Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 21 листопада 2018 року Тиврівським районним судом прийняте рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 грн. щомісяця до досягнення нею повноліття. На даний час такий розмір аліментів приблизно становить 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Їхня дочка дорослішає, її потреби збільшуються, як і ціни на продукти харчування, одяг та інше. Самостійно забезпечувати потреби дочки їй важко. Вона працює в закладі дошкільної освіти №3 Гніванської міської ради. Її середньомісячний дохід становить 15 000 грн. Інших доходів вона не має. Дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач працездатний, інших утриманців не має. Їй стало відомо, що відповідач працює неофіційно, займається підприємницькою діяльністю, пов`язаною з ремонтом та продажем автомобілів. На її думку, відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/3 частки від усіх своїх доходів щомісяця. 29.08.2020 та 13.06.2021 вона придбала дочці ноутбук та телефон на суму 48 944 грн. Вказані речі необхідні для навчання дитини, оскільки в зв`язку з встановленням карантину за постановою КМУ від 11.03.2020 № 211 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Сov-2" навчальні заклади перейшли на дистанційну форму навчання. Вважає, що відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину шляхом компенсації понесених нею витрат на придбання необхідних для навчання речей. Просить розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2018 року з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , змінити, стягуючи з [PERSON] на її користь щомісячно аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнути з\~ [PERSON] на її користь додаткові витрати, понесені на неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , в сумі 24 472 гривні. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні заяви підтримала, просить їх задоволити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове\~засідання не\~з`явився,\~хоч про\~слухання справи\~повідомлений в\~установленому законом\~порядку. Заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у його відсутності до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до\~ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого порядку вирішення спору. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст.3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої\~Постановою Верховної\~Ради України\~від 27.02.91\~N\~789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно ч.1 ст. 192 СК України та п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.9). Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 27 березня 2017 року у справі №145/240/17 розірвано шлюб між ними (а.с.5-6). Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2018 року у справі №145/1895/17 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на\~утримання неповнолітньої\~доньки [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ в\~ сумі\~по 1500\~ гривень\~щомісячно,\~починаючи з\~05.12.2017 і до повноліття дитини (а.с. 2-4). Згідно ЗУ "Про державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років на даний час складає 2833 грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, при чому р озмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивачка [PERSON] \~працює у закладі дошкільної освіти №3 Гніванської міської ради, її середньомісячний дохід становить близько 15 000 грн., що стверджується довідкою про доходи №139 від 14.07.2023 (а.с.19). Інших доходів вона не має. Відповідач [PERSON] працездатний, фізично здоровий, інших утриманців не має. Позивачці стало відомо, що відповідач працює неофіційно, займається підприємницькою діяльністю, пов`язаною з ремонтом та продажем автомобілів, а тому за таких обставин суд вважає, що вбачаються підстави для зміни розміру аліментів і визначення їх у розмірі 1/3 частки від усіх доходів відповідача щомісяця. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку здібностей дитини. 29.08.2020 позивачка [PERSON] придбала дочці ноутбук вартістю 29999 грн, що стверджується чеком №23209 (а.с.18), а 13.06.2021 телефон вартістю 18945 грн., що стверджується чеком №454930 (а.с.17). Вказані речі необхідні для навчання дитини, оскільки в зв`язку з встановленням карантину за постановою КМУ від 11.03.2020 № 211 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Сov-2» навчальні заклади перейшли на дистанційну форму навчання. Додаткові витрати позивачки на дитину склали 48 944 грн. (29999+18945), а тому суд вважає за доцільне стягнути з відповідача 1/2 понесених позивачем додаткових витрат на дитину у сумі 24472 грн (48944 : 2). Згідно п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Outcome: approved