Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося тому, що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Можливості зберегти сім`ю немає. Просить шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги просить задоволити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить залишити дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, належно та вчасно був повідомлений про день і час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 жовтня 2017 року у Буському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 111, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Майнового спору між сторонами немає, збереження сім`ї і примирення неможливе, шлюб існує формально. За час подружнього життя у сторін народилася донька, [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 травня 2018 року, актовий запис № 2477. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має, шлюб між ними існує формально. Кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім?я припинила своє існування. Почуття любові та поваги, без яких повноцінна сім?я існувати не може між ними втрачено. Несумісність поглядів на життя, а також їхніх характерів створюють неможливість подальшого проживання однією сім?єю. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки після розлучення позивачка бажає відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] », а тому таку вимогу згідно ст. 113 СК України слід задоволити.

Outcome: approved