Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

В позові йдеться про те, що [INFO] померла [PERSON] , яка рахувалася головою дворогосподарства в с. Стричава, 81 Ужгородського району Закарпатської області. У зв`язку з смертю [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, надвірних будівель та споруд, який знаходиться в [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за заповітом та особою, яка вступила в управління спадковим майном. 21 листопада 2013 року приватним нотаріусом Великоберезнянського РНО Вогар М.Ю. посвідчено заповіт за реєстрованого в реєстрі за № 719, згідно якого померла [PERSON] заповіла все своє майно в тому числі житловий будинок позивачу [PERSON] , [INFO] . Наявність майна підтверджується технічним паспортом виданого Великоберезнянським КП «БТІ». У померлої відсутні спадкоємці, які мали б обов`язкову частку у спадщині, а також відсутні спадкоємці за законом, а тому позивач просить визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом, право власності на зазначене нерухоме майно (в порядку спадкування). Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просила задовольнити таку. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі, позовні вимоги визнають та не заперечують у задоволені позовної заяви, рішення залишають на розсуд суду. Зважаючи на наведене, суд розглянув справу без участі сторін на підставі наявних у ній доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та зважаючи на те, що відповідач проти позову не заперечив, суд визнає, що позов підлягає задоволенню, в тому числі й з підстав, передбачених ч.4 ст.200 ЦПК України, виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З виданого Великоберезнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управляння Міністерства (м. Івано-Франківськ) свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31 жовтня 2022 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , у віці 89 років, про що 31 жовтня 2022 року складено відповідний актовий запис № 121. Місце смерті: Україна. Закарпатська область, Ужгородський район с. Стричава, а отже з моменту смерті зазначеного спадкодавця відкрилася спадщина на усе належне померлій під час життя майно згідно ст.1220 ЦК України. Зі складеного померлою [PERSON] заповіту на ім`я [PERSON] , [INFO] посвідченого приватним нотаріусом Великоберезнянського районного нотаріального округу Вогар М.Ю. від 21.11.2013 року, зареєстрованому в реєстрі за № 719 вбачається, що перша заповіла усе належне їй майно позивачеві. Крім цього в матеріалах справи також наявний заповіт раніше складений та посвідчений секретарем виконавчого комітету Стричавської сільської ради народних депутатів Великоберезнянського району Закарпатської області Микитанич Г.П. від 15 грудня 1997 року зареєстрованому в реєстрі за № 3 вбачається, що [PERSON] заповіла усе належне їй майно позивачеві [PERSON] . З технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та зі зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] , виданого КП «БТІ» Великоберезнянської селищної ради від 24.05.2023 р. № 6693 значиться власник [PERSON] . З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 21.11.2013 № витягу 3582232, вбачається що заповіт зареєстрований в реєстрі за № 719. З довідки\~виданої Великоберезнянською\~селищною радою\~Ужгородського району\~Закарпатської області\~від 11.07.2023\~року №\~14,\~ вбачається,\~що громадянка [PERSON] , яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 31.10.2022 року) дійсно рахувалася головою дворогосподарства в с. Стричава № 81 Ужгородського району Закарпатської області. У зв`язку з перенумерацією адресних номерів в селі Стричава будинок № 85, головою дворогосподарства якого рахувалася померла [PERSON] перенумеровано на будинок [ADDRESS] . Разом з цим, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Чурей А.В. від 20 жовтня 2023 року № 98/01-16, позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок, не був зареєстрований у встановленому законодавством порядку та відповідно право власності на вказаний житловий будинок [PERSON] (померлої) не виникло. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.1241\~ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Згідно роз`яснень, викладених в п.19 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», той зі спадкоємців, який має право на обов`язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов`язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч.1 ст.82\~ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.ст. 16, 328\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо, крім іншого, це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним (власником) документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст.\~1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зважаючи на викладені обставини, суд визнає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане спадкове нерухоме майно в порядку спадкування.

Outcome: approved