Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Білецької сільської ради про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] (проживала в Тернопільській області Тернопільський район, с. Ігровиця, податковий номер [NUMBER] ) відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Ігровицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області від 15 травня 2007 року. Позивач є спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом від 23 лютого 2007 року № 17, посвідченим секретарем Ігровицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Мокрицькою О. З. До складу спадкового майна померлої ввійшло все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, що належало їй на день смерті. Згідно Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії IVTP № 023037 від 06 грудня 1999 року зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 415 померлій належала земельна ділянка на території Ігровицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області загальною площею 4, 67 га, під кадастровим номером 6125283400:01:001:0940. Згідно Витягу земельного реєстру кадастру про земельну ділянку № НВ140005958223 від 07 квітня 2023 року площа ділянки змінилася (скоректувалася) на 4,6650 га. Цільове призначення ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель землі сільськогосподарського призначення. По сьогоднішній день позивач використовує дану земельну ділянку, одержує орендну плату, таким чином фактично вступив у володіння успадкованим майном. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом майна померлої [PERSON] . На сьогодні пропущено термін спадкування, що змушує позивача звернутися до суду за захистом своїх майнових прав та законних інтересів. Згідно листа № 354/0116 від 23 червня 2023 року приватного нотаріуса Тернопільського міського округу Фіголь Наталії Богданівни спадкоємець пропустив строк прийняття спадщини, а тому в порядку позовного провадження вправі звернутися до суду за захистом своїх майнових прав. З урахуванням викладеного, [PERSON] просив визначити йому додатковий строк у два місяці, який починає перебігати з моменту набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2023 року відкрито провадження у справі № 607/16207/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 17 жовтня 2023 року позивач подав суду клопотання, у якому вказав, що не знав про існування заповіту від 23 лютого 2007 року № 17, посвідченого секретарем Ігоровицької сільської ради щодо розпорядження майна померлої [PERSON] . Саме це стало ще однією причиною того, що було пропущено строк для прийняття спадщини. Просив долучити до матеріалів справи додаткове обґрунтування позовних вимог. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що про існування заповіту не знав. Представник відповідача Білецької сільської ради в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання, у якому просив справу розглядати за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечив. Частини 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом\~ч.\~3\~ст.\~200\~ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення позивача, ознайомившись із клопотанням представника відповідача, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне. 23 лютого 2007 року [PERSON] склала заповіт на все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, що належало їй на день смерті і на що згідно з законом матиме право, яке заповіла [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Ігровицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 15 травня 2007 року. Згідно Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії IVTP № 023037 від 06 грудня 1999 року, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 415 [PERSON] належить земельна ділянка на території Ігровицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області загальною площею 4,67 га, під кадастровим номером 6125283400:01:001:0940 для ведення сільського господарства. Як вбачається із довідки № 161, виданої 22 червня 2023 року секретарем Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] на день смерті матері [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] без реєстрації. 22 червня 2023 року секретарем Білецької сільської ради Когут Віталієм Вікторовичем та депутатом сільської ради Литвин Петром Петровичем було проведення опитування сусідів [PERSON] та складено акт опитування свідків про те що, [PERSON] проживав на день смерті матері [PERSON] в [ADDRESS] без реєстрації. Зі слів свідків: [PERSON] та [PERSON] підтверджено, що [PERSON] проживав на день смерті матері [PERSON] за даною адресою без реєстрації. Згідно листа № 354/0116 від 23 червня 2023 року приватного нотаріуса Тернопільського міського округу Фіголь Наталії Богданівни спадкоємець пропустив строк прийняття спадщини, а тому в порядку позовного провадження вправі звернутися до суду за захистом своїх майнових прав. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд доходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦПК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 61320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16ц, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20, від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20. Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 підтвердив та конкретизував в контексті заповіту правовий висновок Верховного Суду України, зроблений у справі № 61320цс17 (постанова від 23 серпня 2017 року), щодо частини третьої статті 1272 ЦК України, який передбачає, що правила цієї правової норми про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Необізнаність особи про існування заповіту, за умови встановлення судом цього факту, є критерієм для застосування частини третьої статті 1272 ЦК України. Також до виниклих між сторонами правовідносин підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 29 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, де зазначено, що виходячи з встановлених належним чином обставин цієї справи, об`єктивна необізнаність про існування заповіту, яка належним чином встановлена та не спростована, є підставою для визнання судом поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. У постанові від 06 жовтня 2022 року (справа № 309/2047/20) Верховний Суд підтримав вищенаведену позицію та наголосив на тому, що факт наявності копії заповіту, зробленої з його оригіналу, а не дублікату, може бути підставою для сумнівів у тому, що позивач не знав про заповіт, але в силу вимог глави 5 ЦПК України цей сумнів сам по собі не доводить відповідний факт та може бути підставою для відповідного припущення, яке як доказ відповідно до умов частини шостої статті 81 ЦПК України не може бути застосоване. Судами попередніх інстанцій не встановлені обставини, які б однозначно спростували твердження позивача, що він знайшов копію зазначеного заповіту у 2020 році після відповідного звернення до нього нотаріуса. В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , однак пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не був обізнаний про наявність заповіту. Ці твердження позивача ніким не спростовані та під сумнів не ставилися. Враховуючи те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін, суд доходить до переконання, що позивач з поважних причин пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, позов [PERSON] підлягає до задоволення, слід визначити позивачу додатковий строк у два місяці, який починає перебігати з моменту набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved