Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

23.08.2023 року [PERSON] звернувся до Новобузького районного\~суду Миколаївської\~області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», зазначивши третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича та приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича, в якому просив визнати виконавчий\~напис,\~зареєстрований приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенко\~Є.М.\~від 05.05.2021\~року у\~реєстрі за\~№ 28363\~таким,\~що не\~підлягає виконанню;\~визнати виконавчий\~напис,\~зареєстрований приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенко\~Є.М.\~від 05.05.2021\~року у\~реєстрі за\~№ 28868\~таким,\~що не\~підлягає виконанню та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що йому стало відомо про те, що 15.07.2021 року приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О., на підставі виконавчого напису від 05.05.2021 року № 28363 відкрив виконавче провадження № 6612335 про стягнення з нього на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» невиплачені в строк грошові кошти в загальному розмірі 16760,00 грн. Крім того, 16.07.2021 року приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О., на підставі виконавчого напису від 05.05.2021 року № 28868 відкрив виконавче провадження № 66118065 про стягнення з нього на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» невиплачені в строк грошові кошти в загальному розмірі 11777,93 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. від 16.07.2023 року об`єднано виконавчі провадження № 66112335, № 66118065 у зведене виконавче провадження № 66118093. Виконавчі написи були вчинені на підставі кредитних договорів, які позивачем взагалі не укладались, грошові кошти за такими договорами не отримувались, посилань на нотаріальне посвідчення таких договорів також немає. Стягувачем за виконавчими написами є ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», яке не було кредитодавцем за вказаними у виконавчих написах кредитними договорами, а отримало право вимоги шляхом укладання з іншими юридичними особами договорів відступлення права вимоги та факторингу, що в свідчить про те, що нотаріус, вчиняючи відповідний виконавчий напис мав перевірити додержання сторонами таких договорів порядку їх укладення та відповідно, передачі відступлених активів та пасивів, в тому числі порядок інформування боржників за відступленими грошовими зобов`язаннями про зміну кредитора. При цьому, будь-яких повідомлень щодо зміни кредитора за кредитними договорами, за якими наразі кредитором є відповідач, він ніколи не отримував. Також, окрім заборгованості за тілом кредиту, який позивач не отримував, виконавчими написами також стягнуто заборгованість за нарахованими процентами, несплаченими відсотками та пенею, які зроблені стягувачем самостійно, а тому будь-яких документів, що підтверджують безспірність таких сум та встановлюють прострочення виконання зобов`язання взагалі існувати не може. Виконавчі написи від 05.05.2021 року за № 28363 та № 28868 вчинено з грубим порушенням порядку їх вчинення, оскільки зазначені у них суми не є безспірними, відповідач не надав нотаріусу документи, визначені у п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно автоматизованого розподілу справи між суддями від 23.08.2023 року матеріали позову розподілені судді Вжещ С.І. Ухвалою судді від 28.08.2023 року позовну заяву залишено буз руху. 31.08.2023 року представником позивача [PERSON] адвокатом Ошаріним Д. надано клопотання про усунення недоліків позовної заяви та на виконання ухвали суду надано квитанції про сплату судового збору. Ухвалою судді від 03.09.2023 року заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито. Призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом, повідомленням сторін на 18.09.2023 року о 09:00 годині. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича матеріали нотаріальних справ по виконавчим написам від 05.05.2021 року за № 28363, № 28868. 18.09.2023 року ухвалою суду на підставі п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України розгляд справи відкладений до 10.10.2023 року 11:00 год. Позивач на судовий розгляд справи не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача\~ [PERSON] \~адвокат Ошарін\~Д.\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~про час\~і місце\~розгляду справи\~був повідомлений\~належним чином,\~надав суду\~письмову заяву\~про можливість\~розгляду справи\~без його\~участі,\~заявлені вимоги\~підтримав і\~просив їх\~задовольнити.\~ Представник відповідача ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» в судові засідання 18.09.2023 року та 10.10.2023 року також не з`явився, не повідомив суд про причину своєї неявки, а також не надіслав відзив на позов, але направив клопотання про зменшення судових витрат на правову допомог, що поніс позивач. Треті особи пояснень по справі не надавали, в судове засідання не з`явились. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши додані до них письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. 05.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис №28363 щодо звернення стягнення з\~\~ [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь відповідача ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» грошових коштів в сумі 16760,00 гривень (а.с.17). На виконання виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. 15.07.2021 року відкрито виконавче провадження №66112335 (а.с.36-39). 05.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис №28868 щодо звернення стягнення з\~\~ [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь відповідача ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» грошових коштів в сумі 11777,93 гривень (а.с.19). На виконання виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. 16.07.2021 року відкрито виконавче провадження №66118065 (а.с.29-32). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. від 16.07.2021 року об`єднано виконавчі провадження № 66112335, № 66118065 у зведене виконавче провадження № 66118093 (а.с.33-35). Позивач вважає виконавчі написи такими, що вчинені з порушенням діючого законодавства, посилаючись на те, що не укладав з відповідачем будь-яких кредитних договорів, його не було попереджено про усунення порушень за кредитним договором, а у нотаріуса на момент вчинення виконавчих написів були відсутні підстави для визнання суми заборгованості безспірною. Крім того, процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). На момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 року по справі №750/1627/18. Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене, та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат»,у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 5.07.2017 №6-887цс17 та підтверджений у Постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року № 201/11696/16-ц. Подання позивачем даного позову суд розцінює як незгоду [PERSON] із пред`явленою йому заборгованістю, а, отже, наявністю спору щодо її розміру. Суд також зазначає, що 26.11.2014 року до постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни, за якими було доповнено вказаний перелік розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначені зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме доповнення пунктом 2, який стосувався стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 залишено без змін. У зв`язку з визнанням судом незаконними норм Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, якими було доповнено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, положеннями про кредитні договори, станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 діяла в редакції, яка не передбачала права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, а передбачала стягнення на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди. Отже, станом на час вчинення виконавчих написів - 05.05.2021 року, постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 передбачала вчинення виконавчих написів лише на підставі нотаріально посвідченого договору. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст.13 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст.81 ЦПК України). Як зазначалось вище, судом, за ухвалою суду витребовувались копії документів та матеріалів справи, на підставі яких буди видані виконавчі написи за реєстровим номером 28363 від 05.05.2021 року щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» грошових коштів в сумі 16760,00 грн., та реєстровим номером 28868 від 05.05.2021 року щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» грошових коштів в сумі 11777,93 грн., за якими відбувається стягнення у зведеному виконавчому провадженні № 66118093, але такі докази відповідачем та третьою особою, суду надані не були. Крім того, стороною відповідача суду не надано доказів про те, що кредитний договір, який став підставою для видачі оспорюваного виконавчого напису, був нотаріально посвідченим, що виключає можливість вчинення виконавчого напису щодо даного договору. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц і від 15.04.2020 у справі №158/2157/17. З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що виконавчі написи вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. з порушенням чинного законодавства, за відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору, що виключало можливість їх вчинення, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О., про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, підлягають задоволенню. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом був сплачений судовий збір у розмірі 2147,20 грн. за подання позовної заяви. Відповідно до частини 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що судом позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», задоволені повністю, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 2147,20 грн. Що стосується витрат на правничу допомогу, які представник позивача просить стягнути на користь позивача з відповідача, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна, правнича допомога є складовою судових витрат. Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Враховуючи те, що представником позивача суду не надано належних доказів оплати позивачем судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою, судом дане питання не може бути вирішене. При цьому, позивач має право, в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України, надавши відповідні докази, звернутись до суду з заявою про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved