Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. В обґрунтування заявлених вимог представник позивачки - адвокат Ільїн В.А. покликається на те, що рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20.03.2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 500,00 грн. щомісячно. З часу розірвання шлюбу та стягнення аліментів відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, грошових коштів та іншої матеріальної допомоги не надає. За весь період часу жодного разу не поцікавився вихованням дитини, її духовним та фізичним розвитком. Ухвалою Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.09.2018 по справі № 285/3467/18 відповідач оголошувався в розшук за ухилення від сплати аліментів.Окрім того, [PERSON] під час спільного проживання зарекомендував себе негативної сторони, веде антигромадський спосіб життя, зловживає спиртний напоями та вчиняє злочини, що негативно впливає на моральний та духовний розвиток дитини і її правосвідомість. Дані обставини встановлені вироком Новоград - Волинського міськрайонного судк Житомирської області по справі № 285/1131/15-к. Після розірвання шлюбу відповідач з дитиною та її матір`ю стосунків підтримує, його місце проживання та/або перебування їм не відоме. Просить збільшити розмір аліментів та стягнути з [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та позбавити його батьківських прав відносно малолітньої дочки. Представником відповідача - адвокатом Лейковським А.М. подано відзив на позовну заяву, згідно якого позовних вимог відповідач не визнає та просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з необгрунтованістю позовних вимог. Зазначає, що стороною позивача не надано доказів антигромадської поведінки відповідача та зловживання ним спиртними напоями. Жодних доказів умисної поведінки [PERSON] , які б свідчили про ухилення від виконання батьківських обов`язків, позивачем не надано. Окрім того, позивачка разом з донькою перебуває на території Республіки Польща, додому не приїздить. Відповідач утримується в Житомирській УВП №8. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 20.04.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Згідно ухвали Дубенського міськрайонного суду від 19.05.2023 замінено у справі третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: службу у справах дітей Дубенської міської ради на орган опіки та піклування Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області та зобов`язано надати висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно ухвали Дубенського міськрайонного суду від 22.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та зазначив, що з часу розірвання шлюбу між сторонами, тобто з 2012 року, відповідач не приймає жодної участі у вихованні та утриманні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Зважаючи на це, просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дитини, а також змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідач [PERSON] позовних вимог не визнав, показав, що позивачка [PERSON] постійно його уникала, тому він не мав можливості спілкуватись з донькою, яку останній раз бачив у 2017 році. У 2012 році він приїзджав до позивачки та до дитини, привозив гроші, гуляв з дитиною. Позивачка розійшлася з ним без його відома, постійно від нього переховується, уникає спілкування. Він був ув`язнений у 2015 році, зараз також перебуває під вартою за обвинуваченням по ч. 1 ст. 121 КК України (нанесення тяжких тілесних ушкоджень). З позовними вимогами [PERSON] не згідний, просить відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки не згідний і з розміром аліментів. Представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнав, оскільки вважає їх не обґрунтованими та не доведеними належними та допустимими доказами. Просить відмовити у задоволенні позову повністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: органу опіки та піклування Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області - Чух Н.С., згідно поданої заяви, просить розгляд справи провести без їхньої участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та наполягають на їх задоволенні. Фактичні обставини, встановлені судом. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] . У свідоцтві про її народження серії [NUMBER] її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 2). Згідно довідки про склад сім`ї №146 від 01.03.2023, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з донькою [PERSON] (а.с. 3). Як зазначено у довідці Княгининського ліцею Мирогощанської сільської ради №07 від 06.03.2023, [PERSON] навчається в 7 класі. Протягом останніх 2 років батько дитини успіхами у навчанні дитини не цікавився (а.с. 5). Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28.06.2022, [PERSON] засуджений до 6 років позбавлення волі (а.с. 5-8). Згідно довідки Звягельського відділу ДВС у Звягельському районі Житомирської області №20367 від 30.03.2023, відповідно до розрахунку заборгованості ВП№50061111 станом на 30.03.2023 заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] становить 105641, 90 грн. (а.с. 12, 13-16). Відповідно до ухвали Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05.04.2023, [PERSON] обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.с. 23). Згідно письмового висновку органу опіки та піклування Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області, затвердженого рішенням Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області №480 від 15.06.2023, вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 55-63). [PERSON] за час проживання на території Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області зарекомендувала себе з позитивної сторони, в повному обсязі виконує батьківські обов`язки (а.с. 65). Згідно акта обстеження умов проживання №13 від 30.05.2023, дитина [PERSON] , [INFO] , забезпечена усім необхідним, на даний час перебуває у Республіці Польща разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 68). Відповідно до інформації філії ДУ ЦОЗ ДКВС України в Житомирській області від 17.08.2023, [PERSON] утримується з 17.02.2022 в умовах слідчого ізолятора ДУ «Житомирська установа виконання покарань №8». Знаходиться на стаціонарному лікуванні у протитуберкульозному ізоляторі (а.с. 99). Норми права, які застосував суд. Мотивована оцінка і висновки суду. За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, вінухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Представником позивача надано суду достатньо доказів того, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої доньки і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту її прав та інтересів. Як зазначено в ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи викладене, висновок органу опіки та піклування Мирогощанської сільської ради, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої доньки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Зазначене є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Враховуючи зміну розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, суд вважає, що є підстави для зміни способу стягнення аліментів на 1/4 частину усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду від 15.05.2006 року № 3 про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 1073 гривні 60 копійок судового збору в дохід держави. Окрім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок, сплачений позивачем за позовну вимогу щодо позбавлення батьківських прав.

Outcome: partial