Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-19 00:00:00

У червні 2023 року Перший заступник керівника Волноваської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив конфіскувати на користь держави земельну ділянку сільськогосподарського призначення громадянина російської федерації [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), з кадастровим номером 1424886600:04:000:1331 площею 4, 6939 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території колишньої Старогнатівської сільської ради у межах Волноваського району Донецької області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 274194914248), шляхом припинення права власності [PERSON] , відомості про яке зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 23.01.2014 за № 4367955, та визнання права власності за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (вул. Уютна, буд. 23, м. Полтава, Полтавська обл., поштовий індекс: 36039, ЄДРПОУ 39767332) та стягнути судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що Волноваською окружною прокуратурою за результатами вивчення стану законності у сфері розпорядження земельними ділянками, розташованими в межах Волноваського району, встановлено порушення [PERSON] вимог земельного законодавства. За результатами опрацювання відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з`ясовано, що [PERSON] , [INFO] , який є громадянином російської федерації, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.01.2014 року № 164, виданого державним нотаріусом Тельманівської (нині - Бойківської) державної нотаріальної контори Кальміуського районного нотаріального округу Донецької області Ушкало М.К., набув право власності на земельну ділянку з кадастровим № 1424886600:04:000:1331 площею 4,6939 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану у межах Волноваського району на території колишньої Старогнатівської сільської ради. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 23.01.2014 за № 4367955 державним нотаріусом Тельманівської (нині - Бойківської) державної нотаріальної контори Кальміуського районного нотаріального округу Донецької області Ушкало М.К. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 274194914248). Надалі 01.01.2018 року між [PERSON] та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Старогнатівське» укладено договір оренди землі, відповідно до якого в оренду передається земельна ділянка з кадастровим № 1424886600:04:000:1331 площею 4, 6939 га на строк 40 років з моменту державної реєстрації, розмір річної орендної плати складає 3 % від вартості земельної ділянки. Договір оренди з боку орендодавця підписаний особисто [PERSON] . Речове право оренди зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 10.12.2018 за № 29416749, строк дії - до 10.12.2058. Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру від 06.06.2013 НВ-1400332792013, державна реєстрація спірної земельної ділянки як об`єкта цивільних прав проведена 06.06.2013 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 05.03.2013 року, земельна ділянка сформована, відповідно до кадастрового плану має визначені межі, площу, віднесена до земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення - 01.01. Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до загальних відомостей про земельну ділянку з ДЗК, наявних в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в реєстраційній справі №274194914248, власником земельної ділянки з кадастровим № 1424886600:04:000:1331 є [PERSON] , документ, що посвідчує особу, виданий 03.09.2013 року органом 1401. При цьому з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що [PERSON] станом на дату набуття права власності на вказану земельну ділянку був громадянином російської федерації та проживав в межах території України на підставі посвідки на постійне проживання серії [NUMBER] , видана 03.09.2013 року, видавник: орган 1401. З метою підтвердження зазначених відомостей Волноваською окружною прокуратурою до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області спрямовано запит від 14.02.2023 № 51-174ВИХ-23, у відповідь на який Головне управління листами від 23.02.2023 року № 1401.3.1-986/14.3-23 та від 24.02.2023 року № 1401.3.1-1011/14.3-23 повідомило, що за наявними обліками ГУ ДМС у Донецькій області [PERSON] документований посвідкою на постійне проживання серії [NUMBER] від 03.09.2013. Крім того, за наявними обліками ЄІАС УМП, відомостей про належність до громадянства України та документування паспортом громадянина України та паспортом громадянина України за кордон відносно [PERSON] не встановлено. Також з інформації відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, наданої на запит прокуратури листом від 28.02.2023 № 8246/9328-11-23/15.5, вбачається, що за результатами перевірки даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян по Донецькій області, проведеної з 01.01.2016 року по теперішній час, актових записів цивільного стану про смерть, зокрема, щодо [PERSON] не виявлено. Таким чином, на підставі зазначених вище відомостей у їх сукупності достовірно встановлено, що [PERSON] є громадянином російської федерації. Разом з тим, останній, набувши в порядку спадкування право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, всупереч вимогам Земельного кодексу України не відчужив даний об`єкт зі спливом законодавчо визначеного строку та досі залишається його власником. У зв`язку із вказаним, на теперішній час наявні підстави для конфіскації у [PERSON] земельної ділянки з кадастровим № 1424886600:04:000:1331 площею 4,6939 га шляхом припинення права власності на неї з одночасним визнанням права власності держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. В судове засідання прокурор не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав до суду клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а розгляд справи провести без участі представника позивача. Не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку частини 11 статі 128 ЦПК України. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило. Третя особа в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку частини 11 статі 128 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди прокурора, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. [PERSON] , [INFO] , який є громадянином російської федерації, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.01.2014 № 164, виданого державним нотаріусом Тельманівської (нині - Бойківської) державної нотаріальної контори Кальміуського районного нотаріального округу Донецької області Ушкало М.К., набув право власності на земельну ділянку з кадастровим № 1424886600:04:000:1331 площею 4,6939 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану у межах Волноваського району на території колишньої Старогнатівської сільської ради. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 23.01.2014 за № 4367955 державним нотаріусом Тельманівської (нині - Бойківської) державної нотаріальної контори Кальміуського районного нотаріального округу Донецької області Ушкало М.К. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 274194914248). Таким чином, саме 01.01.2018 між [PERSON] та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Старогнатівське» укладено договір оренди землі, відповідно до якого в оренду передається земельна ділянка з кадастровим № 1424886600:04:000:1331 площею 4, 6939 га на строк 40 років з моменту державної реєстрації, розмір річної орендної плати складає 3 % від вартості земельної ділянки. Договір оренди з боку орендодавця підписаний особисто [PERSON] . Речове право оренди зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 10.12.2018 за № 29416749, строк дії - до 10.12.2058. Згідно відомостей Державного земельного кадастру від 06.06.2013 НВ-1400332792013, державна реєстрація спірної земельної ділянки як об`єкта цивільних прав проведена 06.06.2013 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 05.03.2013, земельна ділянка сформована, відповідно до кадастрового плану має визначені межі, площу, віднесена до земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення - 01.01. Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до загальних відомостей про земельну ділянку з ДЗК, наявних в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в реєстраційній справі № \~ \~ \~ \~274194914248, власником земельної ділянки з кадастровим №1424886600:04:000:1331 є [PERSON] , документ, що посвідчує особу, виданий 03.09.2013 органом 1401. З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що [PERSON] станом на дату набуття права власності на вказану земельну ділянку був громадянином російської федерації та проживав в межах території України на підставі посвідки на постійне проживання серії [NUMBER] , видана 03.09.2013, видавник: орган 1401. На запит прокуратури від 14.02.2023 року № 51-174ВИХ-23, у відповідь на який Головне управління листами від 23.02.2023 року № 1401.3.1-986/14.3-23 та від 24.02.2023 № 1401.3.1-1011/14.3-23 повідомило, що за наявними обліками ГУ ДМС у Донецькій області [PERSON] документований посвідкою на постійне проживання серії [NUMBER] від 03.09.2013. Крім того, за наявними обліками ЄІАС УМП, відомостей про належність до громадянства України та документування паспортом громадянина України та паспортом громадянина України за кордон відносно [PERSON] не встановлено. Приписами ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321 Цивільного кодексу України, встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) встановлені нормами розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного та Земельного кодексів України. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно ч.1 ст.39 Закону України «Про міжнародне приватне право» виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Таким чином, оскільки земельна ділянка належить до нерухомого майна в силу ч.1 ст.181 Цивільного кодексу України, знаходиться на території України, то на спірні правовідносини поширюється дія права України. Відповідно до ст.ст.373, 374 Цивільного кодексу України, ст.80 Земельного кодексу України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Суб`єктами права приватної власності на землю, згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України, визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч.2 ст.81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3 ст.81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті, в тому числі, у разі прийняття спадщини. Відповідно до ч.5 ст.22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом ч.4 ст.81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Суду не надано доказів, що відповідач протягом року виконала покладений на неї обов`язок та відчужила земельну ділянку. Зазначений факт підтверджується інформаціями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі невиконання вимог ч.4 ст.81 ЗК України настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 356 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення ( конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відтак, враховуючи, що відповідач, будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 06.06.2018 р. по даний час) не відчужила її, є підстави для її конфіскації у власність держави. Дана процедура безумовно передбачена чинним земельним законодавством (ч. 4 ст. 81 ЗК України). Ця норма є імперативною та не передбачає винятків. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 вказаного Закону України державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Отже, поновити порушені інтереси держави у даному випадку в майбутньому можливо шляхом внесення державним реєстратором змін до відомостей Державного реєстру речових прав та їх обтяжень про вищевказану земельну ділянку у вигляді припинення права приватної власності відповідача на таку ділянку з одночасним визнанням права власності держави на неї в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на підставі рішення суду. Також суд зазначає, що компетентним суб`єктом владних повноважень у даних відносинах є Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області. Згідно з висновками, наведеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає компетентний орган. Так, ч. 4 ст.145 Земельного кодексу України передбачено, що позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Відповідно до Положення про Державну служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, який організовує та здійснює державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності. Зокрема, підпунктом 42 пункту 4 Положення передбачено, що Держгеокадастр, відповідно до покладених на нього завдань, подає позов про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом. Згідно Положення про Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, затвердженого Наказом Держгеокадастру від 23.12.2021 р. №603, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області є територіальним органом Держгеокадастру та реалізує його повноваження на території Донецької області. Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території Донецької області. Головне управління здійснює державний нагляд (контроль) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, надає адміністративні послуги у сфері земельних відносин, землеустрою, Державного земельного кадастру та національної інфраструктури геопросторових даних. Відповідно до підпункту 36 пункту 4 даного Положення Головне управління подає позов про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом. В даному випадку, нездійснення захисту компетентним органом полягає у тому, що ГУ Держгеокадастру у Донецькій області не вжило будь-яких заходів із конфіскації земельної ділянки у іноземця. Згідно з висновками про застосування норм права, висловленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2018 р. у справі № 912/2385/18, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. Судом встановлено, що Волноваська окружна прокуратура листом від 04.04.2023 року № 51-546ВИХ-23, проінформувала Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області про встановлений факт порушення [PERSON] як іноземним громадянином національного земельного законодавства у вигляді невідчуження належної йому земельної ділянки з кадастровим № 1424886600:04:000:1331 протягом року з дня набуття на неї права власності. Також прокуратурою запитано повідомити, чи вживалися та чи вживатимуться Головним управлінням Держгеокадастру в Донецькій області заходи щодо конфіскації спірної земельної ділянки шляхом звернення до суду із відповідною позовною заявою. Разом з цим, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області листом від 27.04.2023 року № 10-5-0.62-873/2-23 повідомило Волноваську окружну прокуратуру, що з відомостей, зазначених у запиті прокуратури, вбачається, що [PERSON] як громадянин російської федерації порушив національне земельне законодавство, однак Головне управління не зверталося з позовом до суду щодо конфіскації земельної ділянки з кадастровим № 1424886600:04:000:1331 через обмежене фінансування на сплату судового збору. Зазначене свідчить про те, що Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області самоусунулось від вжиття заходів із захисту порушених інтересів держави у сфері земельних правовідносин. За таких обставин інтереси держави залишаються незахищеними і потребують захисту. Для здійснення прокурором представництва інтересів держави не має значення з яких причин (об`єктивних чи суб`єктивних) компетентний орган не здійснив їх захист. Важливо лише те, що захист інтересів держави не здійснено і вони його потребують. З огляду на це, суд вважає, що у прокурора були підстави для подання до суду позовної заяви в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. В даному випадку представництво інтересів держави здійснюється прокурором, який виконує субсидіарну роль, щоб ці інтереси не залишилися незахищеними. Прокурором дотримано вимоги абз.3 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру». На виконання зазначених норм, Волноваською окружною прокуратурою попередньо листом повідомлено позивача про прийняття рішення щодо представництва інтересів держави шляхом пред`явлення до суду цього позову. В силу ч.4 ст.145 ЗК України конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Пунктом 10 ч.1 ст.346 ЦК України визначено, що право власності припиняється у разі конфіскації. Частиною 1 ст.348 ЦК України встановлено, що якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Якщо майно не було продане, воно за рішенням суду передається у власність держави. У цьому разі колишньому власникові майна виплачується сума, визначена за рішенням суду. Враховуючи вищенаведене у своїй сукупності та логічному взаємозв`язку, аналізуючи надані сторонами докази, суд вважає, що позивачем надано належні, достатні та допустимі докази на обґрунтування своїх вимог. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь Донецької прокуратури слідує стягнути судовий збір за звернення до суду із позовом в сумі 2925,76 грн. та судові витрати за заяву про забезпечення позову (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved