворювань» ТОР 18.08.2020, терміном дії до 18.08.2023, у [PERSON] , [INFO] наркологічні протипоказання до роботи охоронцем зі зброєю відсутні. Відповідно до медичної довідки серії 10ААЖ № 007240 виданої КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально - небезпечних захворювань» ТОР 18.08.2020, терміном дії до 18.08.2023, у [PERSON] , [INFO] психіатричні протипоказання до роботи охоронцем зі зброєю відсутні. Як слідує із довідки про доходи № 370 від 20.07.2023 виданої Військовою частиною [NUMBER] , [PERSON] працює у військовій частині [NUMBER] на посаді військовослужбовець та за період з січня 2023 по червень 2023 отримав дохід у розмірі 215 687,48 грн. Згідно довідки виданої КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР, [PERSON] , [INFO] , знаходилась на лікуванні в Тернопільській обласній комунальній психоневрологічній лікарні з 07.09.2022 по 06.10.2022 з діагнозом - порушення адаптації. Відповідно до висновку органу опіки і піклування щодо доцільності визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1038 від 06.09.2023, орган опіки і піклування, беручи до уваги пропозиції комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки і піклування вважає доцільним визначення місця проживання дитини [PERSON] [INFO] разом із батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини, [PERSON] , на засіданні комісії повідомив, що мати дитини проживає за кордоном, син перебуває повністю на його утримані та проживає з ним. Зі слів батька матір дитини на даний час хворіє психічним захворюванням та не може належним чипом виконувати свої батьківські обов`язки. 30.05.2023 працівниками управлінця сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , згідно якого [PERSON] проживає у квартирі, яка складається із двох кімнат, разом з сином [PERSON] . Для дитини відведена окрема кімната, ліжко для сну, стіл, іграшки, шафа, одяг та взуття відповідного віку. Бабусею дитини [PERSON] , яка є власником квартири надано письмову згоду, на проживання в даній квартирі своєму онуку [PERSON] . Мати дитини [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з`явилась. 24.08.2023 на адресу управлінця сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради надійшла заява [PERSON] , в якій повідомлено, що вона заперечує щодо визначення постійного місця проживання сина з батьком, дитина тимчасово проживає з батьком, оскільки вона не в змозі виконувати свої обов`язки матері у зв`язку із незадовільним психічним станом здоров`я. Розгляд справи просить проводити без її участі. Як встановлено судом, дитина сторін проживає разом з позивачем, водночас між сторонами не досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання їхньої спільної дитини. Частина 4 ст. 29 ЦК України визначає, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. За змістом ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, визначено, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов`язок другого батька надати можливість для такого спілкування. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 30.03.2021 при розгляді справи №542/1428/18 (провадження № 61-18612св19) зазначив, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст.15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженою резолюцією Генеральної асамблеї організації об`єднаних націй від 20.11.1959, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли існують виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України у п.18 постанови № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» також роз`яснив, що при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01.07.2017 у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Згідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В матеріалах справи міститься достатньо доказів, які доводять те, що позивач [PERSON] має самостійний дохід та належні житлово-побутові умови, що вказує на створення для дитини належних умов життя, виховання та розвитку, при цьому даних, які б негативно характеризували позивача [PERSON] в розумінні статті 161 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення шляхом визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі в розмірі 1073,60 грн сплачений позивачем за звернення до суду із даним позовом.

Outcome: approved