Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-10 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» (далі по тексту - відповідач 1, ПрАТ «СК «Саламандра»), Приватного акціонерного товариства «Руськополянський меблевий комбінат» (далі по тексту - відповідач 2, ПрАТ «Руськополянський меблевий комбінат»), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 3, [PERSON] ) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди, у якому просить стягнути з відповідача 1 суму страхового відшкодування у розмірі 66 234,63 грн., стягнути з відповідача 2 шкоду заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 51 355,50 грн., стягнути з відповідача 2 вартість автотоварознавчої експертизи у розмірі 4 349,20 грн., стягнути з відповідача 3 моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що, 14.12.2022 о 11 год. 40 хв. водій [PERSON] у м. Києві по вул. Велика Кільцева, 2 керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter» державний номерний знак [NUMBER] , що належить ПрАТ «Руськополянський меблевий комбінат», не був достатньо уважним, не належним чином стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, не обрав відповідну безпечну швидкість руху та безпечну дистанцію у зв`язку з чим здійснив зіткнення з автомобілем «Nissan Primera» д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] . У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. 22.02.2023 Голосіївським районним судом м. Києва було винесено постанову про адміністративне правопорушення, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» д.н.з. [NUMBER] було застраховано в ПрАТ «СК«Саламандра», відповідно до полісу серії АР № 5478424. З метою визначення вартості відновлювального ремонту та розміру матеріального збитку завданого автомобілю «Nissan Primera» д.н.з. [NUMBER] , було проведено експертне дослідження, за результатами якого 17.02.2023 складено висновок експерта № 17, вартість матеріального збитку складає 180 355,50 грн. 08.03.2023 відповідачем 1 було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 63 765,37 грн. Згідно полісу АР № 5478424 межа страхової суми становить 130 000,00 грн., розмір франшизи - 0,00 грн. Отже, ПрАТ «СК«Саламандра» зобов`язане доплатити позивачу суму відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу у розмірі 66 234, 63 грн. (130 000,00-63 765,37=66 234,63). Позивач також вказує, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] виконував свої трудові обов`зяки у ПрАТ «Руськополянський меблевий комбінат», а тому відшкодувати різницю між вартістю матеріального збитку завданого позивачу у розмірі 51 355,50 грн. має відповідач 2. Позивачем також були понесені витрати, пов`язані з проведенням автотоварознавчої експертизи в розмірі 4 349,20 грн., які також просить стягнути. Позивач вказує, що їй завдано моральну шкоду, яка полягає в тривалих моральних стражданнях через пошкоджений автомобіль, оскільки було порушено її звичний спосіб життя, оскільки автомобіль не відремонтовано і вона змушена користуватися громадським транспортом, що порушує нормальний спосіб її життя та сім`ї і суттєво вплинуло на соціальні зв`язки. Позивач проживає за межами міста Києва і витрачає значну частину часу, щоб дістатися до робочого місця і додому, що негативно вливає на родинні стосунки та колегами по роботі. Ухвалою суду від 22.05.2023 було відкрито провадження у вказаній справі в пордяку спрощеного позовного провадження. 05.06.2023 від представника відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечував щодо задоволення позовних вимог та просив залишити позовні вимоги без задоволення. Ухвалою суду від 13.06.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено відзив представника відповідача 1, відповідно до ст. 178 ЦПК України. 13.06.2023 від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог, просив відмовити через їх недоведеність та безпідставність. 13.06.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача 1. 19.06.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача 2. 19.06.2023 від представника відповідача 1 надійшли заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою суду від 28.06.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено відзив на позовну заяву представника відповідача 2, відповідно до ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 28.06.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено відповіді на відзиви, відповідно до ст. 179 ЦПК України. Ухвалою суду від 28.06.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено заперечення на відповідь на відзив, поданого представником відповідача 1, відповідно до ст. 180 ЦПК України. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного проваження. Ухвалою суду від 28.06.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання. Від представника позивача надійшло клопотання про виклик свідків. Ухвалою суду від 28.06.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання. У судовому засіданні позивач та представник позивача надали пояснення по справі, в яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Представник відповідача 2,3 надав пояснення, в яких заперечував проти позову та просив відмовити, оскільки вимоги безпідставні та не доведені. Представник відповідача 1 у судове засідання не з`явився, повідомлявся судом у встановленому законом порядку, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, в якому просив залишити позовні вимоги позивача без задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 14.12.2022 о 11 год. 40 хв. водій [PERSON] у м. Києві по вул. Велика Кільцева, 2 керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter» д.н.з. [NUMBER] , не був достатньо уважним, не належним чином стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, не обрав відповідну безпечну швидкість руху та безпечну дистанцію у зв`язку з чим здійснив зіткнення з автомобілем «Nissan Primera» д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] . У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. 22.02.2023 Голосіївським районним судом м. Києва було винесено постанову про адміністративне правопорушення, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» д.н.з. [NUMBER] було застраховано в ПрАТ «СК «Саламандра», відповідно до полісу серії АР № 5478424. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів регулюються спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту - Закон). Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. З матеріалів справи вбачається, що 14.12.2022 на адресу ПрАТ «СК «Саламандра» надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до ст. 34 Закону, протягом 10 робочих днів з дня мання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний вити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. 16.12.2022 представником ПрАТ «СК «Саламандра» в присутності позивача - [PERSON] здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу «Nissan Primera», д.н.з. [NUMBER] . Акт огляду підписаний [PERSON] без зауважень та заперечень. Обсяг зафіксованих пошкоджень в кількості 12 найменувань погоджені особисто позивачем. Відповідно до ст. 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням портного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом спортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 36 Закону, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатамн проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає наступний порядок визначення розміру страхового відшкодування: 1) на підставі звіту з оцінки/експертизи; 2) узгодження розміру страхового відшкодування (без проведення експертизи/оцінки). За результатами проведеного огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягали на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Позивач погодився з порядком визначення збитку, запропонованого страховиком та не наполягав на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. 21.12.2022 з урахуванням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів страховиком складено ремонтну калькуляцію № 0043249.12. Відповідно до змісту ремонтної калькуляції, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 76 518,45 грн. з ПДВ. Матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] , під час визначення страховиком розміру страхового відшкодування, заперечувала проти ремонтної калькуляції № 0043249.12 від 21.12.2022. Відповідно до ст. 36 Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Враховуючи вищевикладені умови Закону, страховиком запропоновано [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 63 765,37 грн. 05.01.2023 [PERSON] подала страховику заяву про страхове відшкодування, в якій підтвердила свою згоду на запропонований узгоджений розмір страхового відшкодування та підтвердила згоду на визначення страхового відшкодування на підставі калькуляції. 21.02.2023 був затверджений Страховий акт № 0043249.12.22/1. 21.02.2023 [PERSON] письмово повідомлено про прийняте рішення. 08.03.2023 ПрАТ «СК «Саламандра» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі, 63 765,37 грн., що підтверджується Платіжною інструкцією № ЗНО0092605. Відповідно до висновків, які містяться в Постанові Верховного Суду від 27.03.2019 по справі № 295/12342/16-ц, «Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, аче не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обгунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Позивач вказує, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] виконував свої трудові обов`зяки у ПрАТ «Руськополянський меблевий комбінат», а тому відшкодувати різницю між вартістю матеріального збитку завданого позивачу у розмірі 51 355,50 грн. має відповідач 2. Відповідач 2 у відзиві заперечує факт виконання [PERSON] трудових відносин у ПрАТ «Руськополянський меблевий комбінат», а також заперечує факт належності відповідачеві ПрАТ «Руськополянський меблевий комбінат» автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» державний номерний знак [NUMBER] . Матеріали справи не містять доказів, які підтверджували б наявність трудових відносин, що регулюються КЗпП України чи іншими нормативними актами між [PERSON] та ПрАТ «Руськополянський меблевий комбінат», а також не має підвердження належності відповідачу 2 автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» державний номерний знак [NUMBER] на праві власності чи іншому речовому праві. Так, суд приходить до висновку, що позовна вимога до відповідача 1 про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 66 234,63 грн., не підлягає задоволенню, оскільки ПрАТ «СК «Саламандра» виконало обов`язок щодо сплати страхового відшкодування. Щодо позовної вимоги до відповідача 2 про відшкодування шкоду заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 51 355,50 грн., та стягнення витрат на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 4 349,20 грн. не підлягає задоволенню, оскільки не доведено належними та допустимими доказами. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, позивач просить стягнути на її користь з відповідача 3 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Позивач вказує, що їй завдано моральну шкоду, яка полягає в тривалих моральних стражданнях через пошкоджений автомобіль, оскільки було порушено її звичний спосіб життя, оскільки автомобіль не відремонтовано і вона змушена користуватися громадським транспортом, що порушує нормальний спосіб її життя та сім`ї і суттєво вплинуло на соціальні зв`язки. Позивач проживає за межами міста Києва і витрачає значну частину часу, щоб дістатися до робочого місця і додому, що негативно вливає на родинні стосунки та колегами по роботі. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст.12 та 81 ЦПК України. Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині наявності підстав для стягнення з відповідача 3 на користь позивача моральної шкоди, спричинені неправомірними діями відповідача, завдані позивачу незручності, що спричинили моральні страждання позивачу, пов`язані з необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, виходячи з вимог розумності і справедливості, суд вважає справедливим задовольнити позовну вимогу у частині стягнення моральної шкоди - у розмірі 10 000,00 грн. Згідно положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи що позовні вимоги позивача задоволенні частково з відповідача 3 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 100,01 грн. Підсумовуючи все вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, переконливість, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до процесуального закону завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial