Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від шлюбу у них народилась донька [PERSON] , 2013 року. 8 лютого 2017 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано, відповідач з 2022 року не бере участі в утриманні їх спільної дитини, тому вона просить суд ухвалити рішення та стягувати з відповідача аліменти на утримання їх спільної доньки у розмірі від усіх видів доходу, починаючи з 1 листопада 2022 року та до повноліття дитини. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 753/14188/23 між суддями від 15 серпня 2023 року матеріали позову передано в провадження судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 17 серпня 2023 року. Ухвалою суду від 17 серпня 2023 року позовну заяву залишено без руху. На виконання вищевказаної ухвали, позивачем було подано заяву від 22 серпня 2023 року вх.№ 55091 про усунення недоліків. Ухвалою суду від 23 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та вирішено слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 18 вересня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що заперечує щодо вимоги позивача про стягнення з нього аліментів на утримання дитини починаючи з 01 листопада 2022 року, оскільки відповідно до норм СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Вбачається, що позовну заяву сформовано у підсистемі Електронний суд 14 серпня 2023 року та зареєстрована канцелярією суду 15 серпня 2023 року, доказів того, що відповідач раніше ухилявся від сплати аліментів у матеріалах справи немає, а тому відповідач вважає, що вимога про стягнення аліментів починаючи з 02 листопада 2022 року не підлягає задоволенню, а аліменти підлягають стягненню починаючи з 15 серпня 2023 року. Крім того, відповідач зазначив, що перебуває у чудових відносинах з донькою, щодня спілкується з нею за допомогою месенджерів, фактичне спілкування наразі є неможливим, оскільки донька разом із своєю матір`ю з початку війни в Україні перебувають за кордоном та вже декілька разів змінювали країни проживання. Точних відомостей про адресу місця проживання дитини позивач відповідачу не надає. Вказав, що йому відомо, що донька забезпечена всім необхідним одягом, речами, добре харчується та має хороший стан здоров`я. Гроші, які відповідач перерахував у 2022 році у сумі понад 50 000 грн. були витрачені на навчальні потреби доньки. Зауважив,що не заперечує щодо стягнення з нього аліментів, однак вважає за потрібне стягувати з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач не скористалась своїм правом та не подала до суду відповідь на відзив. Проаналізувавши обставини справи у сукупності, суд доходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, під час спільного проживання сторін, у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві актовий запис № 1222. Матір`ю дитини зазначено [PERSON] , батьком - [PERSON] 05 жовтня 2013 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві актовий запис - 950, серія [NUMBER] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва № 753/20337/16 від 08 лютого 2017 року шлюб було розірвано. Відповідно із статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини другої статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із частинами другою, третьою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18). Відповідно до частин першої, другої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Щодо розміру аліментів слід зазначити, що відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи. Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітньої [PERSON] , враховуючи вік дитини, працездатний вік відповідача, відсутність у нього на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків (протилежного суду не доведено), суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення аліментів та необхідність визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягненню нею повноліття. Доводи відповідача про те, що ним з 2022 року було перераховано на утримання доньки більше 50000 грн, не знайшли свого підтвердження, з урахуванням такого. Відповідач долучив до відзиву ряд квитанцій про перерахування коштів, в той же час, квитанції від 1 листопада 2022 року, 6 квітня 2023 року, 26 червня 2023 року та 13 вересня 2023 року не містять відомостей щодо одержувача коштів та призначення платежу ("переказ особистих коштів"), а тому не можуть свідчити про перерахування відповідачем коштів на утримання дитини. Інші долучені до відзиву квитанції мають зазначення відправника третіх осіб ( [PERSON] , [PERSON] ) та також мають призначення платежу "переказ особистих коштів", а тому не зрозуміло яким чином вони стосуються утримання спільної доньки позивача та відповідача. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів - їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (частина перша стаття 192 Сімейного кодексу України). Згідно зі статтею 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід призначити з 14 серпня 2023 року, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи приписи статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial