Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява служби у справах дітей Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] , в якому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу). Але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини на користь особи чи закладу, де буде перебувати дитина, на її утримання до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що від шлюбу з [PERSON] , відповідач [PERSON] народила дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [INFO] помер батько дітей [PERSON] . Після смерті батька, старший син [PERSON] , [INFO] залишився проживати разом з бабусею [PERSON] . Менша донька [PERSON] , [INFO] проживала з бабусею зі сторони матері [PERSON] , [INFO] . Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 13.06.2019 року, 26.06.2019 року, 04.10.2019 року за адресою: [ADDRESS] , умови проживання неналежні, [PERSON] зловживає спиртними напоями, ніде не працює, веде асоціальний спосіб життя, дітьми не цікавиться. За даними КЗ Меліоративний заклад дошкільної освіти «Ромашка» Піщанської сільської ради [PERSON] перебуває на обліку у електронній черзі в заклад дошкільної освіти, дитячий заклад ніколи не відвідувала. Відповідач не цікавиться особистим життям та внутрішнім світом доньки, не проявляє інтересу в їх подальшій долі, не цікавився їх успіхами в розвитку, не допомагав фінансово, спільно вільний час не проводив, тобто ніякої участі в житті доньки не приймає. Позивач вважає, що відповідач підлягає позбавленню батьківських прав відносно доньки на підставі ст. 164 СК України. Відповідачем не поданий відзив на позов. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2023 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 05 вересня 2023 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. У разі неявки відповідача в судове засідання просив розглядати справу за відсутності відповідача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що відповідач є матір`ю неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. [INFO] помер батько дітей [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті батька, старший син [PERSON] , [INFO] залишився проживати разом з бабусею [PERSON] . Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2022 року [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , призначено опікуна над неповнолітнім [PERSON] , визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] разом з бабусею [PERSON] , та стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття сина. Згідно акту обстеження умов проживання дитини від 13 січня 2022 року малолітня [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] , бабусею [PERSON] та співмешканцем бабусі. Умови проживання незадовільні, санітарно-гігієнічні умови потребують покращення. Мати дитини не працює. Дитина перебуває у складних життєвих обставинах. Відповідно до акту житлово-побутових умов [PERSON] від 04.10.2019 року за адресою: [ADDRESS] , умови проживання неналежні, [PERSON] зловживає спиртними напоями, ніде не працює, веде асоціальний спосіб життя, дітьми не цікавиться. Згідно листа КЗ Меліоративний заклад дошкільної освіти «Ромашка» Піщанської сільської ради [PERSON] перебуває на обліку у електронній черзі в заклад дошкільної освіти, дитячий заклад ніколи не відвідувала. Як вбачається з повідомлення старости Меліоративнівського старостинського округу № 199 від 19 травня 2021 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON] разом з онукою [PERSON] , [INFO] та співмешканцем. Зі слів сусідів мешканці цієї квартири характеризуються негативно, в родині відбуваються постійні сварки, бійки, дитина дошкільний заклад не відвідує, на прогулянку дитину не виводять. Відповідачка в квартирі не проживає, дитину не відвідує. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як встановлено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] затвердженого рішенням виконавчого комітету Піщанської сільської ради від 23 серпня 2023 року за № 199, вбачається, що позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо його доньки: [PERSON] , [INFO] , є доцільним. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилалась на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п.п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09). Європейський суд з прав людини зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulingerand Shuruk v. Switzerland), (заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року), що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенція ООН про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідача виховувати доньку та матеріально її забезпечувати, що свідчить про фактичне самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню доньки. Означений висновок підтверджується також і те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд в суді справи про позбавлення його батьківських прав, в судове засідання не з`явився, чим підтвердила свою байдужість до долі власної доньки. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні докази у сукупності, суд дійшов висновку про наявність порушення прав та інтересів малолітньої дитини, свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, невжиття протягом тривалого часу жодних заходів щодо можливості забезпечення належних умов для фізичного, духовного розвитку та виховання дітей, а тому наявні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог та позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] . Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд застосовує наступні норми права. Приписами ч. 3 ст. 166 СК України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Так, згідно із ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, який набув чинності 08 липня 2017 року були внесені зміни до частини 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч. 1,2 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а вразі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом встановлено, що відповідач є працездатною та може сплачувати аліменти на утримання дитини. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/3 частини її заробітку, то суд враховуючи, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 20 травня 2022 року з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі частини її заробітку (доходу), тому суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини заробітку відповідачки, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 травня 2023 року і до досягнення дитинною повноліття. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2147,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial