Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

1.Позиція позивача. 23.02.2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", код ЄДРПОУ: 38548598 і фізичною особою, якою є - [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1161-0255. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» - зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов 'язків та оформлена в електронній формі . Зазначений Кредитний договір: - як вбачається із його змісту, разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та зяким Позичальник був попередньо ознайомлений; - у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг", а також зурахуванням особливостей, передбачених ЗУ "Про електронну комерцію". Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладениму письмовій формі. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На виконання зазначених вимог, Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А2924, для підписання Кредитного договору 1161-0255 від 23.02.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов?язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 12 000,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; заявлений строк-18 днів; знижена % ставка - 2.50% в день; стандартна % ставка - 3,00% в день. Відповідно до вище наведеного, обґрунтованим висновком є те, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, Кредитний договір між Позивачем та Відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані Відповідачу. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов?язання в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору. На підтвердження факту видачі кредиту, Кредитодавець додає до цієї Позовної заяви документи що підтверджують перерахування кредитних коштів. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов?язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти Відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Окрім цього, Відповідач в загальній кількості 5 разів оформлював кредитні відносини з Позивачем, попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність Відповідача з процедурою оформлення та виконання Кредитного договору. В подальшому, Відповідач всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов?язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами Кредитного договору. Станом на 15.05.2023 року, загальний розмір грошових вимог Кредитодавця до Відповідача, які виникли на підставі Кредитного договору становлять: 40 440,00 (сорок тисяч чотириста сорок грн. 00 коп.) гривень, що складається з: - прострочена заборгованість за кредитом- 12 000,00 гривень; - простроченазаборгованість за нарахованими процентами - 28440,00 гривень; Кредитодавець відповідно до умов Кредитного договору направив Позичальнику вимогу про усунення порушень умов Кредитного договору № 1161-0255 від 23.02.2023 року щодо сплати процентів, однак дана вимога була проігнорована Позичальником, порушення не усунуто. Таким чином, з боку Відповідача по відношенню до Позивача має місце свідоме порушення зобов?язання, визначеного в Кредитному договорі, що відповідно тягне за собою правові наслідки, встановлені Кредитним договором або законом. 2.Позиція відповідача. Відповідач, [PERSON] , подала до суду відзив на позовну заяву про стягнення грошових коштів за кредитним договором 1161-0255 від 23.02.2023 року. [PERSON] не погоджується з викладеними у позовній заяві обставинами та розрахунком заборгованості. Відповідно до п. 3.1 Договору про відкриття кредитної лінії №1161-0255 від 23.02.2023 року цей договорі укладається сторонами у виді електронного договору у розумінні ЗУ «Про електронну комерцію». Однак, в порушення ч.8 ЗУ«Про електронну комерцію», інформаційна система ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», не передбачає технічну можливість змінювати текст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції, укладання договору. Більш того, в порушення вимогам ст.. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» при прийнятті пропозиції про укладання договору не був заповнений формуляр заяви про прийняття такої пропозиції в електронній формі, підписаний в порядку, передбаченому ст.. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», а в матеріалах справи відсутні такі докази. Також [PERSON] звертає увагу на п.3.7. Договору, згідно якого після прийняття Кредитодавцем рішення про можливість укладання данного договору, позичальнику повідомляється про прийняте рішення шляхом надання такої інформації через Особистий кабінет. Кредитодавець надсилає позичальнику гіперпосилання для ознайомлення з проектом договору. Тобто саме цей пункт суперечить ч.8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», оскільки підтверджує відсутність права позичальника на внесення змін до змісту наданої інформації, а також до тексту самого змісту договору. Також відповідач зазначає, що відповідно до положень законодавства щодо електронної комерції, договір повинен містити інформацію про спосіб підписання договору всіма сторонами. У п. 12 «Юридична адреса, реквізити та підписи сторін» Договору відсутня інформація розшифровка електронного підпису, зазначено лише, що договір містить кваліфіковану електронну печатку кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу, однак таке відображення у самому договору відсутнє, не має вказівки на дату та час підпису. Також зазначено, що поичальник наклав підпис одноразовим ідентифікатором, вказано номер паролю, однак відсутнє зазначення дати та часу накладення такого підпису. Тому відповідач вважає, що наявні підстави вважати договір неукладеним, оскільки не виконані умови ЗУ «Про електронну комерцію». Також [PERSON] звертає увагу, що позивачем до позовної заяви не надано ані відомостей про сертифікацію ключа ЕЦП, анеі відомостей про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті, а тому відсуті докази накладення позивачем кваліфікованої електронної печатки із позначкою часу. Відповідно до положень цивільного кодексу України та практики Верховного суду кредитодавець не має права нараховувати відсотки за користування кредитом поза межами цього строку, а також проценти за порушення строків повернення кредиту, внаслідок форс-мажорних обставин - воєнного стану. Відповідно до п.2.3Договору строк кредиту встановлений до 12.03.2023 року, а тому ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не має правових підстав для нарахування відсотків поза межами цього строку. Також, [PERSON] звертає увагу, що кредитний договір має розбіжності у термінах кредитування, оскільки пунктом 2.3.визначено, що строк кредитування до 12.03.2023 року, а пункт 4.8.Договору визначає, що строк кредитування становить 300 календарних днів (до19.12.2023) року, а також надані різні графіки платежів та загальної вартості кредиту (в пункті 2.3 визначено один графік та вартість кредиту, а графіку платежів,який є додатком до Договору - вже інші строки та загальна вартість кредиту). Відповідач зазначила, що визначений договором розмір відсотків за користування кредитними коштами значно перевищує середньо банківський відсоток по кредитам. Більш того, розмір відсотків у 10 разів перевищує розмір тіла кредиту. А тому умови договору з таким розміром відсотків не відповідає принципу співрозмірності порівняно з тілом кредиту, а також принципу добросовісності, розумності та справедливості відповідно до економічних умов, які існують в країні у зв`язку з військовими діями. 3.Процесуальні питання, заяви та клопотання. 02 червня 2023 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - Духота І.В. через систему «Електронний суд» подав до Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська позовну заяву до [PERSON] «про стягнення заборгованості за кредитним договором» (а.с. 1-10). Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 20 чеврня 2023 року цивільну спарву передано за підсудністю до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська (а.с. 40). 26 липня 2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу передано до провадження судді Івченко Т.П. (а.с. 46). Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 10 серпня 2023 року відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 49). 14 серпня 2023 року представник позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - Тітова О.О. на електронну пошту суду відправила клопотання про розгляд цивільної справи без участі представника позивача (а.с. 51). 07 вересня 2023 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 56-73). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. У відповідності до ч. 8\~ст. 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. 4.Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 23 лютого 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1161-0255, згідно до п.2.3. якого зазначено, що дата видачі кредиту 23.02.2023 рік; останній календарний день першого базового періоду 12.03.2023 рік; сума кредиту 12000,00 грн.; нараховані проценти за користування кредитом 5400,00 грн.; разом до сплати 17400,00 грн. (а.с. 11-22). Згідно до паспорту споживчого кредиту, підписаного [PERSON] 23.02.2023 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором, у якому вказано, що сума кредитного ліміту 12000,00 грн. , строк кредитування 300 календарних днів, базовий період сплати відсотків 18 календарних днів (а.с. 26 на звороті-27). Відповідно до витягу з реєстрів банків щодо видачі кредиту 1161-0255 від 23.02.2023 року вбачається, що 23.02.2023 року на платіжку картку № 5168*93 передано 12000,00 грн. платежем 2227487379 (а.с. 32) 5.Норми права застосовані судом та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Ці дані встановлюються такими засобами: \~ \~ \~ \~1) письмовими, речовими і електронними доказами; \~ \~ \~ \~2) висновками експертів; \~ \~ \~ \~3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно положень ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. У частині першій статті 218 ЦК України передбачено, що заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ч. 1\~ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України. У даному випадку правовідносини між сторонами справи виникли на підставі укладеного в електронній формі кредитного договору з використанням визначених сторонами ідентифікаторів особи, яка отримує кредитні кошти, що належним чином відповідає вимогам профільного законодавства, зокрема, ст.ст.\~11,\~12 Закону України «Про електронну комерцію». Так, в графі 12 «Реквізити сторін» зазначено електронний підпис одноразовим ідентифікатором, номер пароля [NUMBER] . Таким чином підписання відповідачем кредитного договору № 1161-0255 від 23.02.2023 року здійснено електронним підписом одноразовим ідентифікатором [NUMBER] , а не електронним цифровим підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами кредитного договору підтверджено належними та допустимими доказами. Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС в складі Верховного Суду від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд доходить висновку, що кредитний договір №1161-0255 від 23.02.2023 року укладений сторонами у спосіб визначений чинним законодавством України. Отже, на підтвердження існування договірних відносин позивачем по справі було надано кредитний договір № 1161-0255 від 23 лютого 2023 року, паспорт споживчого кредиту (затверджений Наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» № 194-П від 11 серпня 2021 року), правила надання споживчих кредитів (затверджені Наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» № 69-П від 23.11.2022 року). Усі документи підписані відповідачкою [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А 2924. Судом встановлено, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 12000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача [NUMBER] , що підтверджено копією листа-довідки про перерахування коштів в сумі 12 000 грн. 23.02.2023 року від фінансово-розрахункової установи та копією «Витягу з реєстрів банків» . Факт укладення кредитного договору та отримання за договором кредитних коштів (кредиту) у визначеному договором розмірі відповідач не заперечувала, тому, з огляду на положення ч. 1\~ст. 82 ЦПК України, суд визнав вказані обставини встановленими. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. Частиною 1\~статті 1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу\~(частина 1\~статті 1050 ЦК України). Так, за умовами укладеного сторонами договору кредиту від 23.02.2023 року ТОВ «Укр кредит фінанс» надало [PERSON] суму кредиту 12 000,00 грн., а остання зобов`язувалася повернути гроші у повному обсязі протягом 300 днів до 19 грудня 2023 року (пункт 4.8 кредитного Договору). Відповідно до п. 4.6. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповернутої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за наступною ставкою: стандартна процентна ставка - 3,00 % за кожен день користування кредитом. Тобто сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування з 23 лютого 2023 року по 19 грудня 2023 року за користування кредитними коштами (стаття 1048 ЦК України). Отже, обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами у сумі 28440,00 грн. за період дії кредитного Договору визначений позивачем.\~\~ Поряд з цим відповідачем до суду не надано власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності. Верховний Суд, в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обовязку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що кредитний договір № 1161-0255 від 23.02.2023 року укладений у спосіб, визначений чинним законодавством та матеріалами справи безспірно стверджується дійсність грошової вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» по стягненню заборгованості по кредитному договору № 1161-0255 від 23.02.2023 року, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором на користь позивача в розмірі 40440,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 12000,00 грн., та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 28440,00 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. 6.Судові витрати. Позивачем понесені судові витрати у розмірі 2147,20 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 9202 від 24 травня 2023 року (а.с.35), як судові витрати на оплату судового збору при зверненні із позовом. Враховуючи прийняття рішення про задоволення позовних вимог, згідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню у повному обсязі відповідачем, на користь позивача. Згідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати відшкодовуються пропорційно до задоволених позовних вимог, а враховуючи встановлених підстав для задоволення заявлених вимог у повному обсязі, підлягають покладенню на відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved