Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

07.09.2021 року позивач звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та дружини, про визнання права спільної сумісної власності, визнання права власності на 1/2 частину майна, виключення майна зі спадкової маси, в якій просить суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки понад п`ять років без реєстрації шлюбу, визнати жилий будинок [ADDRESS] загальною площею 284,9 кв.м. житловою площею 158,8 кв.м., земельну ділянку площею 0,1451 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5123781500:02:002:0077, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та автомобіль TOYOTA HILUX Singl Cab 2/5 4-D4 144 AWD, держномер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , визнати право власності [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] частину земельної ділянки площею 0,1451 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5123781500:02:002:0077, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на 1/2 частину автомобіля TOYOTA HILUX Singl Cab 2/5 4-D4 144 AWD, державний номерний знак [NUMBER] , VIN [NUMBER] та виключити вищезазначене майно зі спадкової маси. Позивачка [PERSON] , представники позивачки адвокат Конова Л.М. та адвокат Ярош Л.Б. у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідачка [PERSON] , відповідачка [PERSON] та їх представник адвокат Кутовий Я.А. у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлялись належним чином, надали свої заперечення у відзиві та запереченнях. Позивачка [PERSON] в позові, письмових відповідях на відзив, пояснила, що познайомилась з [PERSON] , [INFO] , в 1996 році і в тому ж році за пропозицією [PERSON] переїхали жити до міста Охтирка Сумської області. В місті Охтирка вони почали працювати, вести бізнес, а саме відкрили [INFO] , кафе Галактика , кафе Люкс, в подальшому створили і відкрили готельний комплекс з кафе « [INFO] ». 01.12.2013 року сталася пожежа і вони фактично залишились без майна. За допомогою друзів сім`ї, отриманих кредитних коштів, спільної праці і отримання від них доходів працювали і відновлювали готельний комплекс, який був проданий в 2020 році. Переїхавши до міста Охтирка тривалий час мешкали в батьківському будинку за адресою [ADDRESS] , разом з батьками [PERSON] та матері [PERSON] . Батьки [PERSON] - [PERSON] помер в 2000 році, мати [PERSON] - [PERSON] в 2003, мати [PERSON] - [PERSON] померла в 2009 році. Позивачка [PERSON] пояснила що вони разом з [PERSON] вели спільне господарство, опікувались батьками, разом робили ремонти в будинках. В 2015 році після продажу будинку по [ADDRESS] вони разом придбали будинок [ADDRESS] в якому мешкали сім`єю до його продажу в 2020 році і переїзду в с. Кароліно-Бугаз Овідіопольського району Одеської області. Для відновлення готельного комплексу та ремонту будинку окрім отриманих коштів і спільної праці, були отримані кредити, що підтверджується кредитними договорами (копії кредитних договорів №528-050 від 04.05.2016 р. та №510-050 від 27.04.2016 р. долучені до позову та матеріалів справи). Для спільного користування та користування в інтересах сім`ї і бізнесу був придбаний за спільний бюджет автомобіль TOYOTA HILUX Singl Cab 2/5 4-D4 144 AWD, державний номерний знак [NUMBER] , VIN [NUMBER] , яким позивачка [PERSON] керувала, так як у [PERSON] були захворювання очей, проблеми з зором. З урахуванням проблем з зором і необхідності проведення постійного лікування було прийнято рішення про переїзд до м. Одеси. Після продажу нерухомого майна в місті Охтирка Сумської області було 30.11.2020 року придбано за спільні гроші нерухоме майно, а саме жилий будинок [ADDRESS] загальною площею 284,9 кв.м. житловою площею 158,8 кв.м., земельну ділянку площею 0,1451 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5123781500:02:002:0077, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] разом з [PERSON] проживаючи однією сім`єю опікуючись одне одним продовжили лікування [PERSON] , почали ремонт придбаного будинку. 10.03.2021 року [PERSON] була проведена чергова операція в місті Одеса, попередні операції проведені в 1998 та 2017 роках не дали належного результату, розвиток хвороби очей-глаукома прогресував, що стало приводом для оперативного втручання 10.03.2021 року. Відповідачки по справі [PERSON] , [PERSON] знали про стан здоров`я батька [PERSON] лише зі слів, допомоги та підтримки не надавали. В березні 2021 року позивачка [PERSON] та [PERSON] захворіли на ковід. Позивачку [PERSON] після лікування в КНП Овідіопольскої селищної ради «Овідіопольський центр первинної медико-санітарної допомоги» виписали для продовження амбулаторного лікування, а [PERSON] у зв`язку з погіршенням його стану було направлено для продовження стаціонарного лікування до міста Одеси, де він помер в умовах стаціонару 06.04.2021 року (лікарське посвідчення №79 від 06.04.2021 р. долучено до матеріалів справи). В подальшому позивачка [PERSON] займалась організацією поховання, перевезенням [PERSON] з міста Одеса до м.Охтирка Сумської області. Після чого звернулась з заявою до приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу Куркан Н.Ф., 16.07.2021 року отримала лист, в якому їй було рекомендовано звернутися до суду за для відновлення своїх законних прав та інтересів. Позивачка [PERSON] просить заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в своїх письмових запереченнях та відзиві пояснила наступне: вона - [PERSON] є донькою померлого [INFO] [PERSON] [INFO] . Зазначила про те, що її батько [PERSON] був одружений з її матір`ю [PERSON] з 11.11.1972 р. по 01.06.1978 р. та з 23.10.1981 р. по 23.06.2004 р. З 1996 року переїхав в м.Охтирку Сумської області де мав намір створити бізнес. Разом з батьком до м. Охтирки переїхала і позивачка [PERSON] . Вказує на те, що з 2004 року її батько [PERSON] жив з позивачкою [PERSON] зазначаючи, що спільного бюджету та спільних витрат у батька [PERSON] з позивачкою [PERSON] , не було, батько [PERSON] ніс всі затрати одноосібно, сплачував рахунки на харчування, комунальні послуги, поточні господарські витрати, за благоустрій та ремонт всього рухомого та нерухомого майна, оплачував спільний відпочинок і подорожі з позивачкою [PERSON] . Відносини позивачки [PERSON] та її батька [PERSON] не може назвати сім`єю, бо на її думку, вони не відповідають ознакам сім`ї. В задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в письмовому відзиві, запереченнях, поясненнях також зазначає наступне: вона [PERSON] є донькою померлого [INFO] [PERSON] , сестрою по батьку [PERSON] . Померлий [PERSON] був вдруге одружений на її матері [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON] ) з 24.02.1979 р. по 18.08.1981 р. Відповідачка [PERSON] , в свою чергу, також визнає, що її батько [PERSON] проживав з позивачкою [PERSON] з 2004 року в м.Охтирка Сумської області, але вказує на те, що спільного бюджету та спільних витрат у батька [PERSON] з позивачкою [PERSON] не було. Так само як і її сестра [PERSON] стверджує, що батько [PERSON] ніс всі затрати одноосібно, а позивачка [PERSON] , на її думку, переслідувала лише меркантильні інтереси, з її боку не було взаємної допомоги. З пояснень відповідачки [PERSON] , позивачка [PERSON] свій доход витрачала виключно на себе та свою родину, яка мешкає в м.Дніпро. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали по справі, судом встановлено наступне. Клопотання відповідачів [PERSON] , [PERSON] та їх представника [PERSON] про застування норм права щодо залишення позову позивачки [PERSON] Овідіопольським районним судом Одеської області без розгляду, у зв`язку з наявністю іншого спору з цього ж предмету між тими самими сторонами не підлягає задоволенню, так як представниками позивачки до суду надано ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12.07.2023 року по справі № 932/3819/23 про залишення позову [PERSON] без розгляду. Вищезазначена ухвала Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська спростовує твердження відповідачок та їх представника про наявність аналогічного спору в іншому суді і доводить відсутність законних підстав для задоволення клопотання у відповідності до вимог ст.257 ЦПК УКраїни Заява представника відповідачок [PERSON] від 07.02.2022 р. відносно застосування строків позовної давності до вимог позивачки [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки понад п`ять років та визнання права власності на частину автомобіля не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: про порушення своїх законних прав та інтересів позивачка [PERSON] дізналася в липні 2021 року, так як до цього періоду часу не вважала свої права та законні інтереси порушеними володіючи, розпоряджаючись, керуючи майном. Як вбачається з листа приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. № 274/02-14 від 16.07.2021 року, у відповідь на заяву [PERSON] до нотаріуса стосовно видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частину спільного майна позивачці [PERSON] було відмовлено з рекомендацією звернутися до суду для встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визначення частки у спільному майні. Саме з цього періоду позивачка [PERSON] взнала про порушення свої законних прав та інтересів. Відповідно 07.09.2021 року позивачка [PERSON] , звернулася до суду в межах строку позовної давності. З урахуванням вищезазначеного, порушень вимог ст.257,261,267 ЦК України позивачкою [PERSON] не допущено. Законні підстави для задоволення заяви представника відповідачів [PERSON] відсутні. Суд встановив, що позивачка [PERSON] є фактичним володільцем автомобіля TOYOTA HILUX Singl Cab 2/5 4-D4 144 AWD, державний номерний знак [NUMBER] , VIN [NUMBER] , що підтверджується наявним у позивачки [PERSON] , посвідченням водія № [NUMBER] виданий ДАЇ МВС-УВС міста Охтирка Сумської області 14.01.2000 р., техпаспортом на вищезазначений автомобіль, а також довіреністю за № 2596, видана [PERSON] на її ім`я [PERSON] 30.11.[INFO] з правом розпорядженням всім його майном та посвідчену приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф., актами виконаних робіт по ремонту вищезазначеного автомобіля від 06.07.2018 року та 03.08.2018 року, де замовником є позивачка [PERSON] та не заперечується відповідачками [PERSON] та [PERSON] в їх письмових поясненнях, відзиві на позов. 06.04.2021 року після короновірусної хвороби в умовах стаціонарного лікування в КНП «Одеський обласний клінічний медичний центр» Одеської обласної ради помер [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 06.04.[INFO] та лікарським свідоцтвом про смерть № 79 від 06.04.2021р.виданим лікарем КНП «ООКМЦ» [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося майно, яке складається із житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташованому на земельній ділянці, площею 0,1451 га, кадастровий номер 5123781500:02:002:0077, за адресою: [ADDRESS] та автомобіля TOYOTA HILUX Singl Cab 2/5 4-D4 144 AWD, державний номерний знак [NUMBER] . Як зазначено в долучених позивачкою [PERSON] та відповідачами [PERSON] , [PERSON] , нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу жилого будинку від 30.11.2020 гр. [PERSON] придбав житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф, та зареєстрований у реєстрі за №2592. Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.11.2020 р., гр. [PERSON] також придбав земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф, та зареєстрований у реєстрі за №1294. Одночасно з укладенням вищезазначених договорів [PERSON] надав [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність за № 2596 від 30.11.2020р., якою надав їй право розпорядження всім належним йому майном. До матеріалів справи сторонами долучено копію договору НАС 421996 від 23.11.2015 року [PERSON] придбав автомобіль TOYOTA HILUX Singl Cab 2/5 4-D4 144 AWD, державний номерний знак [NUMBER] . Окрім вищезазначеного майна померлого [PERSON] , відповідачки [PERSON] та [PERSON] та їх представник [PERSON] у відзиві та запереченнях зазначили про наявність грошових коштів в сумі 20 000 доларів США готівкою та грошових коштів на рахунках різних банківських установ. Суд, аналізуючи твердження відповідачок [PERSON] та [PERSON] щодо наявності грошових коштів у спадкодавця [PERSON] [INFO] , в сумі 20 000 доларів США готівкою, дійшов висновку що цей факт не підтверджується об`єктивними даними. Суду надано пояснення самих відповідачок та посилання на аудіозапис розмови з позивачкою [PERSON] . До цих пояснень суд ставиться критично, так як відповідачками не надано інших беззаперечних доказів які достеменно доводять наявність грошових коштів готівкою у померлого [PERSON] . У відповідності до вимог ст.81 ЦПК України обов`язок доказування тих чи інших обставин покладається на сторону. Що стосується грошових коштів померлого [PERSON] розташованих за твердженням відповідачок [PERSON] та [PERSON] на рахунках різних банківських установ, судом за клопотанням сторін витребувана та долучена до матеріалів цієї цивільної справи копія спадкової справи з наявними в ній відповідями банківських установ належним чином посвідчена. Відповідно до отриманих письмових відповідей банків, доданими до листа приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Куркан Н.Ф. від 03.08.2023 р. № 428/02-14, наявними в спадковій справі та долученими до матеріалів справи в суді данних про наявність рахунків, депозитів, грошових коштів [PERSON] в банківських установах не виявлено. Суд звертає увагу на те, що позивачка [PERSON] , в свою чергу, не заперечувала наявність телефонної розмови з відповідачками, але не підтвердила твердження відповідачок, та зазначила, що наявність готівкових коштів в сумі 20 000 доларів США є припущенням з їх боку. В свою чергу поснила, що спільні грошові заощадження були витрачені на лікування їх батька та її чоловіка [PERSON] , його поховання, сплату перевення з міста Одеси до міста Охтирки Сумської області та інші ритуальні послуги по похованню, частково на придбання та ремонт житлового будинку та земельної ділянки в 2021 році в [ADDRESS] , переїзд до цього будинку. Відповідачки по справі [PERSON] , [PERSON] як і позивачка [PERSON] зазначили в письмових поясненнях, що стан здоров`я [PERSON] , дійсно потребував тривалого дороговартістного лікування, у тому числі з оперативним втручанням. Вищезазначені обставини підтверджуються медичним заключенням (історія хвороби № 675767, амбулаторна карта №556829) пацієнту [PERSON] 10 березня 2021 року було проведено оперативне втручання на ОС: Сінусектомія,трабекулотомія, базальна ірідектомія лікарем [PERSON] . ДУ «Інститут очних хвороб та тканинної терапії ім. [PERSON] » НАМН України та іншими медичними документами долученими до матеріалів цивільної справи. В короткий термін після оперативного втручання та лікування очної хвороби [PERSON] захворів на ковідну хворобу, внаслідок не перенесеної коронавірусної хвороби помер [INFO] . Суд ставиться критично до тверджень вдповідачок по справі [PERSON] та [PERSON] щодо відсутності допомоги з боку позивачки [PERSON] в цей період часу з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] постійно проживає в місті Охтирка Сумської області, відповідачка [PERSON] постійно в місті Дніпро. Натомість як померлий [PERSON] разом з позивачкою [PERSON] проживав з позивачкою [PERSON] в с.Кароліно-Бугаз Овідіопольського району Одеської області і в цей час перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні у місті Одеса. Відповідачки по справі самі зазначають, що вони не приїздили до батька а ні в цей період часу, а ні раніше, спілкувались рідко, виключно по телефону. Викладене підтверджується поясненнями відповідачок [PERSON] , [PERSON] та наданими позивачкою [PERSON] копіями медичних документів, а саме: договором-замовленням укладеним між [PERSON] та ДУ«Інститут очних хвороб та тканинної терапії ім. [PERSON] » НАМН України на проведення лікування та оперативного втручання [PERSON] , лікарським посвідченням про смерть [PERSON] №79 від 06.04.2021 р виданим позивачці [PERSON] , договором укладеним між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON] на послуги про надання ритуальних послуг, похованню і перевезенні по території України померлого [PERSON] . З долучених до матеріалів цивільної справи медичних документів (довідок) вбачається, що в цей же період часу позивачка [PERSON] сама перенесла ковідну хворобу і також отримувала лікування. Суд враховує при постановленні рішення той факт, що між сторонами відбулась телефонна розмова про що зазначають обидві сторони по справі, в ході якої позивачка [PERSON] не заперечує факту пропозиції відповідачкам [PERSON] та [PERSON] сплати грошових коштів в сумі 9 000 доларів США кожній в рахунок вартості часток майна. Вищезазначений доказ,на думку суду, свідчить про намагання сторін, як позивачки [PERSON] так і відповідачок [PERSON] , [PERSON] вирішити питання розподілу майна в досудовому порядку. Доказів наявності грошових коштів реально сторонами не надано. А відповідно до вимог ст.81 ЦПК України обов`язок доказування тих чи інших обставин покладається на сторони. Аналізуючи письмові докази, надані відповідачками [PERSON] , [PERSON] , та їх представником [PERSON] , а саме договори купівлі-продажу житлового будинку № 1497 від 12.11.2015р., дачного будинку № 186 від 16.02.2016р., земельної ділянки № 188 від 16.02.2016р., житлового будинку № 3802 від 25.11.2020р., земельних ділянок № 3803 від 25.11.2020р., копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 541462 від 14.05.2003р. суд приходить до висновку про наявність майна оформленого на імя померлого [PERSON] , але вищезазначені письмові докази не вказують на походження грошових коштів і як наслідок виникнення цивільних прав. Як зазначають відповідачки [PERSON] та [PERSON] вищезазначене майно продавалось виключно їх батьком [PERSON] , кошти було на їх думку, вкладено в житло та готельний комплекс, розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказані пояснення є лише припущенням відповідачок по цій справі так як вони не були учасниками вищезазначених договорів, не проживали разом з батьком [PERSON] , та не вели з ним спільного господарства. Кожна з них мешкає окремо в різних містах країни. Натомість як вбачається з долучених до матеріалів справи письмових доказів позивачка [PERSON] і [PERSON] були зареєстровані приватними підприємцями, вели спільний бізнес,проживали разом, отримували одночасно в оренду та в приватну власність земельні ділянки, що підтверджується. Викладене підтверджується письмовими доказами: рішенням Бакирівської сільської ради Сумської області №3 від 06.02.2006 «Про надання дозволу про відкриття торгової точки-кафе « [INFO] » за адресою [ADDRESS] . Розпорядженням Охтирської райдержадміністрації №69 від 09.02.2012 « Про передачу у власність земельних ділянок громадянам [PERSON] та [PERSON] ». Як вбачається з матеріалів справи, у тому числі і з пояснень позивачки [PERSON] - 01.12.2013 року вищезазначений готельний комплекс, розташований в с. Климентове Охтирського району Сумської області згорів. Факт пожежі був зафіксований в установленому порядку і підтверджується листом ДСНС від 01.12.2013р. щодо пожежі, яка мала місце в готелі-кафе « [INFO] » по [ADDRESS] . Окрім письмових доказів вищезазначений факт підтверджений також поясненнями свідків (письмові пояснення долучені до матеріалів справи). Відповідачки [PERSON] та [PERSON] в своїх письмових відзивах та запереченнях, перераховуючи наявне майно у померлого [PERSON] , завдяки якому на їх думку, було створено готельний комплекс, уникають свідчення факту наявності пожежі в 2013 році та фактичне знищення готельного комплексу і подальше його відновлення позивачкою [PERSON] та померлим [PERSON] до періоду 2020 року включно. Що підтверджується договором купівлі-продажу готельного комплексу в цілому розташованому за адресою [ADDRESS] ,зареєстрованому в реєстрі за №184 10 серпня 2020 року. Аналізуючи надані письмові пояснення відповідачки [PERSON] в частині проживання померлого [PERSON] (батька) з її матір'ю [PERSON] і розподілу між ними спільного майна суд ставиться до них критично, оскільки твердження відповідачки [PERSON] про те, що після розірвання шлюбу з її матір`ю в 2004 році все майно залишилось у батька, не підтверджено належними та допустимими доказами відповідно до вимог статей 81-83 ЦПК України. Одночасно з цим відповідачка [PERSON] в письмових запереченнях та поясненнях зазначає, що в цей же період часу , починаючи з 1996 року її батько переїхав до міста Охтирка Сумської області, що також підтверджується і поясненнями її сестри відповідачки [PERSON] яка стверджує, що батько її батько проживає в місті Охтирка Сумської області з 1999 року. Наявні договори купівлі-продажу, надані відповідачкою в копіях до матеріалів справи свідчать лише про придбання [PERSON] , нерухомості за певний період часу, але не є предметом спору в межах розгляду цієї цивільної справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Статею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а також те, що сім`я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства .Сім`я створюється на підставі: шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно пункту 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99, до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання є: ведення спільного господарства тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальніс`ть сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сімї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права і обов`язки. (постанова Верховного Суду від 23.05.2020року у справі № 686/8440/16-ц, провадження №61-15699св19). Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання є: наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (постанова Верховного Суду від 18.03.2020р. № 695/1732/16-ц провадження № 61-38901св18). При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, що визначені у поняття домогосподарства, закріпленому у ст.1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19.10.2000р.. Цим законом визначено, що «домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Згідно ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (Глава 8. Право спільної сумісної власності подружжя). Аналіз ст.74 СК України дозволяє зробити висновок про те, що для застосування положень цієї статті необхідною умовою є, зокрема встановлення факту не перебування осіб у будь-якому іншому шлюбі (постанова Верховного Суду від 25.04.2019 року у справі № 759/4596/18, провадження № 61-3852св19, постанова Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 755/18012/16-ц, провадження № 61-40658св18). Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно із ч.4 ст.368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Враховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази :спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружнії взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Так, у справі № 522/25049/16-ц Верховний суд зазначив, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбане спірне майно. Згідно з висновком про застосування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду від 15.07.2020р. у справі №524/10054/16, належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Як зазначила позивачка у позові, вона є вдовою, так як її чоловік [PERSON] , з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 04.11.1978р. по 29.12.1997р., помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 04.11.1978р. та свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 31.12.1997р. Щодо [PERSON] , то він перебував у шлюбі з [PERSON] , з 11.11.1972 по 01.06.1978 року та з 23.10.1981 року по 23.06.2004р., з якою розлучився в 2004 році. А з 24.02.1979 року по 18.08.1981 року був одружений з [PERSON] . Цей факт підтвердили відповідачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] у своїх запереченнях на відповідь на відзив. Позивачкою в якості доказів надані 42 фотознімки на 12 аркушах, за період з 2000 по 2015 роки, на яких вбачається пітвердження наявних між позивачкою та померлим [PERSON] близьких сімейних стосунків чоловіка та жінки, що достеменно відомо відповідачці [PERSON] та [PERSON] , так як на деяких фото зображена відповідачка [PERSON] , донька померлого (перебувають на весіллі, на відпочинку, на святкуванні). Суд вважає за можливе врахувати при постановленні рішення надані позивачкою [PERSON] письмові пояснення 10 свідків, засвідчених належним чином нотаріально, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вищезазначені свідки надали свої пояснення за місцем свого мешкання, суд приймає письмові свідчення з урахуванням поважності причин надання їх особисто суду,а саме неможливості прибуття до суду внаслідок триваючої військової агресії рф на території держави Україна. Свідок [PERSON] зазначив, що познайомився з [PERSON] та його дружиною [PERSON] з 1996 року.В 1997-1998 року вони разом будували АЗС та кафе по [ADDRESS] . Вони разом мешкали в [ADDRESS] разом з батьками [PERSON] , доглядали за ними. В 2005 році придбали земельну ділянку в с.Климентове та збудували готельний комплекс.В кінці 2013 року в готельному комплексі сталася пожежа.Для ремонту їм прийшлося продавати нерухомість,в тому числі квартиру [PERSON] в м.Дніпро. В 2014 році у [PERSON] погіршився стан здоров`я, він почав втрачати зір. В кігці 2015 року вони придбали старий будинок неподалік готельного комплексу в с.Климентове, який разом відремонтували і проживали в ньому до 2020 року. Восени 2020 року сім`я [PERSON] продали готельний комплекс і бідинок в с.Климентова і придбали будинок в селі Кароліно-Бугаз Одеської області, куди і переїхали жити. Свідок [PERSON] зазначив, що знайомий з [PERSON] , з дитячих років, товаришував із ним до його останніх днів та знає все про його життя. В 1996 році він приїхав в Охтирку разом з дружиною [PERSON] . Він не знав, що вони не розписані, всі друзі знали, що вони чоловік та дружина. Після приїзду в Охтирку почали сімейний бізнес. В 2017 році [PERSON] після 3-х операцій на очах, почав втрачати зір. Восени 2020 року вони з [PERSON] переїзали до с.Кароліно-Бугаз. Весною 2021 року [PERSON] та [PERSON] захворіли на ковід. Він телефонував [PERSON] кожного дня, той говорив, що доглядає за ним [PERSON] , з іншої сторони допомоги не було. В квітні [PERSON] помер. Його дві доньки були присутні на похованні, але всі витрати на поховання забезпечила [PERSON] . Свідок [PERSON] зазначила,що знає сім`ю [PERSON] та [PERSON] з 1997 року, з того часу, як вони придбали дачу в с.Пристань Охтирського району. В ті часи вони мешкали разом з батьками [PERSON] по вул.. [PERSON] і доглядали за ними. В 2005-2006 рр. вони разом збудували готельний комплекс та будинок с.Климентове Охтирського району. В 2013 році в готельному комплексі сталася пожежа. Після 2013 р. [PERSON] почав втрачати зір і [PERSON] піклувалася і слідкувала за станом його здоров`я. Зазначає, що вказана сім`я жила у любові і злагоді.З боку рідних та близьких допомоги не було, хоча [PERSON] неодноразово говорив, що прохав своїх доньок та онука приїхати і допомогти вести бізнес.До смерті [PERSON] не знала, що вони не розписані. Свідок [PERSON] зазначила, що знає сім`ю [PERSON] і [PERSON] з того часу, як йому виповнилося 50 років. Знає, що сім`я спочатку жила з батьками [PERSON] , потім побудувала дачу та готельний комплекс з кафе. в с.Климентове. Останні 7 років життя [PERSON] , у якого були проблеми з зором, більшість турбот по веденню бізнесу і домашньому господарству лягли на [PERSON] . Доньки [PERSON] та [PERSON] ніякої участі у веденні бізнесу не приймали. [INFO] [PERSON] помер,перевезенням його тіла в Охтирку та похованням займалась [PERSON] самотужки. Ні доньки [PERSON] ні його родичі їй в цьому не допомагали. Свідок [PERSON] зазначив, що знає сім`ю [PERSON] і [PERSON] з 1996 року. Після їх приїзду в м.Охтирку спільно займались бізнесом. Спочатку торгували бензином, побудували кафе і АЗС. Жили з батьками [PERSON] , доглядали за ними до самої їх смерті. Потім побудували дачу та готельний комплекс в [PERSON] . В 2013 році готельний комплекс згорів і вони його відбудували та в 2020 р. продали та переїхали в с.Кароліно-Бугаз. Зазначав, що продав бізнес, тому що він майже втратив зір, а [PERSON] самій вести бізнес тяжко. Пропонував донькам зайнятися його бізнесом, вони відмовились.В [INFO] [PERSON] помер, ховали його в м.Охтирка. Свідок [PERSON] зазначила, що знає сім`ю [PERSON] і [PERSON] з 2015 року, як сусідів в с.Клтментове Охтирського району. Вони жили разом, вели спільне господарство, вели спільний бізнес в [PERSON] , де у них був готельний комплекс, часто бувала у них вдома. Знає, що у [PERSON] двоє доньок, але бачила їх за 5 років один раз на ювілеї 70 років [PERSON] . Зі слі покіного [PERSON] , його доньки не мали бажання їм з [PERSON] допомагати і навіть не приїзджали у гості. Коли помер [PERSON] , всі клопоти по похованню лягли на [PERSON] . Вона покійного привезла в Охтирку та поховала поруч з його батьками та її матір`ю. Свідок [PERSON] зазначив, що знайомий з [PERSON] з кінця 70-х років. З 2006 року товаришував з [PERSON] і його дружиною [PERSON] , багато разів був у них вдома і в готельному комплексі. Після 2013 року у [PERSON] , погіршився стан здоров`я, він почав втрачати зір. Восени 2020р. вони продали готельний комплекс і переїхали в с.Кароліно-Бугаз Одеської області. В [INFO] [PERSON] помер. Не знав про те, що їх шлюб не був офіційно зареєстрований. Свідок [PERSON] зазначив, що знайомий з [PERSON] з кінця 70-х років. В 1997 році він познайомив його з дружиною [PERSON] , вони разом займалися бізнесом. В них було АЗС, кафе, магазин. Вони дружили сім`ями, проводили сімейні свята в їхньому кафе. З 2013 року [PERSON] , розповів йому про проблеми з зором. Восени 2020р. вони продали готельний комплекс та будинок в с.Климентове та придбали будинок в с.Кароліно-Бугаз Одеської області, куди переїхали жити. В [INFO] [PERSON] помер. Похованням займалася його дружина [PERSON] .Не знав про те, що їх шлюб не був офіційно зареєстрований, бо проживали разом, спільно вели домашнє господарство та спільний бізнес. Свідок [PERSON] зазначила, що в 1996 році [PERSON] приїхав в м.Охтирку разом з дружиною [PERSON] , почали займатися сімейним бізнесом. Працювала у них в ТОВ «ВІКС-СЕРВІС» з 1999-2001р., з 2003-2004 в кафе « Галактика » Дружили сім`ями, сімейні свята та дозвілля проводили разом. В 2005-2006 побудували готельний комплекс. Останніми роками в [PERSON] були проблеми з зором, тому веденням бізнесу і домашнього господарства займалась [PERSON] .В 2020 році продали готельний комплекс, будинок, переїхали жити в с.Кароліно-Бугаз Одеської області. Свій переїзд [PERSON] пояснив, що в Одесі клініка Філатова, де йому необхідно проходити лікування. Помер [PERSON] в [INFO] після тяжкої хвороби. Свідок [PERSON] зазначив, що знайомий з [PERSON] з дитячих років. В 1996 році він приїхав в м.Охтирку разом з дружиною [PERSON] . Вони дружили сім`ями, його дружина працювала у [PERSON] . Підтвердив, що в них був спільний бізнес, проживали разом, вели спільне господарство В 2005-2006 побудували готельний комплекс. Останніми роками в [PERSON] були проблеми з зором, тому веденням бізнесу і домашнього господарства займалась [PERSON] .В 2020 році продали готельний комплекс, будинок, переїхали жити в с.Кароліно-Бугаз Одеської області. Свій переїзд [PERSON] пояснив, що в Одесі клініка Філатова, де йому необхідно проходити лікування. Помер [PERSON] в [INFO] після тяжкої хвороби. Відповідачками по справі [PERSON] та [PERSON] також надано до суду письмове клопотання про допит свідків. В списку свідків для допиту відповідачки зазначили лише себе. Клопотання судом було задоволено, але у зв`язку з неявкою свідків [PERSON] , [PERSON] а рівно і відповідачок по справі, провести допит їх в якості свідків не виявилось можливим з об`єктивних причин. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, про недостатню обізнаність відповідачок по справі про спосіб життя, стан здоровя, сімейний стан, та життєдіяльность їх батька на протязі його життя. Судом встановлено, на підставі проаналізованих письмових даних та письмових пояснень сторін, що позивачка [PERSON] спільно проживала з померлим [PERSON] , з 1996 р., переїхавши разом з ним до міста Охтирка Сумської області. Відповідачки по справі [PERSON] та [PERSON] цей факт не заперечують, але вказують на більш пізні терміни, а саме -відповідачка [PERSON] - з 2004р., відповідачка [PERSON] - з грудня 2005 року. При цьому вони заперечують наявність ведення спільного бюджету та спільних витрат, стверджуючи, що їх батько повністю забезпечував [PERSON] . Належних та допустимих доказів які спростовують факт спільного проживання чоловіка та дружини їх батька [PERSON] та позивачки [PERSON] не надають. Натомість позивачка [PERSON] окрім вище проаналізованих доказів надала,окрім інших доказів, копії документів (трудові книжки [PERSON] та [PERSON] , св.-ва про реєстрацію ФОП [PERSON] та [PERSON] з 2006р., ліцензії на продаж алкоголю та тютюну, договори оренди майна від 2001 року, договори з банківськими установами на отримання кредитів і т.і.), відповідно до яких вбачається підтвердження ведення спільного господарства ,спільні доходи, спільна робота та отримання доходу позивачки [PERSON] та померлого [PERSON] . Суд враховує як доказ, серед інших доказів, спільного проживання позивачки [PERSON] та померлого [PERSON] також довідки про реєстраціїю за однією адресою довідку Кароліно-Бугазської сільської ради № 136 від 19.04.2021р.та довідки про склад сім`ї Староіванівської сільської ради № 522 від 15.12.2015р. та 2016р.б/н. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип належного урядування. Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі Москаль проти Польщі (Moskalv. Poland), п. 73). Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції майном визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні законне сподівання на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі Стретч проти Сполученого Королівства (пункт 32). Законне сподівання на отримання активу також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має законне сподівання , якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі Копецький проти Словаччини (Kopecky v. Slovakia). Враховуючи вищевикладене, з урахуванням наведених сторонами доказів пояснень і заперечень суд вважає доведеним факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка і жінки позивачки [PERSON] та [PERSON] ,померлого [INFO] , більше ніж п`ять років, тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю не менш, як п`ять років підлягають задоволенню. Суд, також вважає доказово доведеними, що підтверджується наявними в справі та проаналізованими судом матеріалами позовні вимоги [PERSON] про визнання житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 284,0 кв.м., житловою площею 158,8 кв.м., земельної ділянки площею 0,1451 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5123781500:02:002:0077, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та автомобіля TOYOTA HILUX Singl Cab 2/5 4-D4 144 AWD, державний номерний знак [NUMBER] - спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Підлягають задоволенню позовні вимоги: - про визнання права власності за [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] ; - про визнання права власності за [PERSON] на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1451 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5123781500:02:002:0077, що розташована за адресою: [ADDRESS] . - про визнання права власності за [PERSON] на 1/2 частину автомобіля TOYOTA HILUX Singl Cab 2/5 4-D4 144 AWD, державний номерний знак [NUMBER] , VIN [NUMBER] . - виключення 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 284,0 кв.м., житловою площею 158,8 кв.м., 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1451 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5123781500:02:002:0077, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частину автомобіля TOYOTA HILUX Singl Cab 2/5 4-D4 144 AWD, державний номерний знак [NUMBER] зі спадкової маси.

Outcome: approved