Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-12 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги позову обґрунтовані тим, що з 24 січня 2014 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що подружнє життя не склалось, шлюбні стосунки подружжя фактично припинені з кінця лютого 2022 року, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Позивач вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, примирення між сторонами є неможливим. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 серпня 2023 року відкрито провадження в даній цивільній справі за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін та призначено судове засідання. 31 серпня 2023 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що бажає розірвати укладений між сторонами шлюб, однак заперечував викладені в позовній заяві причини розірвання шлюбу та обставини спільного сімейного життя. Крім того заперечив щодо стягнення з нього понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн, просив відмовити в її стягненні. Представник позивача [PERSON] - адвокат Пазюк Є.С. в судовому засіданні зазначив, що сімейне життя сторін не склалось. Сварки та непорозуміння впливали на здоров`я дитини. Також зазначив, що витратив 3 години на складання позовної заяви та збирання документів. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Зазначила, що сторони спільно не проживають два роки, вона з дитиною вимушена була піти з квартири. Пояснила, що народження дитини не призвело до збереження шлюбу. Переконана, що примирення не можливе. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив шлюб розірвати. Зазначив, що сімейні відносини між сторонами припинились з 11 березня 2022 року, сторони проживають окремо. Вважає спільне проживання і збереження сім`ї не можливим. При цьому зазначив, що допомагає утримувати дитину. Крім того пояснив, що розмір витрат на правничу допомогу у справі про розірвання шлюбу не може перевищувати 1 500,00 грн. Вислухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сімейні відносини регулюються лише в тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що між сторонами 24 січня 2014 року було укладено шлюб (а.с.14). Сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не можливе, відповідач згодний з цим в повному обсязі. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За змістом ст. 209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат. Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вищевикладені вимоги чинного законодавства України та ту обставину, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 536,80 грн. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. За правилом п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Згідно з ч. 2 вказаної вище статті порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. (ч.1 ст.632 ЦК України) 24 липня 2023 року між [PERSON] та адвокатом Пазюком Є.С. укладено договір про надання правової допомоги №24/01, згідно умов якого, за дорученням клієнта, адвокат зобов`язується надати правову допомогу, зміст якої передбачений цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити її (а.с. 18-20). Сума винагороди, яку клієнт зобов`язується сплатити за надання правової допомоги (гонорар) порядок та строки її внесення зазначаються в окремому додатку до цього договору. (п.4.1. договору) На підставі даного договору, 07 серпня 2023 року адвокатом Пазюком Є.С. видано Ордер серії АА №1331658 на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] в Дніпровському районному суді міста Києва (а.с.16). 08 серпня 2023 року між [PERSON] та адвокатом Пазюком Є.С. укладено додаткову угоду (додаток) №1 до договору про надання правової допомоги №24/01 від 24 липня 2023 року, яка визначає вартість наданих послуг та порядок оплати юридичних послуг адвоката з надання правової допомоги у справі про розірвання шлюбу. Так, сторонами визначено, що вартість послуги за підготовку та подання позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу становить 15 000,00 грн, з розрахунку вартості одної години - 5 000,00 грн, 3 години. При цьому суд враховує, що договір про надання правової допомоги укладається між двома суб`єктами - адвокатом та його клієнтом, однак, у випадках встановлених Цивільним процесуальним кодексом, на його підставі можуть виникнути права та обов`язки у особи, яка не є стороною цього договору та на яку судом буде покладено обов`язок щодо їх відшкодування. Зважаючи на зазначене, ЦПК України, зокрема в статтях 137, 141, встановлено повноваження суду щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, відмови у їх відшкодуванні, залишення без розгляду заяви про їх відшкодування тощо. Додатково суд звертає увагу, що особа, яка надає правничу допомогу у справі є адвокатом, який здійснює незалежну професійну діяльність щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту, склала кваліфікаційний іспит, підтвердивши теоретичні знання у галузі права, історії адвокатури, адвокатської етики особи, високий рівень практичних навичок та умінь у застосуванні закону. Таким чином, укладаючи договір про надання правової допомоги, адвокат не тільки обізнаний про порядок, умови та особливості укладення договору про надання правової допомоги, правові наслідки пов`язані з його виконанням, а також розподілом витрат на професійну правничу допомогу між сторонами за результатами розгляду справи, а й повинен забезпечувати допомогу клієнту щодо отримання відшкодування витрат понесених ним у зв`язку з судовим розглядом справ (в тому числі щодо формування тексту договору, погодження розміру витрат (вартості робіт), підтвердження їх первинними документами тощо. На підтвердження надання послуг адвоката та оплати їх стороною позивача, крім зазначених вище документів, надано копію акту №3 про прийняття-передачу наданих послуг від 08 серпня 2023 року (додаток №3 до договору про надання правової допомоги №24/01 від 24 липня 2023 року та додаткової угоди (додаток) №1 від 08 серпня 2023 року) та копію прибуткового касового ордеру №3 від 08 серпня 2003 року, за яким адвокатом прийнято від позивача 15 000,00 грн гонорару на виконання договору про надання правової допомоги №24/01 від 24 липня 2023 року та додаткової угоди (додаток) №1 від 08 серпня 2023 року. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання заяв по суті справи, інших заяв та клопотань, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При цьому, ч. 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Разом з тим адвокатам, враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. Адвокатом Пазюк Є.С. в додаткові угоді (додаток) №1 до договору про надання правової допомоги №24/01 від 24 липня 2023 року від 08 серпня 2023 року при розрахунку розміру втрат на професійну правничу допомогу зазначена кількість витраченого адвокатом часу на підготовку та подання позовної заяви про розірвання шлюбу - 3 години та визначено загальну вартість послуги в сумі 15 000,00 грн, виходячи з домовленості адвоката з позивачем, що година роботи адвоката оплачується в розмірі 5 000,00 грн. Суд вважає завищеним визначений адвокатом витрачений час на підготовку та подання позовної заяви про розірвання шлюбу - 3 години, а також завищеним розмір гонорару в сумі 5 000,00 грн за одну годину витраченого адвокатом часу, адже виходячи з предмету спірних правовідносин дана справа не є складною, отже витрачання адвокатом 3-х годин та визначення вартості години роботи адвоката в сумі 5 000,00 грн не є пропорційним до предмета спору. У відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи надані стороною позивача докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, співмірність витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, необхідним та достатнім на їх виконання, враховуючи визнання відповідачем позову та викладеної останнім позиції щодо неспівмірності заявленої до стягнення суми, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що визначена представником позивача сума в розмірі 15 000,00 грн є надмірною, виходячи з часу, необхідного адвокату на формування правової позиції, підготовку та подання позовної заяви про розірвання шлюбу, враховуючи участь представника позивача в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача має бути зменшений до 2 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved