Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-16 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання з [PERSON] на час відкриття спадщини - [INFO] . В обґрунтування заяви [PERSON] зазначає, що він по день смерті матері [PERSON] , проживав з нею за адресою: [ADDRESS] , але при цьому був зареєстрований за іншою адресою: [ADDRESS] . Заявник самотужки здійснював за нею догляд, вів спільне з матір`ю господарство, всі затрати на догляд матері: придбання продуктів харчування, одягу, ліків та інших необхідних речей взяв на себе. [PERSON] померла [INFO] від хвороби у віці 72-ох років. За час хвороби матері заявник також забезпечував її ліками та всім необхідним за свій рахунок. [PERSON] склала заповіт, посвідчений 27 січня 2000 року секретарем Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, згідно якого все своє майно заповіла заявнику. За життя мати заповіт не скасовувала і не змінювала, інших спадкоємців, крім заявника ні за законом, ні за заповітом остання не мала. Після смерті матері відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . З заявою про прийняття спадщини до нотаріуса в установлений законом строк заявник не звертався, оскільки вважав себе таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом 6 місяців з моменту відкриття спадщини не заявив про відмову від неї, а також вступив у фактичне володіння майном, після смерті матері продовжив проживати у її будинку, доглядав за ним. Для оформлення спадщини відповідно до вимог закону [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Голуб В.М. з заявою про надання консультації щодо можливості оформлення спадкової справи після смерті матері - [PERSON] та видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину. У відповідь на яку приватним нотаріусом було повідомлено заявника, що на сьогоднішній день відсутня можливість отримання ним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із недоведеністю факту постійного проживання спадкоємця з матір`ю на час відкриття спадщини. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 21 грудня 2021 року відкрито провадження по справі (а.с. 25). Згідно з розпорядженням Голови Верховного Суду від 18.03.2022 року № 11/0/9-2 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальна підсудність судових справ Балаклійського районного суду Харківської області була змінена та визначена за Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області (а.с. 40). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2023 року головуючою суддею по справі призначено Сороку О.В. (а.с. 42). Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2023 року прийнято цивільну справу до свого провадження (а.с. 43). Заявник в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням, у якій просить справу розглянути у його відсутність, заяву підтримав. Представник заінтересованої особи - Балаклійської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення заявлених вимог. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступних висновків. [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Виконкомом Завгороднівської Сільської Ради Депутатів Трудящих Петрівського району Харківської області (а.с. 8). 27 січня 2000 року [PERSON] , на випадок своєї смерті, залишила заповіт, посвідчений секретарем Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, яким все своє майно, де би воно не знаходилось і з чого б воно не складалось заповіла [PERSON] (а.с. 10). [PERSON] померла [INFO] , про що Петрівською сільською радою Балаклійського району Харківської області видано свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] (а.с. 9). Із акту від 03 вересня 2021 року складеного депутатом Балаклійської міської ради в присутності свідків та довідки Комунального некомерційного підприємства «Балаклійського центру первинної медико-санітарної допомоги» Балаклійської міської ради Харківської області від 27.08.2021 року встановлено, що на момент хвороби та смерті [PERSON] з нею за адресою: [ADDRESS] проживав її син [PERSON] (а.с. 11, 12). До складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] увійшов житловий будинок [ADDRESS] (кол. [ADDRESS] ), що належав померлій на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого Петровською сільською радою 23 травня 1995 року, та зареєстрованого в реєстрову книгу за № 692 (а.с. 14). Однак, у встановлений законом строк заявник до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся та не надав належних документів, що б підтверджували факт постійного проживання зі спадкодавицею, у зв`язку із чим йому приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області повідомлено про відсутність можливості на сьогоднішній день видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, яке належало його померлій матері (а.с. 20). Правовідносини щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, врегульовані наступними нормами закону. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України - окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Положеннями п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу (ст. 1223 ЦК України). Згідно з положеннями ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем, [PERSON] посилався на те, що на момент відкриття спадщини він проживав разом зі своєю матір`ю, спільно вів з нею господарство, мали взаємні права та обов`язки, саме він є тією особою, який прийняв спадщину, жодних вимог позовного характеру заявник не пред`явив, так як від встановленого юридичного факту, про який просить заявник, не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав. Зазначене повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 686/14490//16-ц, від 09 вересня 2020 року у справі № 523/17692/17. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суду не подано доказів, що [PERSON] протягом встановленого ст. 1270 ЦК України відмовився від прийняття спадщини. Навпаки, факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті [INFO] , в житловому будинку [ADDRESS] , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. У даному випадку, метою встановлення факту спільного постійного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Зазначене повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 686/14490//16-ц, від 09 вересня 2020 року у справі № 523/17692/17. Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви та необхідність її задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved