Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем він перебував у шлюбі, зареєстрованому 28 листопада 2020 року Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 118. Від сумісного життя вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Фактично їх шлюбні відносини припинилися з 05 червня 2021 року. Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21 березня 2023 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу їх дитина залишилася проживати разом з відповідачем за адресою [ADDRESS] . Хоч дитина і проживає окремо від нього, він прагне брати участь у вихованні дитини, матеріально її забезпечувати та виконувати інші батьківські права та обов`язки. Після розлучення відповідач чинить йому перешкоди у його зустрічах та спілкуванні з дочкою, чим порушує його право на належне виховання дитини. Просить зобов`язати відповідача не чинити йому перешкод для побачення з дитиною [PERSON] , [INFO] ; визначити йому спосіб та порядок участі у спілкуванні з дитиною та її вихованні наступним чином: особисті побачення з 10-00 год. до 18-00 год. кожної середи та неділі за місцем його проживання з правом прогулки та відпочинку з дитиною в межах міста Тернівка; 14 днів безперервного проживання дитини разом з ним за місцем його проживання в період літніх місяців під час його відпустки після досягнення дитиною 3 років з правом поїздки до моря на відпочинок та оздоровлення дитини та її розвитку; 7 днів безперервного проживання дитини разом з ним за місцем його проживання в період зимових місяців під час його відпустки після досягнення дитиною 3 років з правом поїздки до моря на відпочинок та оздоровлення дитини та її розвитку; особисте побачення протягом п`яти годин у святкові дні в час узгоджений з відповідачем з правом прогулки та відпочинку з дитиною в межах міста Тернівка: день народження дочки [INFO] , день народженя батька [INFO] , [INFO] , Різдво Христове 07 січня, Пасха (Великдень), Трійця; можливості відвідування спортивних секцій та гуртків, які відвідує дитина; кожного дня розмова з дитиною за допомогою будь-яких засобів телекомунікаційного зв`язку (телефон, соц. мережі, інтернет, тощо). Відповідач надала суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає з наступних підстав. Так, під час шлюбу з позивачем у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Фактично їх шлюбні відносини припинилися з 05 червня 2021 року, дитина залишилася мешкати з нею. Батько дитини, позивач по справі, після припинення між ними шлюбних стосунків з 2021 року не цікавився дитиною, не проявляв інтерес щодо спілкування з дитиною, не цікавився її здоров`ям, що і змусило її 15 липня 2021 року звернутися до суду із заявами про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач більше року не бачив дитину, не спілкувався з нею, а тому для налагодження спілкування дитини та батька потрібен час, батько не знає режиму дитини, час її відпочинку, годування та сну. Після налагодження спілкування з дитиною та досягнення дитиною віку, коли вона зможе висловити свою думку, то час спілкування її з батьком буде вирішуватися окремо за їх спільною домовленістю, а у разі її відсутності - за висновком органу опіки та піклування. Позивач надав суду відповідь на відзив на позовну заяву в якому просить його позовну заяву задовольнити, оскільки наведені відповідачем у відзиві заперечення необґрунтовані та неаргументовані. Він завжди намагався і намагається спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні, але відповідач чинить цьому перешкоди. Йому приходиться систематично вмовляти відповідача, аби вона надала можливість хочаб раз на тиждень побачитися з дитиною. Просить допитати свідка [PERSON] . Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує та просить її задовольнити. Від допиту свідка [PERSON] відмовляється. Відповідач надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає частково, а саме визнає графік спілкування позивача з дитиною, встановлений органом опіки та піклування 17 липня 2023 року. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, підтримує висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради від 17 липня 2023 року. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач від сумісного життя мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження, видане 18 травня 2021 року Тернівським міським відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Відповідно до рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21 березня 2023 року, яке набрало законної сили 21 квітня 2023 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки про доходи, наданої 28 квітня 2023 року ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «ШУ Тернівське», [PERSON] за період з жовтня 2022 року по березень 2023 року включно нараховано дохід в сумі 226059,25 грн. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 05 червня 2023 року за адресою [ADDRESS] , умови проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , відповідають санітарно-гігієнічним вимогам, дитина забезпечена усім необхідним. Під час бесіди мати дитини запевнила, що не чинить перешкод у спілкуванні дитини з її батьком. Відповідно до акту з місця проживання від 02 червня 2023 року, складеного начальником ЖРЕД-7 [PERSON] та сусідами, в квартирі [ADDRESS] з 2021 року мешкають [PERSON] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 17 липня 2023 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області вважає за можливе усунути перешкоди [PERSON] у його спілкуванні з малолітньою [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення йому графіку зустрічей наступним чином: двічі на тиждень (у середу та неділю) протягом 2 (двох ) годин в проміжку часу з 10-00 год. до 18-00 год. в присутності [PERSON] , [INFO] , за виключенням періоду хворобливого стану доньки чи іншої необхідності, викликаної інтересами самої дитини, до того часу, поки не виробиться у дитини стійкого психологічного зв`язку з батьком; місце зустрічей [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , повинно визначатися за попередньою домовленістю з [PERSON] в телефоному режимі (номери телефонів [NUMBER] , [NUMBER] ). У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ч.1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статтей 9,18, 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України 27 вересня 1991 року держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 153 Сімейного Кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 157 Сімейного Кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст. 159 Сімейного Кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Суд бере до уваги, що побачення [PERSON] з донькою два рази на тиждень (у середу та неділю) саме по собі можливе, але вісім годин поспіль перебувати дитині за місцем проживання її батька без присутності матері може психологічно травмувати дворічну дитину. Отже за доцільне, аби зустрічі батька з донькою, поки вона не досягне того віку, коли зможе виявляти своє бажання залишатися з ним на тривалий час, відбувалися в присутності матері і мали короткотривалий проміжок часу. З метою уникнення порушень режиму дня дівчинки (години сну, їжі, проведення гігієнічних процедур), вироблення у неї почуття прив`язаності до батька, доречно аби побачення дитини з батьком відбувалися систематично два дні на тиждень протягом нетривалого часу (двох годин). Щодо безперервного проживання малолітньої дівчини по досягнення нею трирічного віку до двох тижнів з батьком влітку та протягом тижня взимку, з наданням йому права їздити з донькою на відпочинок в інші місцевості України, то обговорення даного питання є завчасним. Адже передбачити стан фізичного та психологічного здоров`я дитини через рік неможливо. Таким чином, на даний час не підлягають задовольню позовні вимоги в цій частині, оскільки подані передчасно. При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості, коли дитина досягне того віку, коли самостійно зможе перебувати з батьком без присутності матері, звернутися до суду з даними вимогами. Спілкування з дитиною щодня засобами телекомунікаційного зв`язку (телефоном, через соціальні мережі) на даний час не є таким, що може бути реалізоване. Дитина в силу свого віку не має словникового запасу, не розуміє про що можна розмовляти з батьком, не навчена користуватися телефоном, комп`ютером, не може спілкуватися через соцмережі. Дане питання за доцільне порушувати за умови, коли дитина досягне того віку, коли самостійно матиме змогу користуватися засобами інформаційного зв`язку та при їх наявності. Крім того суд враховує, що відповідач не надала суду належних та переконливих доказів того, що спілкування батька з дитиною у способи, зазначені позивачем, буде загрожувати здоров`ю дитини, перешкоджати її нормальному розвитку та суперечити найкращим інтересам дитини. Суд вважає за необхідне не з`ясовувати думку дитини, оскільки за свої віком малолітня дитини[PERSON] , [INFO] , не може висловити свою думку. На підставі вище зазначеного, суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод для побачення з дитиною [PERSON] , [INFO] , та визначити [PERSON] способи та порядок участі у спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , та у її вихованні наступним чином: двічі на тиждень (у середу та неділю) протягом 2 (двох ) годин в проміжку часу з 10-00 год. до 18-00 год. в присутності [PERSON] , [INFO] , за виключенням періоду хворобливого стану доньки чи іншої необхідності, викликаної інтересами самої дитини, до того часу, поки не виробиться у дитини стійкого психологічного зв`язку з батьком; місце зустрічей [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , повинно визначатися за попередньою домовленістю з [PERSON] в телефоному режимі. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. У зв`язку з тим, що позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору, що є його правом, суд при ухваленні рішення зазначене питання не розглядає. На підставі викладеного,

Outcome: partial