Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог зазначається, що позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок № [NUMBER] від 30 червня 1991 року, виданим на підставі рішення райвиконкому Броварської районної ради народних депутатів від 25 червня 1991 року за №157. Згідно із відповіді Комунального підприємства Київської обласної ради «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» за позивачем зареєстровано вищевказаний житловий будинок 30 червня 1991 року у реєстрову книгу №1 за реєстровим № 125 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № [NUMBER] від 30 червня 1991 року. Відповідно до витягу з погосподарської книги за 1991-1995 роки домогосподарство за адресою: [ADDRESS] належить позивачу. Вказаний житловий будинок за технічною характеристикою має загальну площу 64,5 кв.м, із яких: житлова площа 29,6 кв.м. У зв`язку із втратою правовстановлюючого документа (свідоцтва) позивачем розміщено відповідне оголошення у засобі масової інформації газеті «Голос України». У подальшому позивач неодноразово звертався до відповідних органів з метою отримання дубліката свідоцтва про право власності на житловий будинок в порядку, визначеному законом, однак йому було відмовлено у проведенні реєстраційних дій. З підстав визнання права власності на нерухоме майно позивач звернувся до суду із цим позовом. Ухвалою суду від 08 травня 2023 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. 05 червня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача Броварської міської ради Броварського району Київської області. Ухвалою суду від 13 червня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 29 вересня 2023 року до суду надійшли додаткові письмові пояснення, подані представником позивача. 06 жовтня 2023 року до суду надійшли письмові пояснення, подані представником відповідача Броварської міської ради Броварського району Київської області. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, у заявах від 19 травня 2023 року та від 30 травня 2023 року його представник [PERSON] подав до суду заяву про розгляд даної справи без участі позивача за наявними у справі матеріалами. Відповідач Броварська міська рада Броварського району Київської області у судове засідання свого представника не направила. 11 жовтня 2023 року від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач Калитянська селищна ради Броварського району Київської області у судове засідання свого представника не направила, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася у визначеному цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду не повідомлені. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 30 червня 1991 року на підставі рішення районного виконавчого комітету Броварської районної ради народних депутатів від 25 червня 1991 року № 157 [PERSON] видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований у [ADDRESS] . З витягу погосподарської книги села Мокрець Броварського району Київської області за 1991-1995 роки вбачається, що за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою домогосподарства: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (голова господарства). Загальна площа будинку 54,5 кв.м, у тому числі житлова площа 29,6 кв.м. У газеті «Голос України» було розмішено оголошення про втрату свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № [NUMBER] від 30 червня 1991 року за адресою: [ADDRESS] , яке видане на ім`я [PERSON] . Згідно із листа-відповіді Комунального підприємства Київської обласної ради «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» від 29 липня 2021 року №0721124 30\~червня 1991 року за [PERSON] зареєстровано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] у реєстрову книгу №1 за реєстровим №125 на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, виданого згідно з рішенням райвиконкому Броварської районної ради народних депутатів від 25 червня 1991 року за №157. Згідно із листа-відповіді Комунального підприємства Київської обласної ради «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» від 09 вересня 2021 року №0721123 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] має таку технічну характеристику: 64,5 кв.м загальна площа, 29,6 кв.м житлова площа. З листа-відповіді архівного відділу Броварської районної державної адміністрації Київської області від 16 листопада 2021 року №232 вбачається, що надати архівний витяг з рішення Броварської районної ради від 25 червня 1991 року №157 про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] немає можливості, тому що в переглянутих документах Броварської районної ради за 1990-1995 роки вищевказане рішення виявлено не було. Крім того, документи Броварської районної ради за період з 1965 року по 2006\~рік було частково викрадено 09 січня 2008 року з приміщення архіву (акт нестачі справ №1 від 14\~січня 2008 року). У листі-відповіді Броварської районної ради Київської області від 08 квітня 2022 року №12 повідомлено, що всі рішення виконавчих комітетів місцевих рад народних депутатів та Броварської районної ради попередніх скликань та документи передані на зберігання до архівного сектору Броварської районної державної адміністрації. Поряд з цим, Броварською районною радою не регламентується порядок отримання дублікатів чи копій документів, які передано до архіву. 16 лютого 2022 року позивач [PERSON] звернувся до державного реєстратора виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області Туранської Г.Б. про державну реєстрацію право власності. За результатами розгляду заяви 03 березня 2023 року державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області Крупкою О.Г. прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій. Причиною відповідної відмови є подання документів, що не відповідають вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме: заявником надано ксерокопію свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок №124 від 30 червня 1991 року. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд (частина перша статті 317, частина перша статті 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені статтею 16 ЦК України, згідно з якою способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права. Частиною другою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Момент набуття права власності за договором визначений статтею 334 ЦК України. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналіз змісту статті 392 ЦК України у взаємозв`язку зі статтею 328 ЦК України дає підстави для висновку, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України у випадку оспорення чи невизнання її права або у разі втрати документа, який засвідчує право власності. При цьому, право на звернення з такими вимогами має саме особа, яка вже є власником майна, набувши його раніше на законних підставах. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Така правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у його постановах від 02 травня 2018 року у справі №914/904/17, від 27 червня 2018 року у\~справі №904/8186/17 та від 11 квітня 2019 року у справі №910/8880/18. Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення у частині до Калитянської селищної ради Броварського району Київської області. Так, при розгляді справи по суті встановлено, що позивач на законних підставах володіє житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відсутність у позивача правовстановлюючого документу на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, на думку суду, не позбавляє останнього можливості визнання за ним права власності на нерухоме майно на підставі статті 392 ЦК України. Щодо вимог позивача до Броварської міської ради Броварського району Київської області, то у їх задоволенні слід відмовити з огляду на наступні обставини. Відповідно до частини другої статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні. Згідно із приписами статті 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки. Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві. Неналежна сторона у цивільному процесі це особа, стосовно якої суд встановив, що вона не є ймовірним суб`єктом тих прав, свобод, законних інтересів чи юридичних обов`язків, щодо яких суд повинен ухвалити рішення, і у зв`язку з цим проведено її заміну або ухвалено рішення про відмову в позові. Належними сторонами у справі є особи, між якими виник спір, який є предметом розгляду та вирішення судом, і які є суб`єктами спірних матеріальних правовідносин. З матеріалів справи вбачається, що спірне майно розташоване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» об`єднана територіальна громада вважається утвореною за цим Законом з дня набрання чинності рішеннями всіх рад, що прийняли рішення про добровільне об`єднання територіальних громад, або з моменту набрання чинності рішенням про підтримку добровільного об`єднання територіальних громад на місцевому референдумі та за умови відповідності таких рішень висновку, передбаченому частиною четвертою статті 7 цього Закону. Згідно з частиною третьою статті 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою. У разі об`єднання всіх територіальних громад одного району в одну об`єднану територіальну громаду все майно спільної власності територіальних громад такого району є комунальною власністю об`єднаної територіальної громади, а пов`язані з таким майном права та обов`язки належать об`єднаній територіальній громаді з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою. Оскільки Калитянська селищна рада Броварського району Київської області є правонаступником Мокрецької сільської ради Броварського району Київської області, Броварська міська рада Броварського району Київської області жодним чином не порушує законні інтереси позивача та не оспорює право власності на його нерухоме майно, адже вказане майно територіально розташоване у межах Калитянської селищної ради Броварського району Київської області. Враховуючи наведене, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Outcome: approved