Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Слізяк М. М. до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.08.2022 близько 12 год. 42 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода в м. Погребищі по вул. П.Тичини, 54 Погребищенської територіальної громади Вінницького району Вінницької області за участю автомобіля «KIA SPORTAGE», д.н.з. [NUMBER] (№ кузова [NUMBER] ), який належить на праві власності [PERSON] (техпаспорт серії [NUMBER] ) та автомобіля «ЗАЗ Таврія», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . [PERSON] викликала на місце події працівників ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області. В ході перевірки по даному зверненню працівниками поліції було здійснено виїзд на місце події, зафіксовано факт правопорушення внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. На місці події відповідач [PERSON] вину визнав. В той же день, відповідач відшкодував позивачці частину завданих збитків у розмірі 20 000 грн. та зобов`язався повернути ще частину коштів згідно документів, які будуть підтверджувати витрати на ремонт автомобіля позивачки. Вказаний факт підтверджується розпискою, яка була підписана власноручно відповідачем 30.08.2022. 30.08.2022 позивачка [PERSON] відкликала заяву про вчинення відповідачем правопорушення. Згідно з актом виконаних робіт №ЗНВА- 08629 від 31.10.2022 виконано ремонтні роботи автомобіля «KIA SPORTAGE» на суму 62101,18 грн., послуги оплачено 07.11.2022 згідно квитанції ФН3000866434. Враховуючи викладене, представник позивачки просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки 42 101,18 грн. відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Діями відповідача позивачці також була спричинена моральна шкода. Моральна шкода полягала у сильному хвилюванні, певний час після ДТП позивачка мала проблеми зі сном та апетитом, перебувала у стресі. Моральну шкоду позивачка оцінює в 50 000 грн. Ухвалою суду від 19.01.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 28.02.2023 (а.с. 31). 15.02.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , у якому він заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки на місці вчинення ДТП між сторонами існувала домовленість про відшкодування відповідачем позивачці до 40 000 грн, 20 000 з яких відповідач віддав відразу, а решту мав віддавати протягом 4 місяців. Крім цього, відповідач не визнає позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди на користь позивачки (а.с. 50-51). 28.02.2023 через систему «Електронний суд» отримано відповідь на відзив представника позивачки - адвоката Слізяк М.М., у якому вона зазначає, що відповідач визнає факт заподіяння шкоди [PERSON] , зазначає, що вживав заходи досудового врегулювання спору. Крім того, представник позивачки акцентує увагу на тому, що у ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» чітко передбачені випадки обов`язкового проведення оцінки майна і Закон не містить категоричного припису щодо обов`язкового проведення оцінки майна для визначення розміру матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за можливості визначення вартості майна за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення ремонту пошкоджень, і наявності в матеріалах справи відповідних документів, що підтверджують витрати щодо вартості ремонту, що не суперечить вимогам чинного законодавства (а.с. 69-72). 07.07.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті, також здійснено виклик свідка [PERSON] (а.с. 107). 06.10.2023 через систему «Електронний суд» подано заяву представника позивачки - адвоката Слізяк М.М. про стягнення понесених судових витрат, де вона просить стягнути з відповідача на користь позивачки 15 000,00 грн. судових витрат (а.с. 124-134). В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Слізяк М.М. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, його представником - адвокатом Щавінським К.С. подано заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнав, а заявлений розмір судових витрат рахує необґрунтованим та завищеним (а.с. 135). Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача [PERSON] , також повідомила, що відповідач вину у скоєнні ДТП визнавав відразу та на місці відшкодував позивачці частину збитків. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 30.08.2022 близько 12 год. 42 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода в м. Погребищі по вул. П.Тичини, 54 Погребищенської територіальної громади Вінницького району Вінницької області за участю автомобіля «KIA SPORTAGE», належним [PERSON] та автомобіля «ЗАЗ Таврія», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження (рапорт, а.с 17). Автомобіль «KIA SPORTAGE», д.н.з. [NUMBER] (№ кузова [NUMBER] ) належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 13). В ході перевірки по зверненню [PERSON] щодо ДТП працівниками поліції було здійснено виїзд на місце події, зафіксовано факт правопорушення, що підтверджується матеріалами перевірки (а.с. 14-27). Сторонами на місці домовлено про сплату відповідачем позивачці 20 000 грн., також відповідач зобов`язався повернути ще частину коштів згідно документів, які будуть підтверджувати витрати на ремонт автомобіля позивачки, що підтверджується розпискою, яка була підписана власноручно відповідачем 30.08.2022 (а.с. 12). Згідно з актом виконаних робіт №ЗНВА- 08629 від 31.10.2022 виконано ремонтні роботи автомобіля «KIA SPORTAGE» на суму 62101,18 грн., послуги оплачено 07.11.2022 згідно квитанції ФН3000866434 (а.с. 8- 10). Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України, передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Так, відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, п. 8, ч.2 даної статті визначається що способом захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, серед іншого, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Нормою частини 1 статті 1166 ЦК України, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини першої та другої статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи факт визнання відповідачем своєї вини у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, його добровільну згоду на відшкодування завданих збитків, що підтверджена власноручно написаною ним розпискою, суд приходить до висновку, що на підставі наведених вище норм цивільного законодавства, зазначений розмір шкоди завданої майну позивачці зобов`язаний відшкодувати відповідач. Що стосується вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 1 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц). Як роз`яснено в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. Позовні вимоги [PERSON] про відшкодуванням їй моральної шкоди заявлені обґрунтовано, оскільки у результаті ДТП позивачці було спричинено моральну шкоду, що завдана пошкодженням транспортного засобу, через яке позивачка була позбавлена можливості його використовувати протягом певного періоду і таким чином вимушено змінювала звичний спосіб життя. Однак, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги обсяг і глибину фізичних та душевних страждань позивачки, їх тривалість та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 3 000 гривень моральної шкоди, частково задовольнивши вимогу про стягнення моральної шкоди, що відповідає справедливості та розумності. Що стосується судових витрат, то суд приходить до наступних висновків. В ч.1 ст.134 ЦПК України обумовлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У позовній заяві представником позивачки зазначено орієнтовний (попередній) перелік судових витрат, що складалися з витрат на правову допомогу у розмірі 15 000 грн. та витрат по сплаті судового збору - 1073,60 грн. Згідно із ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу представником позивачки - адвокатом Слізяк М.М. подано заяву про стягнення понесених судових витрат, договір №М-28 про надання правничої допомоги від 11.01.2023, акт №1здачі-приймання наданих послуг за договором №М-28 про надання правничої допомоги від 11.01.2023 від 03.10.2023, платіжні інструкції №@2PL705460, №@2PL293309 (а.с. 124-131). Відповідно до норм ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційну розміру задоволених витрат. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] 7 876, 06 (сім тисяч вісімсот сімдесят шість гривень шість копійок) судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, що складаються з судового збору - 526, 06 грн та витрат на професійну правничу допомогу - 7 350 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial