Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 16 січня 1990 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Неповнолітніх дітей у сторін немає. Указує, що протягом останніх років відносини між подружжям погіршилися, постійно виникали непорозуміння, що призвело до припинення шлюбних відносин. Шлюб носить формальний характер, збереження шлюбу та примирення сторін позивач вважає неможливим. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Оборотова Ю. Р. позов просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує та просив розлядати справу у його відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача адвоката Оборотової Ю. Р., дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , міським відділом ЗАГС м. Вінниці 16 січня 1990 року зареєстровано шлюб, актовий запис № 93, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим міським відділом ЗАГС м. Вінниці 16 січня 1990 року. Згідно зі статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статті 21\~Сімейного\~кодексу\~України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.\~51\~Конституції\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). За приписами частин третьої, четвертої статті 56\~СК\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112\~СК\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася, подальше збереження шлюбу призведе до порушення інтересів сторін, тому наявні підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 141\~ЦПК\~України судові витрати, понесені [PERSON] по сплаті судового збору, слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved