Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 25.09.2023 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на малолітню дитину відмовлено. В ухваленому судом рішенні питання щодо стягнення витрат на правову допомогу не вирішено. 02.10.2023 року представником відповідача адвокатом Бородіним Д.В. до суду подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій викладно вимоги про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн, розмір якої обумовлений договором про надання правових (правничих) послуг адвоката від 17.06.2020 року, укладеним між відповідачем та адвокатом Бородіним Д.В., та згідно протоколу погодження договірної ціни від 16.06.2023 року, підписаного сторонами зазначеного договору. Відповідач та його представник відповідача у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заявти повідомлялися належним чином. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд заяви за його відсутності та вказав про підтримання викладених у заяві вимог. Позивач та її представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явилися. Представника позивача надала до суду заяву з проханням проводити судове засідання за її відсутності, заперечуючи в заяві проти ухвалення додаткового рішення, оскільки повноваження адвоката на участь у даній справі належним чином не підтверджені. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ст. 135 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. За приписами ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц). Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року в справі № 826/1216/16, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.11.2018 року в справі № 753/15687/15-ц, від 26.09.2018 року в справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2019 року в справі № 910/3929/18 та інших. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року в справі\~№ 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.\~Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року в справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін\~(пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року в справі № 904/4507/18). Верховний Суд у постанові від 21.01.2021 року в справі № 280/2635/20 сформулював висновок про те, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017 року, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року в справі\~№ 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.\~ Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268). Представництво інтересів відповідача [PERSON] у даній справі здійснювалося адвокатом Бородіним Д.В. на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги від 25.06.2020 року. Окрім того, 17.06.2020 року між відповідачем та адвокатом Бродіним Д.В. укладено договір про надання правничої допомоги, за яким адвокат зобов`язався за завданням клієнта надавати йому правничу допомогу з юридичних питань або за окремим судовим дорученням клієнта, в тому числі представляти інтереси клієнта та приймати участь у судових засіданнях судах усіх інстанцій усіх юрисдикцій. Розмір гонорару адвоката погоджений між сторонами в п. 2.1 договору, відповідно до якого оплата за цим договором визначається і здійснюється відповідно до протоколу погодження гонорару та стандартними правилами надання правничої допомоги, які є невід`ємною частиною цього договору. У складеному і підписаному сторонами договору протоколі погодження договірної ціни від 16.06.2023 року визначено вартість професійної правничої допомоги адвоката за представництво інтересів клієнта при розгляді справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на малолітню дитину (справа № 295/6829/23), що складається з вивчення матералів справи, підготування відзиву на позовну заяву та участі в судових засіданнях, а також вказано, що така вартість є фіксованою та становить 20000,00 грн, які підлягають сплаті клієнтом протягом 10 календарних днів після набрання судовим рішенням законної сили. Із наявних у справі матеріалів слідує, що детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Бродіним Д.В., та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, на виконання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України до суду не надано. З огляду на ухвалення судом рішення про часткове задоволення позову, виходячи зі складності справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, представник відповідача фактично приймав участь в одному судовому засіданні, ним складено відзив на позовну заяву та заяву про ухвалення додаткового рішення,

Outcome: partial