Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-15 00:00:00

24.08.2023 [PERSON] (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про розірвання шлюбу, у якому просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати та стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати. Стислий виклад позиції позивача Позивач свою заяву обґрунтовує тим, що вона з відповідачем уклала шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Олеської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1. Після реєстрації шлюбу, прізвище позивача було змінено. Сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На теперішній час діти перебувають на утриманні матері-позивача та проживають з нею. Спору з відповідачем про місце проживання дітей немає. Подальше спільне життя з відповідачем є неприпустимим, що змушує позивача звернутись до суду із даним позовом. Так, підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що позивач з відповідачем виявились особами з різними інтересами та поглядами на життя. У позивача відсутні спільні інтереси з чоловіком, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства останнім часом не ведуть: шлюбні відносини не підтримують. В сім`ї останнім часом постійно відбувались сварки та конфлікти, а шлюб носить суто формальний характер. Позивач вважає, що шлюб з відповідачем фактично припинив існування і носить формальний характер, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам (як майновим, так і особистим немайновим), у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Обставин які б перешкоджали розірванню шлюбу саме в такий спосіб немає. Стислий виклад позиції відповідача Ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області про відкриття провадження була отримана представником відповідача, адвокатом Нестеренко Н.М., 10.10.2023 року на електронну пошту адвоката. Користуючись наданим ст. 178 ЦПК України правом та в строк, визначений ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.08.2023 року сторона позивача подала відзив на позовну заяву. Проти задоволення позовних вимог позивача щодо розірвання шлюбу між сторонами та визначення прізвища позивача після розірвання шлюбу - [PERSON] , не заперечують. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат за надання правничої допомоги в сумі 2\~000 (двох тисяч) гривень зазначають, що дана вимога є необґрунтованою, оскільки не підтверджена необхідними, належними та допустимими доказами. Надання в якості додатків до позовної заяви копії договору з адвокатом та довідки про отримання суми гонорару за договором абсолютно не свідчить про виконаний адвокатом обсяг робіт на 2000 грн. Позовна заява підписана самою позивачкою. Але якщо припустити, що цю позовну заяву писав адвокат, то слід зазначити, що описова частина складається з 9-ти абзаців, які розміщені на 1/2 частини листа формату А4, далі йдуть скопійовані та вставлені до позовної заяви статті Сімейного та Цивільного процесуального кодексів. Тож заявлений до стягнення розмір понесених судових витрат є абсолютно неспівмірним із обсягом робіт, що був виконаний адвокатом. Тому у цій частині просять у задоволенні позову відмовити. Процесуальні дії у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 28.08.2023 року по вказаній справі було відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження та призначена дата судового засідання. 27.09.2023 року адвокат Стрезєв А.І., який дії в інтересах позивача, надав суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. 09.10.2023 року від представника відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про надання позовної заяви з додатками, у якому просить надіслати на електронну адресу адвоката позовну заяву з додатками. 10.10.2023 року позовна заява з додатками була надіслана на електронну адресу представника відповідача. 13.10.2023 року від представника відповідача адвоката Нестеренко Н.М. до суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу та клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом Матеріалами справи встановлено, що дійсно сторони зареєстрували шлюб 14.02.2014 року у виконавчому комітеті Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу позивач з відповідачем мають спільних дітей: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, та - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. З позовної заяви суду стало зрозумілим, що позивач з відповідачем мають різні погляди на життя, спільне сімейне життя не склалося, а сторони мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Отже, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем фактично припинені, а шлюб існує лише формально. Нормативне обґрунтування Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Частиною 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд бере до уваги той факт, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Висновки суду Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхніх спільних дітей, що має вагоме значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Частиною 2 ст.\~115\~СК України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат Так позивачем у позові вказується також вимога про стягнення з відповідача понесених нею судових витрат, а саме:1 073,60 грн. сплаченого судового збору, 35,00 грн. комісії банку за сплату судового збору, 2\~000, 00 витрати на правничу допомогу. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1\~073,60 грн. Що стосується витрат на правничу допомогу у розмірі 2\~000,00 грн. суд зазначає наступне. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Відповідно до положень п. 1 ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що стороною позивача надано докази на підтвердження вимог понесених витрат на правничу допомогу, а саме: копія договору № 23 від 22.08.2023 року про надання правової допомоги, довідка про отримання суми гонорару за договором № 23 від 22.08.2023 року. Водночас за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також, у рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Зважаючи на викладене вище, судом має братися до уваги обсяг, якість та характер наданих послуг, та чи відповідають вони ціні в розмірі 2 000,00 грн. в даних конкретних обставинах справи. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України,

Outcome: partial