Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-19 00:00:00

12.09.2023 року до Новобузького районного суду Миколаївської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , у якому просив визначити йому [PERSON] додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася [INFO] після смерті матері [PERSON] , протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду. В обґрунтування заявлених вимог позивач у своєму позові зазначив, що 17.01.2023 року після смерті матері [PERSON] , відкрилася спадщина на належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,61 га, що розташована на території Новополтавської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. Однак, у встановлений законом строк до нотаріуса за оформленням спадкових прав після смерті матері він не звертався, оскільки не був обізнаний про наявність заповіту. Лише у серпні 2023 року його брат [PERSON] передав йому оригінал заповіту, складеного їхньою мамою [PERSON] та повідомив, що не буде приймати спадщину після смерті матері. У вересні 2023 року він звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Паліюк Л.М., але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском встановленого для цього законодавством шестимісячного строку. За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2023 року матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І. Ухвалою судді від 12.09.2023 року відкрито провадження у справі та призначено в порядку загального позовного провадження до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 05.10.2023 року о 09:00 год. Ухвалою суду від 05.10.2023 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті, суддею одноособово на 20.10.2023 року о 11:00 годині в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити посилаючись на обставини, зазначені у позові. Представник позивача [PERSON] адвокат Судариков Г.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини зазначені у ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази у справі, суд приходе такого висновку. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії МК № 080427 виданого Новобузькою районною державною адміністрацією 12.11.2004 року на підставі розпорядження Новобузької райдержадміністрації від 30.06.2004 року № 693-р, громадянці [PERSON] належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,61 га, що розташована на території Новополтавської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (а.с.20). За життя, а саме 19.10.2009 року, [PERSON] склала заповіт, згідно якого належну їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії МК № 080427 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,61 га, що розташована на території Новополтавської сільської ради Новобузького району Миколаївської області заповідала дітям: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с.19). [INFO] [PERSON] померла, про що видане свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] , виданого Новобузьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 19.01.2023 року (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її діти: син [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Новобузьким бюро ЗАГС Миколаївської області 06.02.1962 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області від 23.02.2006 року (а.с.14, 39). [PERSON] , яка є донькою [PERSON] , [INFO] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане Новобузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с.15-18). Позивач та відповідач на день смерті [PERSON] не проживали з померлою та були зареєстровані за іншою адресою, що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] , виданого Новобузьким РВ УМВС України в Миколаївській області від 20.02.2002 року, копією паспорту серії [NUMBER] , виданого Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області та довідкою № 81 виданою старостою Шевченківського старостинського округу Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області Костишиним В. від 08.08.2023 року (а.с.21). Спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась, про що свідчить витяг зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 73871339 виданий приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Паліюк Л.М. 08.09.2023 року (а.с.24). За таких обставин, враховуючи те, що при судовому розгляді справи спадкоємці за заповітом чи за законом, які прийняли спадщину, відсутні, позивач [PERSON] згідно вимог ст. 1261 ЦК України, має право на прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . При зверненні 08.09.2023 року для вирішення своїх відповідних спадкових справ до приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Паліюк Л.М., позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з пропуском ним встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.25). Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до … остаточного рішення суду. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства віднесено, поміж іншим, справедливість, добросовісність та розумність. Згідно статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ч. 3 ст. 1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Як слідує з матеріалів справи [PERSON] своєчасно заяви до нотаріальної контори не подав. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як на поважність причин позивач вказує про необізнаність ним про наявність заповіту, після смерті матері, про існування якого він дізнався лише в серпні місяці 2023 року від брата. Зазначені обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяв про прийняття спадщини. Крім того, судом установлено, що строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавці сплив 18.07.2023 року, 08.09.2023 року позивач звернувся до нотаріальної контори, 12.09.2023 року отримав відмову та 12.09.2023 року пред`явив позов до суду, тобто пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. Суд зазначає, що незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог. Вказана позиція узгоджується з висновками, зробленими Верховним Судом в постанові від 17 жовтня 2018 року в справі №681/203/17-ц. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Оцінюючи пропуск строку позивачем, суд враховує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також загальні засади цивільного законодавства: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4\~ст. 206 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову, вважаючи, що вказані у позовній заяві обставини свідчать про поважність причин пропуску [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачем на оплату судового збору, останній не заявляв та не наполягав, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved