Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

14.06.2023 року до Ленінського районного суду м.Харкова звернувся представник позивача Управління соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача надміру отримані кошти державної соціальної допомоги дітям померлого годувальника у розмірі 16 800,00 грн. та стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що відповідач [PERSON] перебувала на обліку у відділі соціальних допомог Управлінні соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради як отримувач державної соціальної допомоги дітям померлого годувальника. 28.10.2021 [PERSON] звернулась до Управління з заявою № 1289 про призначення державної соціальної допомоги дітям померлого годувальника, в якій під особистий підпис зобов`язалась повідомити Управління в разі зміні обставин, які можуть вплинути на отримання соціальної допомоги, зокрема про закінчення навчання. На підставі вказаної заяви, довідки про навчання на 4 курсі «Харківського коледжу текстилю та дизайну» від 26.10.2021 №05-01/387, 03.11.2021 рішенням Управління [PERSON] востаннє призначено державну соціальну допомогу на період з 01.09.2021 по 30.06.2022 у розмірі 1854 грн. щомісяця. З 01.09.2021 призначена [PERSON] державна соціальна допомога дітям померлого годувальника автоматично продовжувалась Харківським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації на період дії воєнного часу: на період з 01.07.2022 по 30.09.2022 у розмірі 2100,00 грн. щомісяця, згідно розпорядження від 24.06.2022, на період з 01.10.2022 по 31.12.2022 у розмірі 2100,00 грн. щомісяця, згідно розпорядження від 24.09.2022, на період з 01.01.2023 по 31.01.2023 у розмірі 2100,00 грн., згідно розпорядження від 23.01.2023, на період з 01.02.2023 по 31.03.2023 у розмірі 2100,00 грн. щомісяця. 06.02.2023 Управлінням прийнято розпорядження про призупинення виплати державної соціальної допомоги дитині померлого годувальника до з`ясування факту навчання [PERSON] , яка досягла 18-річного віку. 28.02.2023 направлено запит до ДВНЗ «Харківський коледж текстилю та дизайну» щодо періоду навчання [PERSON] . 14.03.2023 Управлінням прийнято розпорядження про припинення виплати допомоги [PERSON] з 01.07.2022. 22.03.2023 Управлінням отримана відповідь ДВНЗ «Харківський коледж текстилю та дизайну» від 16.03.2023 № 01-5/74 про те, що [PERSON] була зарахована до навчання у коледжі з 01.09.2018 та закінчила навчання 30.06.2022. Всупереч взятому на себе зобов`язанню [PERSON] не повідомила Управління про закінчення навчання та продовжувала неправомірно отримувати державну соціальну допомогу дітям померлого годувальника. Обласному центру Управління доручено визначити розмір надміру отриманої відповідачем державної соціально допомоги. 23.03.2023 Управлінням отримана довідка Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації від 15.03.2023 №211, згідно з якою за період з 01.07.2022 по 28.02.2023 [PERSON] надміру отримала державну соціальну допомогу у розмірі 16 800 гривень. У зв?язку з відсутністю [PERSON] за місцем реєстрації, на «Вайбер» відповідача за тел. [NUMBER] спеціалістом відділу соціальних допомог Управління у відсканованому вигляді направлено повідомлення про необхідність повернення надміру отриманих коштів державно соціальної допомоги дітям померлого годувальника у розмірі 16 800 гривень. В разі неможливості одноразового повернення надміру отриманих коштів пропонувалося укласти угоду про повернення коштів допомоги частками. [PERSON] надала відповідь на «Вайбер» спеціаліста Управління, у якому повідомила, що знаходиться за кордоном і не має можливості повернути кошти до кінця війни. За даним фактом спеціалістами відділу превентивної, поточної та ретроспективної верифікації Управління був складений Акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства фактичного місця проживання особи від 28.04.2023 №159. Позивач зазначає, що [PERSON] вчасно не повідомила Управління про закінчення навчання та продовжувала отримувати державну соціальну допомогу дітям померлого годувальника, чим завдала збитків державному бюджету на суму 16800 грн., тому у позивача виникла необхідність звернутися до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 19.06.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, які 22.06.2023 року усунуто (а.с.27-31). Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 23.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження (а.с. 32). 17.08.2023 року через канцелярію суду від адвоката Сімакова С.Г., який діє в інтересах [PERSON] , надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог УСЗН адміністрації Холодногірського району ХМР про стягнення суми допомоги дитині померлого годувальника, оскільки відповідач надала УСЗН адміністрації Холодногірського району ХМР довідку № 05-01/387 з датою закінчення закладу освіти 30.06.2022 року, тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Також адвокат Сілаков С.Г. зазначає, що позивачем не доведено факту недобросовісного набуття відповідачем коштів, а також не встановлено наявність рахункової помилки зі сторони позивача (а.с.46-53). Представник позивача, який діє на підставі довіреності № 10-87/477/10-23 від 08.02.2023 Фісенко Г.Г. , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує (а.с.36-37,44-45,60). Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Сімаков С.Г. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, адвокат Сімаков С.Г. через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти позовних вимог заперечував, просить відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.58). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року (із змінами та доповненнями) обумовлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Отже, Європейський суд з прав людини у пунктах 39 - 41 свого Рішення від 08.11.2005 року у справі «Стрижак проти України» (заява № 72269/01) констатував наявність у заявника права надавати свої аргументи під час публічного слухання справи, недотримання якого було кваліфіковано як порушення частини 1 статті 6 Конвенції. Судом встановлено, що [PERSON] 28.10.2021 звернулась до Управління з заявою №1289 про призначення допомоги по втраті годувальника, в якій під особистий підпис зобов`язалась повідомити Управління в разі зміні обставин, які можуть вплинути на отримання соціальної допомоги, зокрема про закінчення навчання (а.с.7-8). Відповідач [PERSON] власноруч написала заяву, адресовану Управлінню, що у випадку закінчення навчання, вона зобов`язується повідомити про цей факт (а.с.9). На підставі заяви [PERSON] від 28.10.2021 та довідки «Харківського коледжу текстилю та дизайну» від 26.10.2021 № 05-01/387, Рішенням Управління від 03.11.2021 [PERSON] призначено державну соціальну допомогу з 01.09.2021 по 30.06.2022 у розмірі 1854 грн. (а.с.10-11). Розпорядженням Управління від 24.07.2022 продовжено строк виплати дитині померлого годувальника з 01.07.2022 по 30.09.2022 у розмірі 2100,00 грн., 01.10.2022 по 31.12.2012 у розмірі 2100,00 грн., з 01.01.2023 по 31.01.2023 у розмірі 2100,00 грн., з 01.02.2023 по 31.03.2023 у розмірі 2100,00 грн. (а.с.12-13). 06.02.2023 розпорядженням Управління [PERSON] призупинено виплату допомоги за особовим рахунком № [NUMBER] до з`ясування факту навчання заявниці, яка досягла 18-річного віку (а.с.14). 14.03.2023 розпорядженням Управління [PERSON] припинено виплату допомоги за особовим рахунком № [NUMBER] (ДСД дитині померлого годувальника) з 01.07.2022 (а.с.15). 22.03.2023 до Управління надійшла відповідь ДВНЗ «Харківський коледж текстилю та дизайну» від 16.03.2023 № 01-5/74 в якому зазначено, що [PERSON] зарахована до навчання у коледжі з 01.09.2018 (наказ №2-96 від 30.07.2018) та закінчила навчання 30.06.2022 (наказ №2-39 від 30.06.2022) (а.с.16). 28.03.2023 Управлінням на адресу місця реєстрації [PERSON] направлялось повідомлення вих.№187/03-23 щодо повернення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги дітям померлого годувальника (а.с.17). У зв?язку з відсутністю [PERSON] за місцем реєстрації, на «Вайбер» відповідача за тел. [NUMBER] спеціалістом відділу соціальних допомог Управління у відсканованому вигляді направлено повідомлення про необхідність повернення надміру отриманих коштів державно соціальної допомоги дітям померлого годувальника у розмірі 16 800 гривень. В разі неможливості одноразового повернення надміру отриманих коштів пропонувалося укласти угоду про повернення коштів допомоги частками. [PERSON] повідомила, що знаходиться за кордоном і не має можливості повернути кошти до кінця війни (а.с.18-19). 28.04.2023 Управлінням адміністрації Холодногірського району ХМР складено Акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства фактичного місця проживання особи №159, в якому зазначено, що [PERSON] на телефоні дзвінки не відповідала, спілкування відбулось за допомогою месенджеру «Телеграм», в якому остання повідомила, що на даний час знаходиться в Нідерландах та до кінця війни не має можливості повернути переплату (а.с.20). 15.03.2023 Обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат направлено повідомлення начальнику Управління соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради щодо наявності переплати у [PERSON] по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.07.2022 по 28.02.2023 (а.с.23). Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Державна соціальна допомога дітям померлого годувальника призначається на підставі Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» від 18.05.2004 № 1727-IV (із змінами) та відповідно до Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю державної соціальної допомоги на догляд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2005 № 361 (із змінами, далі Порядок №261). Пунктом 3 Порядку № 261 передбачено, що право на державну соціальну допомогу мають діти померлого годувальника (у тому числі ті, що народжені до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника), який на день смерті не мав страхового стажу, необхідного для призначення пенсії для особи з інвалідністю III групи. Відповідно до пункту 7 Порядку № 261 для визначення права на соціальну допомогу застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлений на дату звернення за допомогою законом на відповідний рік. Згідно пункту 8 Порядку № 261 для визначення розміру соціальної допомоги застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність (або рівень забезпечення прожиткового мінімуму - у випадках, встановлених законом), встановлений на дату звернення за допомогою законом на відповідний рік. У разі збільшення прожиткового мінімуму перерахунок соціальної допомоги здійснюється з дати, з якої встановлений новий розмір прожиткового мінімуму (або рівня забезпечення прожиткового мінімуму - у випадках, встановлених законом). Відповідно до пункту 10 Порядку №261 для призначення соціальної допомоги до органу соціального захисту населення подаються: 1) заява за формою встановленою Мінсоцполітики; 2)копія свідоцтва про народження або паспорта громадянина України особи, якій призначається соціальна допомога, з пред`явленням оригіналу; 3) копії документів, що засвідчують родинні відносини члена сім?ї з померлим годувальником (у разі потреби); 4)копія свідоцтва про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення померлим з пред`явленням оригіналу;5) довідка загальноосвітнього навчального закладу системи загальної середньої освіти, професійно-технічного, вищого навчального закладу про те, що дитина навчається за денною формою навчання (у разі потреби). Крім того, відповідно до пунктів 11, 12 Порядку № 261 днем звернення за призначенням соціальної допомоги вважається день прийняття органом соціального захисту населення заяви з усіма необхідними документами. Соціальна допомога призначається дитині померлого годувальника - до досягнення 18-річного віку. Дітям померлого годувальника, які навчаються за денною формою навчання у закладах загальної, середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої чи вищої освіти (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів освіти та вступом то іншого закладу освіти або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем продовженням навчання за іншим за умови такий період не перевищує чотирьох місяців), державна соціальна допомога призначається до закінчення ними закладів освіти, але не довше ніж до досягнення 23 років, а дітям-сиротам - до досягнення 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Нарахування, виплата, перерахунки та автоматичне подовження державних соціальних допомог здійснюється в централізованому порядку Харківським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних, виплат Харківської обласної державної адміністрації (далі-Обласний центр). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 № 214 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги та пільг на період введення воєнного стану», строк виплати державної соціальної допомоги дітям померлого годувальника, яку було призначено раніше, продовжується на період воєнного стану та протягом одного місяця після його припинення чи скасування і така виплата здійснюється за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення. Таким чином, призначена [PERSON] з 01.09.2021 державна соціальна допомога дітям померлого годувальника автоматично продовжувалася Обласним центром на період дії воєнного стану. Статтею 14 Закону № 1727-10 закріплено положення, що одержувачі державної соціальної допомоги зобов?язані повідомляти органи, що призначають державну соціальну допомогу, про обставини, що можуть вплинути на умови призначення державно-соціальної допомоги та ії виплату. У разі невиконання цього обов?язку та одержання у зв?язку з цим зайвих сум державної соціальної допомоги одержувачі повинні відшкодувати органам, що призначають державну соціальну допомогу, надміру виплачені суми. Відповідно до статті 15 Закону № 1727-1V суми державної соціальної допомоги, надміру виплачені одержувачу державної соціальної допомоги внаслідок зловживань з його боку (подання документів з неправдивими даними, неподання відомостей про зміну у складі сім?ї, про працевлаштування), стягуються на підставі рішень органів, що призначають державну соціальну допомогу. Таким чином, позивачем доведено, що [PERSON] не повідомила Управління про закінчення навчання, як зобов`язувалася 28.10.2021 у власноруч написаній заяві, та продовжувала неправомірно отримувати державну соціальну допомогу дітям померлого годувальника. Статтями 1212, 1215 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 2 Постанови № 264 орган соціального захисту населення проводить перерахунок розміру виплаченої державної соціальної допомоги на підставі поданої особою або її законним представником заяви та необхідних документів. Суми коштів, які підлягають поверненню, повертаються отримувачем допомоги самостійно або за згодою отримувача допомоги у повному обсязі за рахунок наступних виплат допомоги, за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок сум наступних виплат допомоги в розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення виплачених сум допомоги такі кошти стягуються у судовому порядку. Як зазначено позивачем, відповідач [PERSON] , не дивлячись на направлені їй претензії, добровільно не повернула надмірно сплачені їй кошти. Частиною першою, другою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Поряд з цим, відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сто рони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Свобода в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відноситься до основної засади судочинства відповідно (п. 3 ч. 1ст. 129 Конституції України). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, позивачі розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 2 статті 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ст. 79 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Таким чином, надання доказів, які мають бути належними, допустимими та достовірними з метою підтвердження своїх вимог та заперечень є процесуальним обов`язком сторін у справі. При цьому, відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. У відповідності до частини другої статті 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Пунктом 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. З огляду на викладене вище, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та підстав позову, наданих стороною позивача доказів, та оцінивши наявні у справі докази на предмет їх належності, достовірності та достатності, аналізуючи встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені дослідженими доказами у справі, а відтак, позов підлягає задоволенню. А відповідач та її представник не надали достатніх та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо добросовісного набуття коштів допомоги [PERSON] . Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державахучасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Outcome: approved