Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

До суду надійшов позов Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої державної допомоги у розмірі 12004,62 грн. та судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] з вересня місяця 2019 року перебував на обліку в Управління соціального захисту населення в Приморському районні Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, як отримувач державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. Ухвалою суду від 01.06.2023 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання на 03.07.2023 року. 30.06.2023 року представником позивача була подана заява, в якій просить, розглядати справу за його відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засідання призначене на 03.07.2023 року відповідач не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Судове засідання було відкладено на 23.10.2023 року. У судове засідання призначене на 23.10.2023 року відповідач повторно не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що механізм призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, визначеного частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але не набула права на пенсійну виплату у зв`язку з відсутністю страхового стажу, передбаченого нормами зазначеної статті, за наявності в неї не менш як 15 років страхового стажу, та її виплати визначений Порядком призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1098 (далі Порядок № 1098). Згідно із заявою від 11.09.2019 [PERSON] було призначено тимчасову допомогу на період з 02.08.2019 року по 01.02.2020 року, згідно із заявою від 10.03.2020 на період з 10.03.2020 року по 09.09.2020 року. На підставі п. 5 зазначеного Порядку № 1098 до вказаної заяви відповідач надав декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, в якій зазначив, що у власності родини є лише одна квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 57 кв. м. 10.10.2020 року заявник в черговий раз звернувся із заявою про призначення тимчасової допомоги на наступний термін. Згідно з абз. 7 п. 12 Порядку № 1098 тимчасова допомога не призначається у разі, коли у власності особи або членів її сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю, чи більш як один автомобіль, інший транспортний засіб (механізм). Відповідно до п. 8 Порядку № 1098 у разі зміни обставин, які можуть вплинути на розмір або порядок отримання тимчасової допомоги, особа зобов`язана не пізніше ніж через десять днів повідомити про це органу соціального захисту населення, який призначив таку тимчасову допомогу. 19.10.2020 року в результаті опрацювання наданої інформації та під час здійснення контролю за правильністю поданих відомостей, необхідних для призначення допомоги, було отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про наявність у заявника іншого житла, а саме: за договором довічного утримання частини будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 73,2 кв. м. (тобто 36,6 кв. м.). Крім того, дружина заявника, [PERSON] , 1962 року народження, РНОКПП [NUMBER] , є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 37,3 кв. м., що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав. Відповідно до п. 24 Порядку № 1098 якщо особою приховано відомості або навмисно подано недостовірні дані про її дохід та майновий стан, що вплинуло на призначення тимчасової допомоги і визначення її розміру та внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: - визначають обсяг надміру виплачених коштів і встановлюють строк їх повернення залежно від матеріального стану особи; - повідомляють особі про обсяг надміру виплачених коштів і строк їх повернення; - у разі врахування надміру виплачених коштів під час виплати тимчасової допомоги в наступні періоди на підставі своїх рішень проводять щомісячні відрахування у розмірі, який не перевищує 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; - у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлений строк вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Внаслідок приховування інформації про майновий стан, а також не надання даних про наявність інших житлових приміщень [PERSON] надміру нараховані кошти державної допомоги за період з 01.08.2019 року по 30.11.2020 року на загальну суму 12004,62 грн. Станом на час розгляду справи сума надмірно виплачених коштів не відшкодована. Позивачем було надіслано лист від 12.11.2020 року № 15-15-2/12243 про необхідність повернення надміру виплачених коштів рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, який не був отриманий відповідачем через закінчення встановленого строку зберігання. Але, жодних додаткових документів відповідачем не подано. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За таких обставин, оцінивши докази, подані сторонами, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позов Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про стягнення суми коштів грошової допомоги, виплачених надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями є обґрунтованими та таким яке підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки обставини встановлені ст. 1212 ЦК України, якою передбачено повернення безпідставно отриманої допомоги знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. У порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з\~\~ [PERSON] на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн., які сплачені позивачем при зверненні з даним позовом до суду. Згідно з вимогами ст.ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. У відповідності до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved