Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

У червні 2023 року представник позивача [PERSON] - адвокат Лабик Р.Р. звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача 182000 грн. страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника та 54 600 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають сплаті позивачем. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.12.2022, [PERSON] , керуючи автомобілем "AUDI Q5", реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись на 193 км. а/д «Київ-Чоп» здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , яка перетинала проїжджу частину поза межами пішохідного переходу, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці пригоди. За фактом ДТП другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомир) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62022240020000587. У результаті ДТП та наслідків від нього, синові загиблої - [PERSON] завдано шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "AUDI Q5", реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №AP2986585. Представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявами на виплати страхових відшкодувань у розмірі 40 200,00 грн. моральної шкоди заподіяної смертю потерпілого та 241 200,00 грн. шкоди пов`язаної із втратою годувальника. 29.05.2023 між відповідачем та позивачем укладено договір про врегулювання страхового випадку за договором ОСЦПВ №АР2986585, згідно якого сторони домовились про виплату страхового відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю потерпілого у розмірі 28 140,00 грн., в частині страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника - продовжити досудове врегулювання або вирішити це питання в судовому порядку. Оскільки, позивач та відповідач не змогли досудово врегулювати питання щодо виплати страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника, то позивач вирішив звернутись в суд за захистом свого порушеного права на страхове відшкодування. Відповідач висловив свою згоду на виплату страхового відшкодування по страховому випадку за відсутності рішення по кримінальному провадженні, а також підтвердив те, що для виплати страхового відшкодування по цьому страховому випадку кінцевого рішення по кримінальному провадженні не потрібно. Позивач [PERSON] є сином загиблої в ДТП [PERSON] , був непрацездатним, оскільки є особою з інвалідністю 2 групи з 01.12.2022 і за життя матері перебував на її утриманні. На день настання страхового випадку, встановлено у 2022 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6 500,00 грн. Отже, мінімально гарантований розмір страхового відшкодування пов`язаного із втратою позивачем годувальника становить 234 000,00 грн. (6500,00*36=234 000,00 грн.). На дату ДТП розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, було встановлено у розмірі 260 000,00 гривень на одного потерпілого. По даному страховому випадку, загальна сума страхового відшкодування, яка заявляється всіма особами, які мають право на її отримання, становить 312 000,00 грн., що перевищує 260 000,00 грн. страхової суми. В такому разі, страхове відшкодування, яке належить для виплати позивачу становить 182 000,00 грн., оскільки ліміт відповідальності страховика становить 260 000,00 грн., а виплачено страховиком 78 000,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, тому залишок страхової суми становить 182 000,00 грн. (260000,00 - 78000,00 = 182000,00). Ухвалою від 03.07.2023 відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Згідно ухвали від 03.10.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 07.09.2023 до участі в розгляді справи залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] 26.07.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволені позовних вимог відмовити та стягнути з позивача понесені витрати на правову допомогу. Зазначає, що позовні вимоги є безпідставними і не відповідають обставинам справи та умовам страхування. При поданні позову позивачем не були надані документи, які підтверджують, що він є пенсіонером, інвалідом, щодо виду пенсії та розмір її виплати, а тому немає можливості встановити чи є пенсія, доходи позивача, вищими за розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у відповідному періоді. Позивачем не було надано довідку про дохід загиблої [PERSON] , інформацію про отримання будь-яких інших доходів, інформацію з пенсійного фонду. Відсутня доказова база, що позивач перебував на утриманні загиблої [PERSON] та уже перебуває в геріатричному пансіонаті на повному державному забезпеченні. Позивач у судове засідання не з"явився, представник останнього надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності позивача. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Вислухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до переконання про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено та вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що 21 грудня 2022 року, близько 07 год. 27 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем марки "AUDI Q5", реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись на 193 км. а/д «Київ-Чоп» зі сторони м. Київ у напрямку м. Рівне в порушенням вимог Правил дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожню обстановку, не впоравшись з керуванням, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , яка перетинала проїжджу частину з права на ліво відносно руху автомобіля, поза межами пішохідного переходу, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці пригоди. 21.12.2022 відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за № 620222240020000587 за ч.2 ст.286 КК України (а.с.22). З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 12.07.1981, вбачається, що шлюб був укладений між [PERSON] та [PERSON] (а.с.29). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.06.1972, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.30). Як вбачається з листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирській області Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №149/8.2-42 від 20.01.2023, виявлено актовий запис №18 про шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , складений 15.06.1968 виконавчим комітетом Андріївської сільської ради Червоноармійського (нині Пулинського) району Житомирської області (а.с.27). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.04.1946, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.24). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.01.2023, виданого виконавчим комітетом Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області, [PERSON] померла [INFO] (а.с.23). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.07.1980, [PERSON] помер [INFO] (а.с.28). Зі свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від 18.06.2007 та серії [NUMBER] від 16.03.2011, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] - [INFO] (а.с.25-26). Згідно витягу з Централізованої бази даних МТСБУ, автомобіль марки "AUDI Q5", р.н. [NUMBER] , застрахований в АТ "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ", поліс №АР2986585 (а.с.35). Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 17.01.2023 поданого до АТ "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ", 21.12.2022, близько 07 год. 27 хв., на 193 км. автодороги Київ-Чоп, в Житомирській області, відбулася дорожньо-транспортна пригода, у якій водій [PERSON] , керуючи автомобілем "AUDI Q5", р.н. [NUMBER] , допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП [PERSON] від отриманих травм померла (а.с.36). З заяв на виплату страхового відшкодування [PERSON] від 17.01.2023 поданих до АТ "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ", вбачається, що він просить виплатити страхове відшкодування пов"язане із моральною шкодою - 40200,00 грн. та страхове відшкодування пов"язане із втратою годувальника для особи з інвалідністю - 241200,00 грн. (а.с.38-39). Згідно листа АТ "ПРОСТО- СТРАХУВАННЯ" від 30.01.2023, [PERSON] та [PERSON] відмовлено у задоволенні їх заяв про відшкодування шкоди утриманцям потерпілого та моральної шкоди за відсутністю правових підстав для їх задоволення у зв"язку з ненаданням відповідних документів, які підтверджують заявлені вимоги (а.с.40-42). Відповідно до договору про врегулювання страхового випадку за договором ОСЦПВ №АР2986585 від 29.02.2023, укладеного між АТ "ПРОСТО- СТРАХУВАННЯ" в особі начальника Управління претензійно-правового забезпечення Синюка С.Л. та [PERSON] , інтереси якого представляє уповноважена особа [PERSON] , предметом договору є врегулювання страхової події за договором ОСЦПВ №АР2986585, яка сталася 21.12.2022 та в результаті якої загинула [PERSON] . Страховиком проведено розрахунки по страховій події за шкоду пов"язану із заподіяною моральною шкодою у розмірі 40 200 грн. Протягом семи робочих днів з дня підписання цього договору страховик здійснює виплату страхового відшкодування у розмірі 28 140, 00 грн. (а.с.43-44). З повідомлення Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому Державного бюро розслідувань, вбачається, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Житомирі) Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 62022240020000587 від 21.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 21.12.2022 на а/д Київ-Чоп на 193 км., за участі пішохода [PERSON] та водія [PERSON] . Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії (а.с.20-21). Відповідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААГ № 087335 від 26.12.2022 Житомирської спеціалізованої міжрайонної офтальмо-травматологічної МСЕК, [PERSON] [INFO] , є особою з інвалідністю другої групи з 01.12.2022 загального захворювання (а.с.31-32). Згідно довідок №№8, 9 від 10.01.2023, виданих Андріївським старостинським округом Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , та мала склад сім"ї: чоловік - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] . На день смерті [PERSON] на її утриманні перебував син [PERSON] (а.с.33-34). Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов від 11.05.2023, було проведено обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Обстеженням встановлено, що [PERSON] особа з інвалідністю ІІ-ї групи загального захворювання, проживає з вітчимом [PERSON] , 1951 р.н. Вітчим не пускає [PERSON] до будинку і він змушений проживати у літній кухні. Інших близьких родичів немає. Внаслідок отриманої травми [PERSON] частково втратив навички ведення домашнього господарства, без сторонньої допомоги не може приготувати собі поїсти. Також спостерігаються моменти часткової втрати пам"яті та не може виконувати важку фізичну роботу. Вітчим відмовляється доглядати [PERSON] , влаштовує сварки, що впливає на психічний стан [PERSON] . Комісія вважає, що [PERSON] не зможе проживати один, тому пропонує розглянути питання про влаштування його в спеціалізований заклад (а.с.105). З довідок Житомирського геріатричного пансіоната Житомирської обласної ради №№442, 443 від 07.07.2023, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , прибув до пансіонату згідно путівки ДСЗН ЖОДА №159 від 14.06.2023 та проживає за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації і знаходиться на повному державному забезпеченні з 22.06.2023. [PERSON] згідно висновку ЦЛКК №65 від 25.05.2023, має медичні показання та потребує оприділенню в будинок -інтернат геріатричного типу, потребує стороннього догляду, так як має діагноз: закрита черепно-мозкова травма 19.06.2022, перелом кісток черепа, субдуральна гематома скроневої частки правої гемісфери. Ускладнення: легенева емболія без згадки про гостре легеневе серце. Судомний синдром. [PERSON] не в змозі самостійно себе утримувати, так як згідно довідки МСЕК №087335 від 26.12.2022 йому протипоказана важка фізична праця, робота рухомих механізмів, біля вогню, води (а.с.110-111). Згідно акту №14919 огляду МСЕК та індивідуальної програми реабілітації інваліда №116 від 26.12.2022 Офтальмологічної МСЕК Житомирського обласного центру медико-соціальної експертизи, [PERSON] є особою з інвалідністю 2-ї групи загального захворювання з 01.12.2022. Має діагноз: закрита ЧМТ (19.06.2022) з переломом кісток черепа з переходом на основу гострої субдуральної гематоми лів. гемісфери г/м, гострої епідуральної гематоми скроневої частини прав. гемісфери, вираженим інтелекто-мнестичним зниженням судомним синдромом в анамнезі. Супутній діагноз - гіпертонічна хвороба ІІ ст., післятравматична енцефолопатія ІІІ ст., сифалгічний синдром. [PERSON] протипоказана важка фізична праця, робота біля рухомих механізмів, вогню, води. В обґрунтуванні експертного рішення зазначено: наявна патологія ЦНС після ЧМТ та ступенем порушення функції, що обмежує його життєдіяльність до пересування ІІ ст., до трудової діяльності ІІ ст. згідно з наказом МОЗ № 561 від 2011 р. дає підстави визнати інвалідом другої групи загального захворювання. Метою реабілітації є відновлення обмеження життєдіяльності (часткове), соціально-побутового стану (часткове), професійної та трудової діяльності (часткове) (а.с.139-145). Відповідно до довідки форми ОК-5 та довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 01.09.2023, для нарахування пенсії [PERSON] за 1998 рік було відраховано 1580,18 грн., 1999 рік - 868,90 грн., 2000 рік - 600,65 грн. [PERSON] перебувала у них на обліку та отримувала пенсію за віком, розмір її пенсії на дату смерті [INFO] , становив 3429,02 грн. (а.с.180-181). З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] вбачається, що власником автомобіля марки "AUDI Q5", реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] (а.с.177-178). На час дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність [PERSON] при керуванні автомобілем "AUDI Q5", реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у ПАТ "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ", що підтверджується полісом №АР2986585 обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26.09.2022. Розмір страхової суми на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров"ю, визначено на суму 320 000 грн. (а.с.176). З листа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому № 13633-23/х/14-01-02-4524/2023 від 01.09.2023, вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 62022240020000587 від 21.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, по факту дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 21.12.2022 по а/д "Київ-Чоп" на 193 км. за участі пішохода [PERSON] та водія [PERSON] , триває (а.с.196). Будучи допитаний 27.12.2022 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні [PERSON] надав показання про те, що 21.12.2022, близько 05 год., виїхав власним автомобілем марки "AUDI Q5, реєстраційний номер [NUMBER] , з м. Києва в напрямку кордону України з Республікою Польща. Приблизно о 07 год. 15 хв., їдучи автодорогою "Київ-Чоп" в лівій смузі руху на під"їзді до с.Андріївка Житомирської області, згідно знаку обмеження швидкості, зменшив швидкість автомобіля до 70 км./год. і продовжував рух в напрямку м. Новоград-Волинський. Раптово, фактично в момент зіткнення, на дорозі побачив пішохода, який знаходився перед лівою передньою частиною автомобіля і одразу застосував гальмування та маневр праворуч, проте зіткнення не вдалось уникнути. Наїзд на пішохода відбувся лівою передньою частиною бамперу та лівим бічним дзеркалом. Зупинився на узбіччі за зупинкою громадського транспорту. Оскільки перебував в шоковому стані, увесь подальший перебіг подій пам"ятає погано, однак пригадує, що ним було викликано карету швидкої допомоги, правоохоронні органи та залишився на місці пригоди до їх приїзду (а.с.197-203). Відповідно до висновка судово-медичної експертизи №1141 від 26.01.2023 причиною смерті [PERSON] є тупа сполучна травма голови, верхніх та нижніх кінцівок, тулуба, відкритого багатоуламкового перелому кісток черепа, кісток лицевого черепа, відриву хребта від основи черепа з ушкодженням спинного мозку, перелому хребта в грудному відділі з ушкодженням спинного мозку, множених переломів ребр з обох сторін, перелом обох кісток правого передпліччя, багатоуламкового перелому обох ключиць, перелому грудини у верхній третині, багатоуламкового перелому кісток тазу, відкритого перелому обох кісток лівої гомілки, багатоуламкового перелому правої великогомілкової кістки, відкритий перелом правої стегнової кістки, множинні садна на обличчі, верхніх та нижніх кінцівок, розриви легень, печінки, серця, котра ускладнилась різкою крововтратою. При судово-токсикологічній експертизі трупа [PERSON] спиртів не виявлено (а.с.204-208). Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За правилами ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події, тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Як зазначено в правовому висновку Верховного Суду викладеному в постанові від 16 лютого 2022 року по справі №242/1930/21 (провадження №61-17923св21), згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" спрямований на регулювання відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 6 цього Закону визначено поняття страхового випадку, яким є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 22.1. статті 22 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Пунктом 27.2 статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого. Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. У статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Частинами 2, 3 ст. 36 Закону передбачено, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться зокрема діти, якщо вони 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. У постанові від 03 листопада 2021 року у справі № 308/10965/19 Верховний Суд вказав, що головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі №445/370/19. За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як вбачається зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З досліджених в судовому засіданні доказів, вбачається, що [PERSON] загинула внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21.12.2022 на 193 км. автодороги Київ-Чоп, що поряд із с. Андріївкою Курненської СТГ Житомирського району Житомирської області. Між наїздом на потерпілу автомобілем "AUDI Q5", р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та смертю [PERSON] наявний причинно-наслідковий зв`язок. Під час розгляду справи, відповідачем або третьою особою не доведено умислу потерпілої [PERSON] на заподіяння собі смерті у такий спосіб або наявності непереборної сили, що призвело до її смерті. За таких обставин, діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди і відсутність прийнятого рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Цивільна-правова відповідальність [PERSON] , як власника транспортного засобу "AUDI Q5", р.н. [NUMBER] , відповідно до полісу АР 2986585 від 26.09.2022, була застрахована у відповідача - АТ "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ". Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" встановлено, що у 2022 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі: з 1 жовтня - 6700,00 гри. Отже, мінімально гарантований розмір страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника на час смерті [PERSON] становить 241000 грн. (6700 *36=241000). Постановою Правління Національного банку України "Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 109 від 30.05.2022, затверджено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою : 1) за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160000 гривень на одного потерпілого; 2) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 320000 гривень на одного потерпілого. Постанова набрала чинності з 01.07.2022. Згідно полісу АР 2986585, визначено, що страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 320 000 грн., що відповідає вищезначеній постанові Правління Національного банку України № 109 від 30.05.2022. Таким чином, відшкодування шкоди спричиненої джерелом підвищеної небезпеки відбувається незалежно від вини володільця джерела підвищеної небезпеки і має здійснюватись відповідачем у межах встановленого ліміту відповідальності. Свої зобов`язання в частині сплати позивачу страхового відшкодування за шкоду пов`язану із заподіянням моральної шкоди відповідач визнав і виконав, сплативши [PERSON] визначений розмір відшкодування. Питання щодо виплати страхового відшкодування за шкоду пов`язану із втратою годувальника сторони між собою не врегулювали. З досліджених судом доказів вбачається, що на час смерті [INFO] [PERSON] , [PERSON] був особою з інвалідністю другої групи з 01.12.2022 та відповідно до статей 1-3 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вважається непрацездатним. Такі дані підтверджуються довідкою до акта огляду МСЕК 12ААГ №087335 від 26.12.2022, актом №14919 огляду МСЕК та індивідуальної програми реабілітації інваліда №116 від 26.12.2022. Позивач [PERSON] проживав разом з померлою [PERSON] та фактично перебував на її утримання після отриманої травми 19.06.2022, оскільки мав патологію та порушення функції центральної нервової системи, що обмежує його життєдіяльність до пересування, трудової діяльності, а тому потребував стороннього догляду, не був взмозі самостійно себе утримувати, мав протипоказання важкої фізичної праці, роботи біля рухомих механізмів, вогню, води. Зазначені дані підтверджуються довідками №№8, 9 від 10.01.2023 Андріївського старостинського округу Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області, актом обстеження матеріально-побутових умов від 11.05.2023, довідкою Житомирського геріатричного пансіоната Житомирської обласної ради №№442, 443 від 07.07.2023. У зв`язку із необхідністю стороннього догляду та не змогою самостійно себе утримувати, після смерті матері [PERSON] , позивач [PERSON] був направлений до Житомирського геріатричного пансіоната Житомирської обласної ради, де перебуває з 22.06.2023. Крім того, при житті [PERSON] дотримувалась свого обов`язку, передбаченого у ст.198 СК України, щодо утримання свого повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] , який як встановлено судом, потребує матеріальної допомоги і мати надавала таку допомогу. Суд, дослідивши усі надані докази у сукупності та взаємному зв`язку, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами перебування на утриманні матері [PERSON] , а також те, що [PERSON] потребував матеріальної допомоги і його мати надавала таку допомогу, яка була його основним і постійним джерелом існування з 19.06.2022. З урахуванням викладеного, суд, розглянувши справу в межах позовних вимог дійшов висновку, що оскільки [PERSON] на день смерті матері [PERSON] перебував на утриманні останньої, крім того згідно закону мав право на таке утримання, на його користь підлягає стягненню страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника в межах суми визначеної позивачем, яка не перевищує встановлений ліміт відповідальності відповідача, а навіть є заниженою. Така позиція суду відповідає і висновкам Верховного Суду по справах у подібних правовідносинах викладених у постановах від 08 вересня 2021 року у справі № 577/1316/20-ц, від 03 серпня 2023 року у справі № 236/1077/21. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" зазначено, що затрати на правову допомогу повинні буди документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16. Також, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited» проти України", заява N 19336/04). Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутній розрахунок витрат пов"язаних з правничою допомогою адвоката і вони доказами не підтверджені, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат пов"язаних з правничою допомогою адвоката в сумі 54600 грн., до задоволення не підлягає. Також, сторона позивача відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, не заявляла до закінчення судових дебатів у справі, що докази про розмір витрат на правову допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Подану із позовною заявою представником позивача заяву від 26.06.2023 про продовження строку надання доказів сплати судових витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, до уваги суд не бере, оскільки такі дії представника суперечать положенню ч.8 ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.4 Закону України "Про судовий збір", із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду, а тому, суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, що складає 1820 грн. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи норми вказаної статті, та те, що позов був задоволений, тому вимоги представника відповідача зазначені у відзиві про стягнення з позивача понесених витрат на правову допомогу, задоволенню не підлягають.

Outcome: approved