Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

У липні 2023 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 06 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.\~Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №656. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 06 червня 2008 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують протягом півтора року, спільне господарство не ведуть, між ними втрачені почуття любові, взаєморозуміння, повага один до одного, мають різні погляди на обов`язки подружжя та сімейні цінності, проживають окремо, відсутній спільний бюджет, примирення і збереження шлюбу неможливе, перебування у шлюбі суперечить її інтересам, тому просила шлюб розірвати. 31 липня 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До позову додано заяви позивачки та її представника, в яких просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення справи не направив, відзиву не подавав. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, судове засідання не з`явився повторно, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно з ч. 4 ст. 223\~ЦПК України та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини. Сторони по справі з 06 червня 2008 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м.\~Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №656. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінювала прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.6). Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 12 січня 2011 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (а.с.14). Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стало припинення сімейно-шлюбних відносин, відсутність ведення спільного господарства, відсутність взаєморозуміння, почуття любові і поваги, примирення між сторонами неможливе. За змістом ч.1 ст.24\~СК України та ст.51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимогами ч.3, ч.4 ст.56\~СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.112\~СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка просила залишити прізвище без змін. З огляду на обставини, встановлені судом, суд дійшов висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, сім`я розпалася остаточно, тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв`язку із задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved