Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

01.06.2023 року позивачка звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, у якій просила суд: визнати дії акціонерного товариства «Райффайзен Банк» щодо не допуску позивача [PERSON] , в інтересах якої діяв її представник [PERSON] за довіреністю від. 21.05.2021 року, посвідченої приватним нотаріусом в Херсонського міського нотаріального округу Шевченко Наталією Вікторівною та зареєстрованої в реєстрі №797 до індивідуального банківського сейфу №431, який розташований в депозитному залі відділення акціонерно банку «Райффайзен Банк» за адресою: м. Херсон, проспект Ушакова, 53, в період з 24.02.2022 року та по 01.03.2022 року незаконними; визнати неправомірними дії акціонерного товариства «Райффайзен Банк» щодо неприйняття рішення та не вчинення дій щодо відкриття Сейфу № 431 який розташований в депозитному залі відділення акціонерного товариства «Райффайзен Банк» за адресою: м. Херсон, проспект Ушакова, 53, без попереднього повідомлення Орендаря, у зв?язку з настанням форс-мажорної обставини, що загрожує або може загрожувати цілісності сейфу або можуть призвести до втрати доступу до нього; визнати дії акціонерного товариства «Райффайзен Банк» щодо не допуску позивача [PERSON] , в інтересах якої діяв її представник [PERSON] за довіреністю від 21.05.2021 року, посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Шевченко Н.В. та зареєстрованої в реєстрі №797 до індивідуального банківського сейфу №431, який розташований в депозитному залі відділення акціонерного банку «Райффайзен Банк» за адресою: м. Херсон, проспект Ушакова, 53, в період з 11.11.2022 року та по час подання позовної заяви незаконними; зобов`язати акціонерне товариство «Райффайзен Банк» надати допуск позивачу [PERSON] , або її представнику [PERSON] за довіреністю від 21.05.2021 року, або представнику позивача - [PERSON] за довіреністю від 29.01.2023 року, до індивідуального банківського сейфу №431, який розташований в депозитному залі відділення акціонерного товариства «Райффайзен Банк» за адресою: м. Херсон, пр-т Ушакова, 53. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.06.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 04.07.2023 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 05.07.2023 року представник позивачки подала до суду відповідь на відзив, у якому просила суд задовольнити позовні вимоги повністю та витребувати у відповідача рішення та/або розпорядження про зміну та припинення роботи та акти інвентаризації Базового відділення , розташованого у місті Херсоні, по вул. Ушакова, буд. 53, з 24.02.2022 року, які приймались та складались акціонерним товариством «Райффайзен Банк» або уповноваженим ним органом. 05.07.2023 року представником позивачки було подано уточнену позовну заяву, у якій просила суд замінити відповідача з Акціонерного товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Акціонерне товариство «Райффайзен Банк». 13.07.2023 року представником відповідача подано до суду заперечення на відповідь на відзив, у якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 07.09.2023 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси клопотання [PERSON] про витребування доказів задоволено, витребувано з акціонерного товариства «Райффайзен Банкрішення та/або розпорядження про зміну та припинення роботи та акти інвентаризації Базового відділення , розташованого у місті Херсоні, по вул. Ушакова, буд. 53, з 24.02.2022 року, які приймались та складались акціонерним товариством «Райффайзен Банк» або уповноваженим ним органом. 07.09.2023 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси заяву представника позивачки про заміну відповідача у справі його правонаступником по цивільній справі за позовом\~\~ [PERSON] до акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,\~задоволено, замінено відповідача з Акціонерного товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Акціонерне товариство «Райффайзен Банк». 07.09.2023 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. 13.10.2023 року представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив суд закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору, оскільки відповідачем виконано вимогу позивачки, яка полягає у зобов`язанні акціонерного товариства «Райффайзен Банк» надати допуск позивачу [PERSON] , або її представнику [PERSON] за довіреністю від 21.05.2021 року, або представнику позивача - [PERSON] за довіреністю від 29.01.2023 року, до індивідуального банківського сейфу №431, який розташований в депозитному залі відділення акціонерного товариства «Райффайзен Банк» за адресою: м. Херсон, пр-т Ушакова, 53. 17.10.2023 року представник відповідача надав суду, на виконання ухвали суду від 07.09.2023 року, копію Розпорядження №EP-1/1 від 20.07.2022 р. «Про тимчасове призупинення діяльності відділень Банку» з витягом з додатку № 1 до вказаного розпорядження, яким в тому числі було тимчасово призупинено діяльність Базового відділення (м. Херсон). Окрім того, відповідачем повідомлено, що починаючи з 24.02.2022 року робота Базового відділення (м. Херсон) визначалась Банком щоденно в порядку визначеному п.8 Постанови Правління національного банку України від 24 лютого 2022 року м. Київ № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», тобто з врахуванням існування загроз життю та здоров?ю населення та працівників Базового відділення (м. Херсон). Також, повідомлено суду, що Акти інвентаризації Базового відділення (м. Херсон) не складалися. 19.10.2023 року представником позивачки подано заяву, про залишення частини позовних вимог без розгляду, а саме представник позивачки просила суд: залишити без розгляду позовну вимогу, яка полягає у зобов`язанні акціонерного товариства «Райффайзен Банк» надати допуск позивачу [PERSON] , або її представнику [PERSON] за довіреністю від 21.05.2021 року, або представнику позивача - [PERSON] за довіреністю від 29.01.2023 року, до індивідуального банківського сейфу №431, який розташований в депозитному залі відділення акціонерного товариства «Райффайзен Банк» за адресою: м. Херсон, пр-т Ушакова, 53. 19.10.2023 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси у задоволенні заяви представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом [PERSON] до акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено. 19.10.2023 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси залишено позовну вимогу, яка полягає у зобов`язанні акціонерного товариства «Райффайзен Банк» надати допуск позивачу [PERSON] , або її представнику [PERSON] за довіреністю від 21.05.2021 року, або представнику позивача - [PERSON] за довіреністю від 29.01.2023 року, до індивідуального банківського сейфу №431, який розташований в депозитному залі відділення акціонерного товариства «Райффайзен Банк» за адресою: м. Херсон, пр-т Ушакова, 53, без розгляду, в частині інших позовних вимог - продовжено розгляд. У судове засідання з`явилась представник позивача, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно. Дослідивши всі матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 6 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Позивач звернулась до суду із позовом про визнання дій банку неправомірними та зобов?язання вчинити певні дії, тобто виступила як споживач послуг з оренди індивідуального (банківського) сейфу банку. Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов?язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов?язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб?єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Згідно із\~ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону\~та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів»\~вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов.\~До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер). Судом встановлено, що 21.05.2021 року між [PERSON] та АТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір оренди індивідуального (банківського) сейфу №Д2-В65/18/1516, згідно якого банк на умовах договору надає Орендарю в строкове платне користування (оренду) індивідуальний банківський сейф №431, розміщений в депозитному залі банку, а орендар зобов?язується сплачувати орендну плату та користуватися сейфом відповідно до умов договору. Послуга оренди індивідуального сейфу у м. Херсоні Банком надавалась у Базовому відділенні Банку, розташованого за адресою м. Херсон, пр-т Ушакова, 53, що підтверджується відповіддю банка від 02.05.2023 року. Відповідно до п. 2.2 Договору оренди, Орендар має право надати право користування Сейфом своїй довіреній особі шляхом оформлення відповідної довіреності з передачею Орендарем довіреній особі одного/двох ключів від Сейфу та слово-паролю. 21.05.2021 року [PERSON] видано [PERSON] довіреність, яку було посвідчено Шевченко Н.В., приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області (зареєстровано в реєстрі за №797). Відповідно до змісту зазначеної Довіреності [PERSON] було довірено її батьку - [PERSON] бути довіреною особою у АТ «Райффайзен Банк Аваль», як орендаря за договором № Д2-865/18/1516 від 21.05.2021 року оренди індивідуального банківського сейфу, у тому числі відповідно до п.2 вказаного договору, користуватися протягом строку дії договору сейфом № 431, що знаходиться у депозитарному залі Банку для збереження документів, грошових коштів та інших цінностей, а також користуватися іншими, належними мені як орендарю правами, у тому числі використовувати слово пароль, що є перепусткою для відвідування депозитного залу, отримати Картку клієнта для відвідування депозитного залу та ключі від індивідуального банківського сейфу. Судом встановлено, що на виконання умов вказаного вище договору банком для позивачки було надано у тимчасове користування позивача індивідуальний сейф № 431 та відповідні ключі. Згідно до п.2.4 Договору, при дотриманні умов договору Орендар має право на безперешкодний доступ до Сейфу протягом банківського дня згідно графіку роботи депозитного залу Банку у відповідності до умов Договору. Так, 24 лютого 2022 року відбулось повномасштабне вторгнення військ рф на територію України, внаслідок якого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні» було запроваджено на території України воєнний стан, який діє і до сьогоднішнього часу. Згідно Постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року м. Київ № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану відповідно до статті 7 Закону України «Про Національний банк України», з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи Правління Національного банку України постановлено, зокрема, забезпечити доступ до сейфових скриньок в безперебійному режимі. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 р. № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ» період окупації Херсонської міської територіальної громади зазначений з 01.03.2022 р. по 11.11.2022 р. Постановою національного банку України від 04.03.2022 року №36 «Про внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 року №18» п. 9 викладено у такій редакції: «Забезпечити доступ до сховищ для індивідуальних сейфів та/або сейфів з індивідуальними сейфами клієнтів у безперебійному режимі, якщо немає прямої загрози життю та здоров`ю населення». Вже з 24 лютого 2022 позивачу у доступі до орендованого індивідуального сейфу було відмовлено. Представник позивача за довіреністю Колбасенко В.В. відвідував відділення разом із знайомим до фактичної окупації міста, а саме: 24.02.2022 року, 25.02.2022 року та 24.02.2022 року, однак відповідач зачинив відділення, доступу до нього не було. У зв?язку з неможливістю отримати доступ до сейфів представник позивача за довіреністю Колбасенко Вячеслав Володимирович, телефонував на гарячу лінію, але результату не було, звертався до відповідача з письмовими заявами, в яких ставив питання про надання можливості доступу до індивідуальних сейфів з метою отримання вкладених у них цінностей, на що отримав відповідь, що відділення банку в Херсоні в даний час не працюють, і після стабілізації ситуації в м. Херсоні йому повідомлять про можливість доступу до індивідуальних сейфів. Вказане вбачається із заяви [PERSON] від 14.04.2022 року та відповіді банку від 14.04.2022 року, про те, що в умовах відсутності загрози життю, Банк забезпечить по заявці доступ до сейфових скриньок. З заявою про надання доступу до сейфу [PERSON] звернувся 01.05.2022 року, на що отримав відповідь, що Банк надійно продовжує зберігати вміст скриньок. З метою безпеки клієнтів та співробітників відділення Банку не працюють, прямого доступу до скриньок не має. У заяві від 01.05.2022 року [PERSON] просив, також, надати відповідь про місцезнаходження скриньки, на що банк надав відповідь 01.05.2022 року, що місцезнаходження скриньки знаходиться у відділенні Банку за адресою [ADDRESS] . 02.05.2022 року Банк повідомив, що ним зафіксована заявка про відкриття відділення, та повідомлення заявника про відкриття. Згідно п. 1.2 Договору, строк оренди сейфу з 21.05.2021 року по 20.05.2022 року. Згідно п. 5.1 Договору Орендар зобов`язується самостійно слідкувати за спливом Строку оренди та звільнити Сейф в останній банківський день Строку оренди або після обов?язкової перевірки Орендарем (або його довіреними особами) вмісту та стану Сейфу, укласти додаткову угоду до Договору про продовження Строку оренди з внесенням орендної плати за весь новий строк оренди згідно тарифів Банку, чинних на дату укладення додаткової угоди. Без перевірки Орендарем (уповноваженою особою Орендаря) вмісту та стану Сейфу додаткова угода про продовження Строку оренди не укладається. Строк оренди за Договором автоматично не продовжується. Судом встановлено, що договір оренди індивідуального сейфу з 21 травня 2022 року пролонгований не був та припинив свою дію, однак, позивач не має можливості відповідно до п. 5.1 Договору звільнити сейф, забрати його вміст, оскільки Банк чинив перешкоди у доступі до нього. 27.05.2022 року [PERSON] подав заяву до відповідача, у якій запитував інформацію щодо поновлення доступу до депозитарних скриньок, за адресою [ADDRESS] , з метою можливості звільнення скриньки, відповідно до п. 5.1 Договору, на що Банк 26.05.2022 року надав відповідь, де було вказано, що позивачці необхідно очікувати. 30.05.2022 року [PERSON] звернувся до відповідача та вказував, що інші банки надали можливість своїм клієнтам отримати цінності після початку збройної агресії РФ, проте, відповідач не надає такої можливості. Згідно відповіді на вищевказану заяву від 30.05.2022 року, відповідач повідомив, що Банк повністю закритий. Крім того, 30.05.2022 року [PERSON] . Банком було повідомлено, що оператор Банку створив зустріч на відвідування скриньки, та що менеджер зв`яжеться із заявником, коли це буде можливо. 02.06.2022 року [PERSON] знов звернувся до Банку та повідомив про те, що, відділення по [ADDRESS] , зачинено з 24.02.2022 року, [PERSON] просив надати доступ до скриньки. 02.06.2022 року [PERSON] отримав відповідь, де банком вказано, що відповідач вирішує всі можливі варіанти надання доступу до сейфу. Судом встановлено, що аналогічні звернення від позивача були направленні до відповідача 06.06.2022 року, 08.06.2022 року, 10.06.2022 року, 05.07.2022 року, 15.07.2022 року, 20.07.2022 року. У останньому зазначеному листі [PERSON] вказує на те, що доступу до скриньки не було з 24.02.2022 року по 01.03.2022 року, на що отримав відповідь, що банк не мав можливості в цей час надати доступ з 24.02.2022 року по 01.03.2022 року, оскільки в місті проводились бойові дії. У листі від 18.09.2022 року [PERSON] вказує на відсутність доступу до відділення, оскільки він до 26.02.2022 року ходив до відділення три дні, однак, відділення було зачинено. Також, у листі від 18.09.2022 року вказано, що [PERSON] звертався до відділення до фактичної окупації міста - 24.02.2023 року, 25.02.2023 року та 24.02.2022 року, однак відповідач зачинив відділення, доступу до нього не було. Судом встановлено, що після деокупації міста Херсону Колбасенко В.В. знов звернувся з листом до Банку від 25.11.2022 року про надання доступу до скриньки. 30.11.2022 року відповідачем надано відповідь, де вказано, що Банком розглядаються варіанти забезпечення доступу клієнтів до банківських скриньок в м. Херсоні, проте зорієнтувати у точних термінах прийняття такого рішення є неможливим. 30.11.2022 року [PERSON] знову звернувся до Банку та просив надати пояснення чому йому не надано було доступ до скриньки в період з 24.02.2022 року по 01.03.2022 року. 30.11.2022 року до Банку був спрямований лист від [PERSON] про те, що йому було відомо, що в період часу з 20.11.2022 року по 30.11.2022 року всередині банку були присутні військові та можливо працівники банку або уповноважені ними особи і на теперішній час банк володіє інформацією щодо стану сховища, але не повідомляє про неї клієнтам банку. [PERSON] вимагав проінформувати щодо забезпечення хорони сховища банку у відділенні. 14.12.2022 року та 09.01.2023 року надана відповідь банку про те, що через тривалу дію обставин форс-мажору Банк не має повного доступу до приміщень банку у м. Херсоні, у т.ч. депозитного залу, а також не володіє інформацією про збереженість стан приміщень й майна, інші наслідки окупації та дії форс-мажорних обставин. Додатково відповідачем повідомлено, що дійсно працівниками господарської частини Банку 29.11.2022 року з метою візуального аналізу стану приміщення банку за адресою: [ADDRESS] , та визначення орієнтовної вартості щодо демонтажу вивіски російського банку, був здійснений виїзд на вказаний об?єкт на інкасаторській машині з метою безпеки працівників. Аналогічну відповідь [PERSON] отримав 13.03.2023 року на заяву про 10.03.2023 року про те, що співробітники банку знаходились у відділенні 10.03.2023 року, однак клієнтам не надавали доступ. 17.04.2023 року [PERSON] направлено запит до Банку про те, чи приймалось Банком після 24.02.2022 року рішення про закриття відділення за зазначеною вище адресою, припинення надання відділенням послуг з оренди сейфів або зміну місцезнаходження відділення, закриття депозитного залу, зміна адреси розташування депозитного залу, та сейфу та чи приймалось Банком рішення про переміщення сейфу разом із його вмістом до іншого місцезнаходження. [PERSON] просив банк повідомити дату прийняття рішення, вчинення дії з переміщенням (евакуацією) вмісту сейфу та нове його місцезнаходження, а, також, просив повідомити про те, чому зі сторони Банку не було виконано вимогу Постанови Правління НБУ від 24.02.22 року №18 в період часу з 24.02.2022 року до 04.03.2022 року, а саме не забезпечено Орендарю доступ до сейфової скриньки в безперебійному режимі. 28.04.2023 року заявник отримав відповідь про те, що рішення про закриття, припинення надання послуг, зміну місцезнаходження відділення, закриття депозитного залу та /або сейфу Банком не приймалось, оскільки через раптовий вплив форс-мажорних обставин, переміщення сейфів було недоступним. Банк у відповіді зазначив, що 24.02.2022 року базове відділення працювало, але не з самого ранку, та враховуючи безпекову ситуацію, з 25.02.2022 року роботу відділення було призупинено. Судом встановлено, що вказана відповідь щодо роботи Банку 24.02.2022 року протирічить їх відповіді наданої [PERSON] 20.07.2022 року, згідно якої доступу до скриньки не було з 24.02.2022 року по 01.03.2022 року Суд зазначає, що у відповідача не було законних підстав для відмови у допуску до сейфу позивача з 24.02.2022 року по 01.03.2022 рік, оскільки на законних підставах діяльність банків була обмежена лише з 04.03.2022 року, а до цього часу відповідач повинен був надати безперешкодний доступ позивачу. Таким чином, відповідач не виконав свої зобов?язання відповідно до положень п.2.4 Договору оренди індивідуального банківського сейфу. Суд звертає увагу сторін, що призупинення роботи банку з 24.02.2022 року є незаконним, оскільки здійснено в порушення чинного законодавства та Постанови НБУ № 18 від 24.02.2022 року. Під час розгляду справи, судом встановлено, що не допуск позивача з 24.02.2022 року до банківсього сейфу є неправомірним, оскільки письмового розпорядження та законних підстав у відповідача не було. Судом встановлено, що про зміну режиму роботи для клієнтів повідомлено не було. Як вбачається з позову, вже з 24.02.2022 року представнику позивача у доступі до орендованого індивідуального сейфу було відмовлено, оскільки відділення було зачинено, доступу до нього не було. Жодних СМС розсилок про можливість відвідування депозитарію позивачу, або представнику від відповідача не надходило. Надані Звіти по операціях ПЗ «Сейф» не спростовують безвідповідальні дії відповідача. Крім того, представник відповідача посилається на те, що 24.02.2022 року відділення працювало з 11 години 00 хвилин до 14 години 30 хвилин, однак, при цьому відповідач надав інформацію про відкриття відділення, з якої вбачається проведення певних дій відділення з 07 години 41 хвилини 24.02.2022 року, у зв?язку з чим можна зробити висновок, що Базове Відділення працювало 24.02.2022 року. Представник відповідача у відзиві зазначає про те, що для збереження життя працівників Банку, починаючи з 25.02.2022 року роботу відділенні було тимчасово призупинено. В подальшому представник відповідача зазначає, що з 01.03.2022 року була тимчасова окупація Херсонської міської територіальної громади, після чого відділення працювало в окупації 4 доби -15, 17, 23, 25.03.2022 року. Судом встановлено, що у березні місяці 2022 року позивачку не повідомляли про те, що ці дні були робочі у Відділенні Банку. Отже, судом встановлено, що Базове відділення працювало навіть в окупації у березні місяці 2022 року у Херсоні, за наявності загрози життю працівників Банку. З вищевикладеного, суду не зрозуміло, чому Банк не надав доступу до сейфової скриньки у безперебійному режимі, не виконавши вимоги Постанови №18. Таким чином, судом встановлено, що зі сторони Банку не було виконано вимогу Постанови Правління НБУ від 24.02.22 року № 18 та не надано доступ до сейфу Орендарю скриньки та його представнику [PERSON] в період часу з 24.02.2022 року до 01.03.2022 року, чим порушено умови Договору оренди індивідуального (банківського) сейфу № Д2-В65/18/1516, а саме не забезпечено Орендарю доступ до сейфової скриньки в безперебійному режимі Крім того, судом встановлено, що відповідач продовжував до 15.09.2023 року порушувати права позивача, оскільки після деокупації міста Херсона, з 11.11.2022 року не надавав доступу до сейфової скриньки, не надавав інформації щодо фізичної цілісності сейфу, що є його обов?язком за п. 7.3 Договору, не зважаючи на те, що Договір №Д2-В65/18/1516 припинив свою дію, місто Херсон деокуповано, працівники відповідача з?являлися у приміщенні базового відділення, однак Орендаря продовжували не допускати до приміщення відділення, депозитарію та сейфу № 431. Судом встановлено, що банк 15.09.2023 р. здійснив видачу сейфу № 431 в Базовому відділенні м. Херсон АТ «Райффайзен Банк», відповідно до умов договору оренди індивідуального (банківського) сейфу № Д2-В65/18/1516 від 21.05.2021 року, про що складено лист відвідування індивідуального (банківського сейфу) №431 та укладено 15.09.2023 р. угоду про розірвання договору оренди індивідуального (банківського) сейфу № Д2-В65/18/1516. Отже, судом встановлено, що відповідач надав доступ представнику позивачки до сейфу № 431 в Базовому відділенні м. Херсон АТ «Райффайзен Банк», відповідно до умов договору оренди індивідуального (банківського) сейфу № Д2-В65/18/1516 від 21.05.2021 р., коли після деокупації міста Херсону минуло 10 місяців. Посилаючись на невиконания своїх обов?язків за договором банк долучив довідку від 28.02.2022 року за вих. №2024/02.0-7.1 ТПП України про те, що остання підтверджує, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію рф проти України, що стало підставою для введення воєнного стану із 05 годині 30 хвилин 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними та невідворотними. При цьому, згідно зі статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної силу та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об?єктивно унеможливлюють виконання зобов?язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов?язків згідно і законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга статті 14-1 Закопу України «Про торгово-промислові палати в Україні»). Статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов?язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України Викладене свідчить, що єдиний належний документ, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов?язань, - це сертифікат, виданий на підставі статті 14-) Закону «Про торгово-промислові палати в Україні», а не довідка, долучена відповідачем, крім того, про неможливість виконання договору у зв?язку з наявністю форс-мажорних обставин, та підтвердженням цих обставин сертифікатом за конкретним договором - відповідач позивача не повідомляв. Крім того, у постанові Верховний Суд від 16 липня 2019 р. у справі №917/1053/18, зазначив, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об?єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку. Так, у своїй Постанові від 21.08.2022 року у справі № 910/15264/21 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду звернув увагу на те, що настання форс-мажору не є підставою для зміни умов договору та звільнення від виконання зобов?язання. Згідно до п.7.3 Договору Банк несе відповідальність за організацію охорони депозитного залу та фізичну цілісність Сейфу, за дотриманням Правил доступу до депозитного залу та Сейфу, визначених Договором, крім випадків настання форс-мажорних обставин. Банк не несе відповідальність за збереження вмісту Сейфу та за зіпсування або крадіжку вмісту Сейфа. При цьому, згідно до положень п.6.1 Договору Банк має право здійснити відкриття Сейфу без попереднього повідомлення Орендаря у разі настання будь-якого з наступних випадків: зокрема, п. 6.1.3 за рішенням Банку, при наявності форс-мажорних обставин, що загрожують або можуть загрожувати цілісності Сейфу або мажуть призвести до втрати доступу до нього. У зв?язку з не допуском позивача та представників позивачки до банківського сейфу з 24.02.2022 року та виникнення форс-мажорних обставин, а саме війська агресія ЗС РФ, суд вважає незаконними дії позивача щодо невиконання умов договору, а саме п. 6.1, та неприйняття рішення та не вчинення дій щодо відкриття Сейфу № 431 який розташований в депозитному залі відділення за адресою м. Херсон, пр-т Ушакова, 53 , у зв?язку з настанням форс-мажорної обставини, що загрожує або можуть загрожувати цілісності сейфу або можуть призвести до втрати доступу до нього. Таким чином, судом встановлено, що банк незаконно не допустив представника позивача до Сейфу з 24.02.2022 року, а також не вчинив дії, з метою уникнення загрози втрати цілісності сейфа, що передбачено крім умов договору, також і положеннями ч.2 ст.943 та ч. 1 ст. 945 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України, договір вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кілько документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За змістом статті 526 ЦК України, зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 971 ЦК України передбачено, що до договору про надання особі банківського сейфа без відповідальності банку за вміст сейфа застосовуються положення цього Кодексу про майновий найм (оренду). Вказане передбачено, також, п. 10.9 Договору оренди індивідуального (банківського) сейфу № Д2-B65/18/1516. Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов?язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Згідно до ч 1 ст.763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (частина перша статті 760 ЦК України). За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (частина перша статті 762 ЦК України). За положенням ч. 1 ст. 936 ЦК України, щодо вимог до договору зберігання, положення щодо якого підлягають застосуванню до договору оренди індивідуального сейфу, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов?язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов?язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому (частина друга статті 936 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 938 ЦК України, зберігач зобов?язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Згідно до ч. 1 ст.942 ЦК України, зберігач зобов?язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Згідно ч. 1 ст. 948 ЦК України поклажодавець зобов?язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання. Відповідно до ч. 1 ст. 949 ЦК України, зберігач зобов?язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. За втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах (частина перша статті 950 ЦК України) У відповідності до ч. 1 ст. 953 ЦК України, зберігач зобов?язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився. Договір є обов?язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України) Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Стаття 759 ЦК України, визначає поняття договору найму, а саме: за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов?язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості (пункт 1 частини першої статті 951 ЦК України) Відповідно до ч. 1 та 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов?язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з частиною першої статті15, частиною першою статті16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювіння. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов?язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Отже, об?єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Судом встановлено, у даному випадку відповідачем порушені норми Постанови Правління НБУ від 24.02.22 року № 18, умови Договору Д2--B65/18/1516 від 21.05.2021 року, ст.ст. 526, 610, 631, 629, 938, 942, 949, 953, ч.2 ст. 943, ч.1 ст. 945 ЦК України, а об?єктом захисту є порушене право позивача як Орендаря за договором індивідуального банківського сейфу на безперешкодний доступ до Сейфу протягом банківського дня, згідно графіку роботи депозитного залу Банку, у відповідності до п.2.4 Договору, що потягнуло за собою не можливість отримання змісту сейфу, та порушення права володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до статі 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Частинами першою, другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 \~ст. 263 ЦПК України,\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Outcome: approved