Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач) в особі представника адвоката Ганенка Р.А., звернувся до суду із позовом, в якому вказав, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0,341 га, яка розташована на території Яблунівської сільської ради Макарівського району Київської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого підсобного господарства (згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-KB №012836, зареєстрованого 20.09.2002р. за №267. Вказану земельну ділянку позивач придбав у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.07.2002 р., посвідченого державним нотаріусом Макарівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі вчинення нотаріальних дій за №2416. 30.06.2017 р., позивач звернувся до ТОВ «ТЕРРА-М» з метою виготовлення технічної документації щодо відновлення меж зазначеної вище земельної ділянки, та товариство на замовлення позивача було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок з натурі на місцевості гр. України [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства на території с. Яблунівка Яблунівської сільської ради Макарівського району Київської області. Рішенням №РВ-3201200822018 від 12.03.2018 р., про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру державним кадастровим реєстратором було відмовлено позивачу [PERSON] , у внесенні відомостей про вказану вище земельну ділянку у зв`язку з її взаємним перетином із земельними ділянками з кадастровим номером 3222788900:05:008:0110 та 3222788901:01:008:0059. У зв`язку з виявленим фактом взаємного перетину земельних ділянок відповідача із земельною ділянкою позивача, останній був змушений звернутися до суду з даним позовом з метою захисту своїх порушених прав на землю. З урахуванням уточненої позовної заяви, а потім заяви про зміну предмету позову, просив суд: визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №576219, зареєстрований 18.07.2011 року за №322290001002738, яким посвідчується право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3222788900:05:008:0110, місцезнаходження земельної ділянки - Київська область, Макарівський район, Яблунівська сільська рада, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого підсобного господарства. Ухвалою суду від 13.09.2019 року відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Призначено підготовче засідання в приміщенні Макарівського районного суду Київської області на 15.10.2019 року на 10 год. 00 хв., яке неодноразово відкладалось. Ухвалою від 04.12.2019 року залучено до участі у справі у якості правонаступників відповідача померлої [INFO] [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , в інтересах якого діє [PERSON] ; [PERSON] . Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 26.01.2021 року провадження у вказаній справі №370/1339/19 було зупинене в зв`язку з призначенням земельно-технічної експертизи, проведення якої було доручено експертам ТОВ «Судова незалежна експертиза України». Ухвалою від 13.05.2021 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [INFO] , в інтересах якого діє [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку - відновлено. 05.10.2022 року представник позивача, адвокат Ганенко Р.А. надіслав до суду заяву про зміну предмету позову в якій просив суд: припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3222788900:05:008:0110 (номер запису про право власності: 37205325, дата та час державної реєстрації: 07.07.2020 17:40:07, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 2116944532227); Визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3222788900:05:008:0110, площею 0,3344 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Київська область, Макарівський район, Яблунівська сільська рада, шляхом скасування кадастрового номера зазначеної земельної ділянки. Ухвалою від 11.04.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в приміщенні Макарівського районного суду Київської області на 17.05.2023 року на 14 год. 00 хв., яке неодноразово відкладалось. 01.06.2023 року розпорядженням щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, встановлено неможливість судді Тандир О.В. проводжувати розгляд справи відповідно до рішення Зборів суддів №1 від 29.05.2023 року. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 01.06.2023 року, справа №370/1339/19, провадження 2/370/47/23 передано судді Косенко А.В. Розгляд даної справи було призначено на 02.06.2023 р. о 10 год. 00 хв., яке в подальшому відкладалось. [PERSON] , у своєму відзиві на позову заяву просив суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити оскільки вважає, що останній звернувся не до належного відповідача, оскільки померла своїми діями чи бездіяльністю не могла порушити права позивача. У судове засідання яке було відкладено на 12.10.2023 сторони не з`явились, належним чином повідомлялись про місце та час розгляду справи. Представник позивача, адвокат Ганенко Р.А. у своєму письмовому клопотанні просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] просив суд прийняти рішення без його присутності. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, належним чином неодноразово повідомлялась про місце та час розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням 0600227029924 з конвертом, що надійшов до суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою, а тому справа розглядається за її відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0,341 га, яка розташована на території Яблунівської сільської ради Макарівського району Київської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого підсобного господарства (згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-KB №012836, зареєстрованого 20.09.2002р. за №267 (а.с.12 Том1). Вказану земельну ділянку позивач придбав у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.07.2002 р., посвідченого державним нотаріусом Макарівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі вчинення нотаріальних дій за №2416 (а.с.13 Том1). З тексту договору купівлі-продажу вбачається, що право власності на земельну ділянку [PERSON] , посвідчувалось державним актом на право приватної власності на землю, виданого згідно рішення виконавчого комітету Яблунівської сільської ради від 25.11.1996 р. №7. 30.06.2017 р., позивач звернувся до ТОВ «ТЕРРА-М» з метою виготовлення технічної документації щодо відновлення меж зазначеної вище земельної ділянки, та товариство на замовлення позивача було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок з натурі на місцевості гр. України [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства на території с. Яблунівка Яблунівської сільської ради Макарівського району Київської області. Рішенням №РВ-3201200822018 від 12.03.2018 р., про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру державним кадастровим реєстратором було відмовлено позивачу [PERSON] , у внесенні відомостей про вказану вище земельну ділянку у зв`язку з її взаємним перетином із земельними ділянками з кадастровим номером 3222788900:05:008:0110 та 3222788901:01:008:0059 (а.с.14 Том1). З копії державно акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №576219, яким посвідчується право власності [PERSON] , на земельну ділянку з кадастровим номером 3222788900:05:008:0110, вбачається, що відповідачка вказану земельну ділянку набула у власність на підставі договору дарування земельної ділянки №4194 від 11.11.2003 р. (а.с.37 Том1). Копія вказаного договору дарування наявна в технічній документації із землеустрою щодо складання актів на земельну ділянку гр. [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства в с. Яблунівка на території Яблунівської сільської ради Макарівського району Київської області (а.с.59-60 Том1). Із договору дарування земельної ділянки №4194 від 11.11.2003 р., вбачається, що попереднім власником земельної ділянки був [PERSON] , право власності на земельну ділянку якого посвідчувалось державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №403837 (а.с.45 Том1). Із копії вищевказаного державного акту вбачається, що [PERSON] , придбав спірну земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 31.05.2003р. №1553. Копія вказаного договору дарування наявна в технічній документації по складанню державного акту на право приватної власності на землю громадянину [PERSON] с. Яблунівка на території Яблунівської сільської ради Макарівського району Київської області. Із копії вказаного договору дарування вбачається, що попереднім власником спірної земельної ділянки була [PERSON] , право власності на земельну ділянку посвідчувалось державним актом на право приватної власності на землю серії КВ №0105 від 07.02.1997р., виданого на підставі рішення виконавчого комітету Яблунівської сільської ради народних депутатів від 25.11.1996 р., №7. Наведені докази вказують на те, що земельні ділянки [PERSON] , (первісний власник земельної ділянки позивача) та [PERSON] , (первісний власник земельної ділянки відповідача) відводились на підставі одного і того ж рішення виконавчого комітету Яблунівської сільської ради від 25.11.1996р. №7. Вказана обставина також вбачається з тексту рішення виконавчого комітету Яблунівської сільської ради від 25.11.1996р. №7, (а.с.31 Том1) . Відповідно до положень ст. 17 ЗК України від 18.12.1990 р., чинної станом на час відведення земельних ділянок їх первісним власникам, передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для, зокрема, ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо). Передача у власність громадян земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні інших громадян чи юридичних осіб, провадиться місцевими Радами народних депутатів після вилучення (викупу) їх у порядку, встановленому статтями 31 і 32 цього Кодексу. Відповідно до ст. 23 ЗК України від 18.12.1990 р. право власності на землю посвідчувалось державним актом. Як вбачається з копії державного акту на право приватної власності на землю серії КВ №0105 від 07.02.1997р., виданого [PERSON] , (ділянка 2), суміжним землевласником щодо даної земельної ділянки був [PERSON] (первісний власник земельної ділянки позивача), (а.с.61-62 Том1). Як вбачається з копії державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №403837 від 29.10.2003 р., виданого [PERSON] (ділянка №2), суміжним землевласником щодо даної земельної ділянки зазначений позивач [PERSON] , який 06.07.2002 р., придбав земельну ділянку [PERSON] (а.с.47-48 Том1). Таким чином земельні ділянки позивача (первісний власник земельної ділянки [PERSON] ) та відповідача (первісний власник земельної ділянки [PERSON] ) за фактичним розташуванням є суміжними. У суду не має інформації про те, чи був в [PERSON] та [PERSON] спір з приводу місця розташування їх суміжних земельних ділянок. [PERSON] та [PERSON] у свій час, отримали у власність вищевказані земельні ділянки на підставі документації із землеустрою в якій повинні міститися зокрема й каталоги координат поворотних точок меж суміжний/спірних земельних ділянок, проте відповідно до висновку експерта №СЕ-1201-1-1224.21 ТОВ «Судова незалежна експертиза України» (а.с.8-31 Том2), вбачається що вищевказаних документацій із землеустрою експерту надано не було у зв`язку з чим експертиза проводилась виходячи із наявного обсягу матеріалів. Експертизою зокрема встановлено, що земельна ділянка [PERSON] , площею 0,3410 га, в с. Яблунівка Макарівського району Київської області, була представлена в технічній документації 2002 року, та мала таку ж конфігурацію та суміжних землевласників/землекористувачів, що й згідно з державним актом на право власності на землю від 20.09.2002 року, бланк серії IV-КВ №012836, проте розміри меж (міри ліній, відрізків) відрізняються. Експерт також вказав, на те що визначити розміри зовнішніх меж, конфігурацію, координати поворотних точок та місце розташування земельної ділянки [PERSON] відповідно до інформації, яка міститься в Державному земельному кадастрі, неможливо у зв`язку з відсутністю вказаної інформації. З тих же причин неможливо визначити координати поворотних точок меж та відповідно розташування земельних ділянок [PERSON] (3222788900:05:008:0110) та [PERSON] відповідно до документації із землеустрою (науково - технічної документації 1996 року), на підставі якої вказані земельні ділянки були вперше відведені у власність фізичним особам ( [PERSON] та [PERSON] , а.с.21-22 Том 2). Крім того, експерт вказує на те, що визначити конкретні межі земельних ділянок можливості не вдалося, а тому межі земельної ділянки були визначені приблизно, зокрема, виходячи із показаної позивачем на місцевості межі його земельної ділянки (яка є спільною із зазначеною ділянкою відповідача), а також враховуючи візуально видимі на місцевості ознаки - контурів городів, оброблювальних територій сусідніх ділянок (а.с. 22 «зворот» Том2 ). Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (ст.79 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Відповідно до положень ст. 55 ЗУ «Про землеустрій», встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (далі - Інструкція). Пунктом 3.12 Інструкції передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Згідно пункту 1.3 Інструкції виконавець - юридична особа, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа-підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником. Тобто встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не є компетенцією суду. Земельно-технічна експертиза відноситься до інженерно-технічних видів експертиз за спеціальністю 10.7 «Розподіл земель та визначення порядку користування земельними ділянками». Одним із основних завдань земельно-технічної експертизи є визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки (п. 6.1 Розділу ІІ науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5). У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року в справі № 911/2701/17 (провадження № 12-258гс18) вказано, що частиною п`ятою статті 116 ЗК України унормовано, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Земельні ділянки формуються як об`єкти цивільних прав: власності, постійного користування, оренди відповідно до закону, і припинення прав щодо цих об`єктів також має відбуватись виключно у відповідності до закону». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18) зазначено, що «у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що право [PERSON] порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебувала у власності позивачки, де проходить її межа, чи порушена межа її земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста». Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Експерт у своєму висновку вказав, на те що визначити розміри зовнішніх меж, конфігурацію, координати поворотних точок та місце розташування земельної ділянки [PERSON] відповідно до інформації, яка міститься в Державному земельному кадастрі, неможливо у зв`язку з відсутністю вказаної інформації. З тих же причин неможливо визначити координати поворотних точок меж та відповідно розташування земельних ділянок [PERSON] (3222788900:05:008:0110) та [PERSON] відповідно до документації із землеустрою (науково - технічної документації 1996 року), на підставі якої вказані земельні ділянки були вперше відведені у власність фізичним особам ( [PERSON] та [PERSON] , а.с.21-22 Том 2). Крім того, експерт вказує на те, що визначити конкретні межі земельних ділянок можливості не вдалося, а тому межі земельної ділянки були визначені приблизно, зокрема, виходячи із показаної позивачем на місцевості межі його земельної ділянки (яка є спільною із зазначеною ділянкою відповідача), а тому суд оцінює критично висновок експерта №СЕ-1201-1-1224.21 за результатами проведеної комплексної судової земельно - технічної експертизи. Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи у справі докази в цілому, так і кожний доказ, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому слід відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed