Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в частині несплаченої франшизи) у розмірі 2600 грн, моральну шкоду , завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 20 000 грн. та судові витрати по справі. Позовні вимоги\~обгрунтовані тим,\~що 07.06.2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу «BMW», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність застрахована у ТДВ «СК «Мотор-Гарант», згідно полісу 206008731 та транспортного засобу «ВАЗ-21099», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність застрахована у AT «ПРОСТО- страхування», згідно полісу №АР/5771199 (розмір франшизи 2 600,00 гривень). Так, водій [PERSON] , 07.06.2022 року, керуючи транспортним засобом «ВАЗ- 21099», д.р.н. [NUMBER] , на перехресті вулиці Чумаченко та вулиці Європейська у місті Запоріжжі, здійснив виїзд на заборонений червоний сигнал світлофора, внаслідок чого сталося зіткнення з транспортним засобом «BMW», д.р.н. [NUMBER] під керуванням позивача - [PERSON] , який рухався на зелений сигнал світлофора. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. Вказані обставини встановлені постановою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 06.09.2022 року по справі про адміністративне правопорушення №333/2436/22, якою [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме: порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Так, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль «BMW», д.р.н. [NUMBER] , володільцем якого є позивач - [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 04.02.2022 року №271 та документів, передбачених Правилами дорожнього руху України, а саме: посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Пошкодженням автомобіля «BMW», д.р.н. [NUMBER] [PERSON] завдано, в тому числі матеріальної шкоди. Згідно звіту №201 про оцінку транспортного засобу «BMW», д.р.н. [NUMBER] , вартість матеріального збитку, спричиненого власнику складає 131 686 гривень 72 копійки. [PERSON] , як володілець транспортного засобу, якому спричинено механічних ушкоджень, 02.11.2022 року звернувся до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. На виконання вказаної заяви, ПрАТ «ПРОСТО-страхування» здійснило відшкодування збитків, завданих [PERSON] дорожньо-транспортною пригодою, за винятком франшизи у розмірі 2 600,00 гривень, яку, згідно полісу №АР/5771199, зобов`язаний сплатити саме відповідач [PERSON] . Відповідач [PERSON] , дотепер не виконав свій обов`язок виплатити франшизу, який передбачений полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів №АР/5771199 від 02.10.2021 року. Крім майнової шкоди, спричиненої відповідачем - [PERSON] внаслідок ДТП, [PERSON] завдано моральної шкоди, яка полягає у його моральних та душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його транспортного засобу, через неможливість користуватися своїм автомобілем значний проміжок часу в звичному режимі, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми. Також, у моральних стражданнях з приводу бездіяльності [PERSON] - не виплатою в добровільному порядку частини матеріальних збитків (франшизи). Більше того, [PERSON] , з моменту вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди, та дотепер не визнає свою вину. Так, під час розгляду Комунарським районним судом міста Запоріжжя протоколу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, [PERSON] , намагаючись уникнути відповідальності, повідомляв суду неправдиві відомості, звинувачував саме [PERSON] у перетині перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, при тому, що в матеріалах справи наявний відеозапис, яким підтверджуються винуватість саме [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. В подальшому, [PERSON] , продовжуючи робити спроби уникнути відповідальності, оскаржив до Запорізького апеляційного суду вищевказану постанову про накладення адміністративного стягнення за ст.124 КУпАП, з підстав того, що суд першої інстанції несправедливо розглянув справу. Тобто, [PERSON] , будучи об`єктивно обізнаним, що саме він здійснив перетин перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, внаслідок чого завдав [PERSON] матеріальних збитків, до останнього не визнавав вину. Більше того, [PERSON] склав та направив до Запорізького апеляційного суду апеляційну скаргу, де зазначив неправдиві відомості щодо винуватості [PERSON] та звинувачував Комунарський районний суд міста Запоріжжя у несправедливому розгляді справи про адміністративне правопорушення. Такими діями [PERSON] відтягував винесення Комунарським районним судом міста Запоріжжя постанови про накладення адміністративного стягнення за ст.124 КУпАП та набрання нею законної сили, що позбавило [PERSON] можливості якомога швидше отримати страхове відшкодування та відремонтувати свій автомобіль. Такою поведінкою та ставленням до скоєного, [PERSON] спричинив безліч додаткових моральних страждань [PERSON] . Окрім того, [PERSON] поніс додаткові витрати на представника (адвоката) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, через позицію [PERSON] та його ставлення до вчиненого. Тож, моральна шкода, зокрема, виявилася у стресі, душевних та моральних стражданнях, пов`язаних з пошкодженням автомобіля [PERSON] , наслідках такого пошкодження, тривалому судовому процесі з притягнення винного до відповідальності та встановлення його вини, у втраті психологічної рівноваги, внаслідок порушення сталого побуту, життєвих зв`язків, у тривалих незручностях - витрачанні часу, у додаткових зусиллях, яких необхідно було докласти для відновлення порушеного права (юридичні консультації, написання представником відповідних заяв, участь у судових засіданнях та незручностей, пов`язаних із усім цим). Все це кожний раз нагадувало [PERSON] , що з вини відповідача він став володільцем пошкодженого автомобіля, що саме через його протиправну поведінку позивач був змушений витрачати свої сили та час, які міг використати на інші, більш приємні для нього та родини справи, на подолання негативних наслідків, які спричинила дорожньо-транспортна пригода. Протягом тривалого часу, у зв`язку з ремонтом автомобіля, [PERSON] , його дружині, та донці довелось пересуватись громадським транспортом, що спричинило позивачу безліч додаткових незручностей та дискомфорту. Представник позивача, адвокат Штенгелов О.В, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи в суді , про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , 07.06.2022 року, керуючи транспортним засобом «ВАЗ- 21099», д.р.н. [NUMBER] , на перехресті вулиці Чумаченко та вулиці Європейська у місті Запоріжжі, здійснив виїзд на заборонений червоний сигнал світлофора, внаслідок чого сталося зіткнення з транспортним засобом «BMW», д.р.н. [NUMBER] під керуванням позивача - [PERSON] , який рухався на зелений сигнал світлофора. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 вересня 2022 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є законним володільцем автомобіля «BMW», д.р.н. [NUMBER] на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 04.02.2022 № 271 та документів , передбачених Правилами дорожнього руху України, а саме: посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ-21099», д.р.н. [NUMBER] , була застрахована у AT «ПРОСТО- страхування», згідно полісу №АР/5771199 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страховим полісом передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю у розмірі 260 000,00 грн. та шкоду, заподіяну майну у розмірі 130 000,00 грн. Франшиза визначена у розмірі 2600,00 грн. Згідно звіту №201 про оцінку транспортного засобу «BMW», д.р.н. [NUMBER] , вартість матеріального збитку, спричиненого власнику складає 131 686 гривень 72 копійки. Позивач [PERSON] стверджує, що як володілець транспортного засобу, якому спричинено механічних ушкоджень, 02.11.2022 року звернувся до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування та на виконання вказаної заяви, ПрАТ «ПРОСТО-страхування» здійснило відшкодування збитків, завданих йому дорожньо-транспортною пригодою, за винятком франшизи у розмірі 2 600,00 гривень. Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Положеннями ст. 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі Згідно з ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п.9.4. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування У відповідності до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. У відповідності до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. З полісу № АР/5771199 вбачається, що розмір франшизи становить 2600,00 грн. За таких обставин, відповідач [PERSON] відповідно до положень п.36.6 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", повинен компенсувати суму франшизи у розмірі 2600 грн., оскільки останнього визнано винним у скоєнні ДТП. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування суми збитків не покритих страховою - франшизу в розмірі 2600 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ч.1 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Відповідно положень ч.2 ст.1187ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 3 роз`яснень Верховного Суду України, сформульованих у постанові пленуму ВСУ №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", - "Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків". Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди в грошовому еквіваленті, суд виходить з втрат немайнового характеру, що їх зазнав позивач, зміни, які відбулись в житті позивача, враховуючи, що він був позбавлений можливості використовувати свій транспортний засіб, витрачати час, зусилля та власні кошти на збирання необхідних документів, звернення до страхової компанії, та до суду, щоб довести порушення своїх прав. Таким чином, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму у відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., задовольняючи позовні вимоги в цій частині частково. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 992,40 судового збору та 7000 грн. 00 коп. витрат за надання правничої допомоги. На підставі ст.ст.3, 9, 12, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та

Outcome: partial