Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він є дідусем малолітнього [PERSON] , [INFO] . Батьками [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, є його син [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідачі не піклуються про дитину, не проявляють заінтересованості до його подальшої долі, не цікавляться успіхами дитини, станом здоров`я, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, не сприяють засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до його внутрішнього світу; не створюють умови для отримання ним освіти. Зокрема, відповідно до відповіді директора закладу дошкільної освіти № 34 «Незабудка» Івано-Франківської міської ради від 03.10.2022 року № 26, [PERSON] , [INFO] , відвідує заклад дошкільної освіти з 16.09.2021 року. Зі слів вихователів, батьки не цікавляться відвідуванням дитячого садка дитиною, не приходять на батьківські збори, не приводять та не забирають дитину з закладу дошкільної освіти, не цікавляться успіхами та потребами. [PERSON] приводять і забирають з дошкільного закладу бабуся і дідусь, які цікавляться його успіхами, приносять необхідні йому речі. 29 грудня 2020 року відповідачів постановами Івано-Франківського міського суду у справі № 344/16997/20 та справі № 344/16993/20 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (ухилення батьками або особами, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей). Як вбачається з матеріалів справ, відповідачі залишали дитину без нагляду на тривалий час, вихованням сина не цікавилися та не займалися, оскільки вели антигромадську поведінку. З грудня 2021 року матір дитини - [PERSON] не проживає з дитиною, жодного разу не бачила [PERSON] , не бере участі в його вихованні. Позивачу невідоме фактичне місце її проживання. Батько дитини - [PERSON] проживає із сином в одному житловому приміщенні, але не займається вихованням [PERSON] , не спілкується з дитиною, не забезпечує продуктами харчування, речами та засобами догляду, робить вигляд що дитини немає. Фактично вихованням внука займається позивач та його дружина [PERSON] . В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Просять задовольнити позов. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомлено. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради покликалася на висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів. В судовому засіданні допитано свідка [PERSON] , яка повідомила про відомі їй обставини, що стосуються розгляду даної справи. Зокрема, свідок зазначила, що знає сім`ю позивача. Їй відомо, що батьки [PERSON] не займаються його вихованням. Дідусь і бабуся дитини доклали всіх зусиль щоб привести цю дитину до нормального стану, забезпечують усім необхідним. Знає, що позивач намагався налагодити стосунки між сином та невісткою, але не вдалося. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею частини першої статті 5 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.02.2020 року, [PERSON] , [INFO] . У графі "Батьки" зазначено: батько - [PERSON] , громадянин України, мати - [PERSON] , громадянка України (а.с. 7). Позивач [PERSON] є батьком відповідача [PERSON] (а.с. 8). Позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до відповіді директора закладу дошкільної освіти № 34 «Незабудка» Івано-Франківської міської ради від 03.10.2022 року № 26, [PERSON] , [INFO] , відвідує заклад дошкільної освіти з 16.09.2021 року. Оформляли дитину до закладу батьки. Перший період вони приводили і забирали дитину, періодично цікавилися успіхами. В подальшому [PERSON] приводили і забирали з дошкільного закладу бабуся і дідусь, які цікавилися його успіхами, приносили необхідні йому речі (памперси). Висновком виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Як слідує з Висновку, [PERSON] , 2017 року народження, перебуває на обліку Служби у справах дітей з 03.05.2023 року, як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах через ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Малолітній проживає разом з батьком [PERSON] , бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Батьки не займаються вихованням дитини. Працівники Служби у справах дітей спільно із працівниками поліції, фахівцем із соціальної роботи Івано-Франківського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді неодноразово відвідували дану сім`ю (22.02.2023 р., 24.03.2023 р., 30.03.2023 р., 18.05.2023 р.), але батька не завжди можна було застати вдома. Коли його не було вдома, йому залишали запрошення, на які він не реагував. Навіть коли був присутній, на час відвідування сім`ї, то все одно на контакт не йшов, спілкуватись відмовлявся. З листів Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області від 19.04.2023 року № 5772/108/46/04-2023 та від 19.04.2023 року № 5779/108/46/04-2023 року, відомо, що на батька дитини [PERSON] , складено протоколи про адміністративне правопорушення від 26.10.2021 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та від 30.03.2023 року за ч. 1 ст. 184 КупАП. Працівниками Служби також подано запити до ГУНП в Івано-Франківській області від 01.03.2023 року та від 17.03.2023 року щодо встановлення місця перебування матері [PERSON] та притягнення її до відповідальності за ухилення від виконання своїх обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини, злісне невиконання встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною. За даними вебсайту «Судова влада України» було встановлено, що постановою Івано-Франківського міського суду від 29.12.2020 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке, передбачено ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей). З інформації закладу дошкільної освіти № 34 «Незабудка» Івано-Франківської міської ради від 01.05.2023 року № 34, [PERSON] відвідує садочок з 01.09.2021 року. Дитину до закладу оформлено батьками, які спершу деякий час приводили та забирали сина, цікавилися його адаптацією і оплачували за харчування. Відвідування садочка було не систематичним, без поважних причин. Згодом хлопчика почали водити бабуся з дідусем, оскільки батьки перестали виходити на контакт. Перебуваючи в колективі, дитина веде себе спокійно, не проявляє агресії. Хлопчик прагне уваги дорослих, емоційно тягнеться до них, інколи називає вихователя мамою через брак материнської уваги. На даний час вихованням займається бабуся [PERSON] , цікавиться його розвитком, поведінкою, виховним процесом, оплачує за харчування. З поведінки дитини, можна зробити висновок, що стосунки з бабусею та дідусем добре налагодженні. Відповідно до інформації КНП «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги» Івано-Франківської міської ради від 18.04.2023 року № 239/69, хлопчик не перебуває на обліку з хронічними захворюваннями. Догляд за дитиною здійснюють бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] (по батьковій лінії), приводять на прийом, рекомендації лікаря виконують. Із листів Івано-Франківського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 27.03.2023 року № 47.5-08/120, від 31.03.2023 року № 45/49-20 відомо, що фахівцями соціальної роботи відвідано сім`ю [PERSON] та складено акт оцінки потреб сім`ї. Встановлено, що сім`я [PERSON] - неповна, на час оцінювання потреб, батька вдома не було, він приходить тільки переночувати, не працює, не забезпечує потреби дитини. Мати дитини з сім`єю (зі слів бабусі) не проживає, місце перебування невідоме. Фактично вихованням та забезпеченням усім необхідним малолітнього [PERSON] займається бабуся і дідусь по лінії батька. Випадок класифіковано, як середньої складності. При відвідуванні 30.03.2023 року даної сім`ї фахівцями [PERSON] перебував вдома, членами комісії встановлено, що батько не цікавиться вихованням дитини, не забезпечує базові потреби малолітнього сина, не займається та не спілкується з дитиною. [PERSON] письмово відмовився від соціальних послуг та соціального супроводу. 18.05.2023 року батько дитини [PERSON] у письмовій заяві, адресованій керівнику Служби у справах дітей, повідомив, шо погоджується з позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , 2017 року народження. Згідно статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена у статті 164 Сімейного кодексу України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно з нормами статті 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі статтею 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як зазначено пунктами 15 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої малолітньої дитини. Суд зазначає, що відповідно до статті 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавленні батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи. Поведінка відповідача відносно його доньки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved