Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

позивач ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання підземної автостоянки, інфляційних втрат та 3% річних. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі актів прийому - передачі від забудовника ТОВ «ТМО Ліко - Холдинг» здійснює обслуговування багатоквартирних житлових будинків у Голосіївському районі м. Києва, в тому числі здійснює обслуговування на договірних засадах вбудованих підземних автостоянок (паркінгів), де забезпечує придбання, цілодобову охорону, надання комунальних послуг, обслуговування систем пожежогасіння тощо, а також формує і надає споживачам рахунки на оплату наданих згідно їх вартості. 09.11.2021 ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» змінило найменування з попереднього ТОВ «Ліко - Житлосервіс» на поточне та 01.09.2009 на підставі акта прийому передачі підземної автостоянки ТОВ «ТМО «Ліко - Холдинг» передало, а ТОВ «Ліко - Житлосервіс» прийняло на обслуговування введений в експлуатацію підземний паркінг по [ADDRESS] в складі блоків А та Д на 32 машиномісць, загальною площею 3 254,20 кв.м. Відповідач є власником машиномісця №29 блоку Д у вказаному підземному паркінгу. 01.01.2011 між сторонами було укладено договір № 224 про участь у витратах на обслуговування підземної автостоянки і території. Відповідач користується послугами позивача, проте умов договору належним чином не виконує, не відшкодовує витрати за обслуговування підземного паркінгу. За період з січня 2019 року по квітень 2022 року позивачем надано відповідачу послуги на суму 28 010,48 грн, з яких відповідачем сплачено лише 19 073,00 грн. Відтак на час подачі позову до суду у відповідача перед позивачем наявне невиконане грошове зобов`язання у розмірі 8 937,48 грн. На підстав ст. 625 ЦК України позивач просить сягнути з відповідача інфляційні втрати на суму 767,51 грн та 3% річних на суму 310,84 грн у зв`язку із простроченим грошовим зобов`язанням. Оскільки в добровільному порядку відповідач не сплачує заборгованість, ТОВ «УП «Венеція» звернулось до суду за захистом права, яке вважає порушеним, та просить стягнути заборгованість загальною сумою 10 015,83 грн та судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суд у м. Києва від 11.09.2023 відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони повідомлялись належним чином про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, із заявами про розгляд справи за участю сторін або розгляд справи в порядку загального позовного провадження не звертались. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву. Заперечень проти розгляду справи у спрощеному провадженні від відповідача не надходило. На підставі положень статей 274-279 ЦПК України та з урахуванням відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником машиномісця № [NUMBER] в підземному паркінгу за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи. 01.01.2011 між ТОВ «Ліко-житлосервіс» (після зміни назви ТОВ «Управляюча компанія «Венеція») та [PERSON] було укладено договір № 224 про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуги з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Частина 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а з таким правом споживача прямо кореспондується і його обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону). Відповідач споживав послуги, що надавалися позивачем. Претензій щодо неналежного їх надання позивачу не заявляв. У відповідності до ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежно ї якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. Отже, із матеріалів справи вбачається, що відповідач у встановленому законом порядку не відмовився від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості відповідно до порядку, визначеному ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що б дало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачем надано не було. При цьому відповідачем частково виконано умови договору, за період з січня 2019 по квітень 2022 року внесено сплату за надані послуги в сумі 19 073,00 грн. Проте не сплачено вказані послуги у повному обсязі, у зв`язку з чим у нього наявна перед позивачем заборгованість, яка відповідно до розрахунку позивача за період з 01.12.2019 по 30.04.2022 року складає суму основного боргу 8 937,48 грн, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у зв`язку з простроченням оплати спожитих житлово-комунальних послуг, що є грошовим зобов`язанням, відповідач повинен сплатити на користь позивача 3% річних у розмірі 310,84 грн. та інфляційні втрати в розмірі 767,51 грн. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, зважаючи на відсутність доказів з боку відповідача щодо виконання обов`язку по оплаті за надані послуги, їх ненадання, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими з посиланням на докази відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, а тому позов підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України та, з огляду на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved