Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на підставі судового наказу Дніпровського районного суду м. Києва від 17.09.2019 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки від всіх видів заробітку щомісячно, встановивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, а також позивач звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, нарахованої на підставі наказу Дніпровського районного суду м. Києва від 17.09.2019 року за період з 01.09.2019 року по 01.01.2022 року на суму коштів, які були перераховані позивачем відповідачу за цей період. Позивач мотивує свої вимоги тим, що від зареєстрованого шлюбу сторони мають спільного неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Згідно виконавчого листа № 755/14870/19, виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 13.08.2021 року, з позивача на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку щомісячно та до повноліття дитини. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 01.04.2023 року заборгованість позивача по аліментам становила 207 821,75 грн. Разом з тим, позивач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, після смерті матері його стан здоров`я погіршився, і він терміново для подальшого лікування переїхав до Ізраїлю, де позивача у 2013 році було прооперовано. Відповідач до кінця 2014 року за дорученням отримувала пенсію позивача по інвалідності. Орієнтовно з 2017 року відповідач знову ж таки без дозволу та згоди позивача дозволила заселитися і жити іншому чоловіку, з яким досі спільно проживає. До приїзду позивача в Україну в 2021 році ніяких домовленостей по аліментам між сторонами не було та не повставало питання про їх сплату, доки відповідач не дізналася про вступ позивача у спадщину після смерті матері та реєстрацію ним права власності на квартиру. 29.03.2023 року позивач дізнався, що Дніпровським ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) було прийнято рішення про арешт нерухомого майна позивача, накладений на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позивач ніколи не ухилявся від своїх обов`язків по утриманню сина, перераховував йому кошти, не зважаючи на те, що він сам є обмежено працездатним з інвалідністю. Крім того, позивачем зауважено, що він погоджується із своїм зобов`язанням дбати про дитину та сплачувати аліменти, проте вважає, що при видачі судового наказу від 17.09.2019 року судом не взято до уваги обставини, які передбачають зменшення аліментів, а саме стан здоров`я позивача та його матеріальне становище, тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2023 року клопотання представника позивача [PERSON] про витребування додаткових доказів залишено без задоволення. Разом з тим, відповідачем [PERSON] самостійно надано суду виписку по картковому рахунку малолітнього [PERSON] , складену АТ КБ «ПриватБанк» за період з серпня 2021 року по вересень 2023 року. (а.с. 105-112) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року клопотання представника позивача [PERSON] про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, залишено без задоволення. Відповідач [PERSON] скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечила в повному обсязі, вказуючи на недоведеність позивачем зміни його сімейного стану та погіршення стану здоров`я позивача, яким порушено виконання обов`язку по сплаті аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , внаслідок чого наявна заборгованість у розмірі 229 093,75 грн., яку позивачем не погашено. (а.с. 93-102) Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль\-ної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі\-нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це поло\-ження відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конститу\-ції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між ма\-тір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку ди\-тини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відпо\-відно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що від зареєстрованого 08.11.2008 року шлюбу сторони мають спільного неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї 05 квітня 2023 року, актовий запис № 2184, свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 25.04.2009 року, актовий запис № 738. (а.с. 34, 35) За даними Виписки із Акта огляду МСЕК від 29.11.2010 року [PERSON] встановлено ІІ групу інвалідності з дитини став строком до 01.12.2012 року. (а.с. 36) За даними Виписки із Акта огляду МСЕК від 20.12.2012 року [PERSON] встановлено ІІ групу інвалідності з дитини став строком до 01.12.2014 року. (а.с. 37) 17.09.2019 року Дніпровським районним м. Києва судом у справі № 755/14870/19 видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 38) 02.09.2021 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 755/14870/23, виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 13.08.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 16.09.2019 року і до повноліття дитини. (а.с. 39-40) За даними виписки по рахунку, наданої [PERSON] , останнім здійснювалися грошові перекази за допомогою платіжної системи «MoneyGram» грошові перекази на рахунок [PERSON] у період з 2016 року по квітень 2021 року. (а.с. 46-47) 12.04.2022 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 755/14870/23, виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 13.08.2021 року, згідно якого заборгованість [PERSON] по аліментам за період з вересня 2020 року по березень 2023 року становить 207 821,75 грн. (а.с. 41) 07.08.2023 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 755/14870/23, виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 13.08.2021 року, згідно якого заборгованість [PERSON] по аліментам за період з вересня 2020 року по липень 2023 року становить 229 093,75 грн. (а.с. 103-104) Крім того, відповідачем [PERSON] долучено до матеріалів справи виписку по картковому рахунку малолітнього [PERSON] , складену АТ КБ «ПриватБанк» за період з серпня 2021 року по вересень 2023 року, а також медичні висновки щодо стану здоров`я малолітнього [PERSON] та понесення відповідачем витрат на лікування дитини. (а.с. 105-112; 113-137) Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини 9 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 Сімейного кодексу України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України). Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. (постанова Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 158/1638/18) Згідно з частиною першої статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до частини третьої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 Цивільного процесуального кодексу України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: dismissed