Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просила: - визнати за позивачем, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 4,0822 га, кадастровий номер 0522282600:06:000:0482, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] згідно державного акту серії ВН №09048 виданого 28.05.2002, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №256. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла рідна сестра позивача [PERSON] , а після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,0822 га, кадастровий номер 0522282600:06:000:0482, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала покійній згідно державного акту серії ВН №09048 виданого 28.05.2002, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №256. Позивач 18.02.2021 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини рідної сестри. Однак, у зв`язку з відсутністю в позивача державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №09048 виданого [PERSON] , позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому вона змушена звернутися до суду. При цьому, оригінал державного акту серії ВН №09048 виданого 28.05.2002 знаходиться у відповідача, яка також претендувала на спадщину [PERSON] , посилаючись на те, що вона нібито є спадкоємцем четвертої черги за законом, однак її також було відмовлено в оформленні спадщини, за відсутності документів, що підтверджують її можливість бути закликаною в якості спадкоємця будь-якої черги. Ухвалою суду від 06.03.2023 відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкову справу. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала. Ухвалами суд від 29.05.2023, 27.06.2023, 24.08.2023 забезпечено участь представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Сторонами не врегульовано спір до судового розгляду. Ухвалою суду від 05.09.2023 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті. Ухвалою суд від 02.10.2023 забезпечено участь представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, а у своїй заяві просили суд про розгляд справи за їх відсутності, позов просили задовольнити. Також у судове засідання не з`явилася відповідач. Суд зауважує, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови повідомлення його належним чином про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд проводить розгляд справи у даному судовому засіданні, за наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи фіксацію судового засідання. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] . Згідно державного акту серії ВН №09048 виданого 28.05.2002, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №256, [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,0822 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Козинецької сільської ради. Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер 0522282600:06:000:0482. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером 0522282600:06:000:0482 перебуває в оренді у ТОВ «Прилуцьке» згідно договору оренди №б/н від 02.01.2015, та додаткової угоди до договору оренди №б/н від 22.02.2019. Як вбачається з матеріалів спадкової справи [PERSON] , вона за життя заповіту не складала, а 18.02.2021 її сестра - позивач подала нотаріусу заяву про прийняття її спадщини вказавши, що оскільки спадкоємців першої черги за законом у [PERSON] немає, а тому крім позивача, серед живих спадкоємцями другої черги, також є сестри покійної: [PERSON] , [PERSON] та брат [PERSON] . Відомості про те, що останні прийняли спадщину [PERSON] відсутні. Той факт, що позивач була рідною сестрою [PERSON] підтверджується наявними у матеріалах справи документами. Однак, у зв`язку з відсутністю в позивача державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №09048 виданого [PERSON] , позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. При цьому, позивач стверджувала, що оригінал державного акту серії ВН №09048 виданого 28.05.2002 знаходиться у відповідача, яка також, як вбачається з матеріалів справи претендувала на спадщину [PERSON] , посилаючись на те, що вона є спадкоємцем четвертої черги за законом, однак її було відмовлено в оформленні спадщини, за відсутності документів, що підтверджують її можливість бути закликаною в якості спадкоємця будь-якої черги. Намагання відповідача у судовому порядку встановити факт перебування на утриманні [PERSON] і проживання з нею не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, успіхів не дали. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Судом було встановлено, що [INFO] померла рідна сестра позивача [PERSON] , а після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,0822 га, кадастровий номер 0522282600:06:000:0482, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала покійній згідно державного акту серії ВН №09048 виданого 28.05.2002, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №256. \~ \~ \~ \~ Судом було встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складала. Згідно з ч. 4 ст. 1235 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України . В силу вимог ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Судом було встановлено, що 18.02.2021 позивач подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини [PERSON] вказавши, що оскільки спадкоємців першої черги за законом у [PERSON] немає, а тому крім позивача, серед живих, спадкоємцями другої черги, також є сестри покійної: [PERSON] , [PERSON] та брат [PERSON] . Відомості про те, що останні прийняли спадщину [PERSON] відсутні. Той факт, що позивач була рідною сестрою [PERSON] підтверджується наявними у матеріалах справи документами. Згідно ст. 1262 ЦК України в другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). Судом було встановлено, що після відкриття спадщини [PERSON] , яка не залишала заповіту, позивач, протягом 6-ти місяців з дня її смерті, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом та будучи єдиним спадкоємцем другої черги спадкування за законом, яка прийняла спадщину просила видати свідоцтво про право на спадщину на вищезгадану земельну ділянку. Однак, у зв`язку з відсутністю в позивача державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №09048 виданого [PERSON] , позивачу нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Слід зазначити, що відповідачу, яка також претендувала на спадщину [PERSON] , посилаючись на те, що вона є спадкоємцем четвертої черги за законом, було відмовлено в оформленні спадщини, за відсутності документів, що підтверджують її можливість бути закликаною в якості спадкоємця будь-якої черги, а встановити факт перебування відповідача на утриманні [PERSON] і проживання з нею не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, у судовому порядку невдалося. Як визначено в п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд зауважує, що в силу вимог ст. 392 ЦК України власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку, а з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Разом з тим, в ході судового процесу відповідач не намагалася спростувати доводи позивача і відзиву не подавала. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: визнати за позивачем, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 4,0822 га, кадастровий номер 0522282600:06:000:0482, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] згідно державного акту серії ВН №09048 виданого 28.05.2002, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №256, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд, вирішуючи питання судових витрат зі сплати судового збору керується главою 8 ЦПК України, а тому оскільки позов задоволено суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1362,00 грн. Разом з тим, заявлені витрати на правову допомогу документально не підтверджені, а наразі суд позбавлений можливості їх встановити.

Outcome: approved