Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-09 00:00:00

\~ \~Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого у них [INFO] народився син - [PERSON] . Оскільки, сімейне життя у них не склалося, шлюбні відносини між ними в лютому 2021 року фактично були припинені. У травні 2021 року відповідачка переїхала проживати до своїх батьків в с. Завадів Яворівського району Львівської області. Незважаючи на окреме проживання відповідачки, він продовжував надавати їй кошти на утримання сина [PERSON] та передав їй у постійне користування придбаний ним автомобіль марки Hyundai Getz, реєстраційний номер [NUMBER] . Водночас не зважаючи на дані обставини, відповідачки є намір отримувати більше коштів. У липні 2021 року відповідач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] та на її утримання як матері дитини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 01 червня 2022 року стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) та на утримання [PERSON] під час вагітності у твердій грошовій сумі в розмірі 2481,00 грн. до досягнення дитиною трьохрічного віку. Під час розгляду справи № 944/3999/21. Така інформація була для нього несподіваною, оскільки, з лютого 2021 року вони припинили шлюбні відносини. 26 серпня 2022 року Голосіївським відділом державної виконавчої служби в м. Києві було відкрито виконане провадження ВП № 69661495 на виконання виконавчого листа № 944/3999/21 від 08 липня 2022 року, виданого Яворівським районним судом про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] . Станом на даний час заборгованість зі сплати аліментів по поданому виконавчому листу відсутня. У серпні 2022 року на його адресу надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження ВП 69409734 від 14 липня 2022 року на виконання судового наказу № 944/2147/22, виданого 08 липня 2022 року Яворівським районним судом Львівської області, про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу). Вважає, що при винесенні судового наказу судом не було взято до уваги приписи ст. ст. 182 та ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, які встановлюють, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, оскільки [PERSON] у заяві про видачу судового наказу приховала ту обставину, що рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 01 червня 2022 року у справі № 944/3999/21 було стягнуто з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Станом на день звернення з даним позовом до суду у нього значно погіршився стан здоров`я через наявність стійкого захворювання, що призвело до інвалідності та обумовило необхідність тривалого лікування, яке потребує значних коштів та часу, що позбавило його можливості займатись підприємницькою діяльністю та працювати в повній мірі на декількох роботах. Зважаючи на те, що у нього як платника аліментів, значно погіршився стан здоров`я та значно погіршилось матеріальне становище, просить взяти до уваги ті обставини, що рішенням суду від 01 червня 2022 року у справі № 944/3999/21 з нього стягнуто аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), а судовим наказом № 944/2147/22 від 09 червня 2022 року стягнуто аліменти на утримання [PERSON] також в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), що разом обумовило стягнення з нього аліментів у загальному розмірі 1/2 від його заробітку (доходу) та у даний час є для нього непосильним через хворобу, що потребує постійного лікування та перешкоджає повноцінно працювати і отримувати дохід достатній для сплати аліментів, його лікування та проживання. Єдиним джерелом його заробітку є заробітна плата на ТзОВ «Кононов девелопмент», яка до квітня 2022 року включно становила 6500,00 грн. на місяць, з травня 2022 року по листопад 2022 року 6800,00 грн., а починаючи з грудня 2022 року 7000,00 грн. на місяць. Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у 2023 році становить 2272,00 грн. Отже, 50% прожиткового мінімуму у 2023 році становить 1136,00 грн. За таких обставин, стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 від заробітку (доходу), а саме з його заробітної плати у розмірі 7000,00 грн. становитиме 1166,00 грн., що є вищим за 50% прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років та не призведе до порушення прав дитини і надасть йому можливість продовжити лікування. Також при розгляді справи просить суд взяти до уваги той факт, що він фактично передав у власність [PERSON] автомобіль Hyundai Getz, яким позивачка володіє та користується на свій власний розсуд з дати переїзду на проживання до своїх батьків, де і проживає у даний час. Враховуючи наведене просить зменшити розмів аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] , а саме визначити їх в розмірі 1/6 від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 29 травня 2023 року відповідач [PERSON] подала заперечення на позовну заяву, в обґрунтування яких зазначає, що позивач при поданні позову порушив вимоги ст. 176 ЦПК України, оскільки ним було подано ще один позов з тих самих підстав (справа № 944/1936/23, суддя Поворозник Д.Б.). Зазначає, що позивач хоче платити менше, вказавши, що він отримує малу зарплату і хворіє. Однак позивач приховав той факт, що має дорогий автомобіль марки «Хюндай Туксон», 2018 року випуску, який був куплений під час шлюбу, на який вона дала дозвіл зареєструвати на його батьків, щоб під час поділу майна не виникало питань, у відповідь він передав їй стару машину марки «Хюндай Гетц», однак цього не відбулося. Позивач вдається до хитрощів, вказуючи про відсутність доходу і хворобу. Псоріаз виник у позивача ще у 2000 році, на що він і зробив ІІІ групу інвалідності тільки під час війни для безперешкодного виїзду за кордон. При цьому, позивач володіє та користується елітним транспортним засобом, має у власності квартиру в центрі Києва. Також законодавством було доповнено перелік обставин, які враховуються під час визначення розміру аліментів, а саме крім стану здоров`я і матеріального стану дитини та платника аліментів, перебування інших осіб на утриманні платника, суд повинен брати до уваги наявність рухомого та нерухомого майна, грошові кошти. При призначенні аліментів суд не обмежується лише офіційними доходами платника. Якщо судом буде встановлено витрати, які перевищують його офіційний дохід, суд може відмовити у задоволенні позову через відсутність підстав для зменшення розміру виплат. Крім довідки про ІІІ групу інвалідності, немає доказів про стан здоров`я відповідача, не має історії хвороби, його лікування та витрат на лікування. Крім того, вона є мамою двох дітей віком до 6-ти років, яка їх самостійно забезпечує фінансово. Додатково витрачає значну кількість коштів на їх лікування, оскільки діти постійно хворіють. Також станом на листопада 2022 року у позивача була заборгованість по сплаті аліментів на користь відповідача на утримання [PERSON] , [INFO] , за шість місяців. Враховуючи наведене просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В судове засіданні позивач [PERSON] не прибув, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги заперечує, просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою учасників. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст.ст.12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1\~ст.76 ЦПК України). Відповідно до ч.1\~ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] станом на момент подання позовної заяви перебували в зареєстрованому шлюбі, що сторонам не оспорюється. Від подружнього життя у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 липня 2021 року, виданого Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 січня 2022 року, виданого Яворівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів). Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 01 червня 2022 року у справі № 944/3999/21 було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви 27 липня 2021 року, а також стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання під час вагітності, у твердій грошовій сумі в розмірі 2481,00 грн, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною трьохрічного віку. Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили. 29 червня 2023 року Яворівськимо районним судом Львівської області у справі №944/2147/22, винесено судовий наказ, на підставі якого вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 червня 2022 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, складеного старшим державним виконавцем Дудар Н.С., станом на 01.12.2022 у позивача [PERSON] була заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в загальному розмірі 10150,00 грн. Відповідно до інформації, наданої Голосіївським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), станом на 01 лютого 2023 року у [PERSON] відсутня заборгованість по сплаті аліментів на утримання синів [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до інформації, наданої Голосіївським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), станом на 01 лютого 2023 року у [PERSON] відсутня заборгованість по сплаті аліментів на утримання дружини [PERSON] . З довідки №30/01-23 від 30.01.2023, виданої ТОВ «Конов Девелопмент», позивач [PERSON] працює в ТОВ «Конов Девелопмент» з 30.09.2021 за основним місцем роботи на посаді директора. Посадовий оклад з 01 січня 2022 року до 30 квітня 2022 року складав 6500,00 грн, з 01 травня 2022 року до 31 липня 2022 року 6700,00 грн, з 01 серпня 2022 року до 30 листопада 2022 року 6800,00 грн, з 01 грудня 2022 року 7000,00 грн. З пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 19.10.2022 виданого Пенсійним фондом України вбачається, що позивач [PERSON] [INFO] є інвалідом ІІІ групи загального захворювання. Термін дії даного посвідчення по 30.09.2024. [PERSON] зі згоди [PERSON] набув права власності на автомобіль на підставі договору міни автомобіля марки «Hyundai Tucson», 2018 року випуску, що підтверджується довіреністю, посвідченою 09 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бовбалан Н.В., відповідно до якої [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси в органах з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ, нотаріату та всіх інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форми власності з питань розпорядження з правом укладення та підписання договору міни належного їй на праві спільної сумісної власності транспортного засобу «Hyundai Tucson» 2018 року випуску, кузов [NUMBER] , на транспортний засіб марки «Hyundai Getz», 2008 року випуску, та заяви про згоду на укладення та підписання договору міни. Відповідно до письмової розписки, наданої [PERSON] , останній зобов`язався після оформлення договору міни належного їм з [PERSON] автомобіля марки «Hyundai Tucson», 2018 року випуску, на належний його батькам автомобіль марки «Hyundai Getz», 2008 року випуску, переоформити автомобіль марки «Hyundai Getz» на відповідачку [PERSON] , однак, автомобіль марки «Hyundai Getz», 2008 року випуску є зареєстрований за [PERSON] , та перебуває в користуванні [PERSON] , що сторонами не оспорюється. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. За змістом ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України визначено,\~що розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» встановлено що з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991р. Суд приймає до уваги те, що відповідач [PERSON] виховує двох малолітніх дітей, найменший [PERSON] , на момент подання позову виповнився 1 рік, а тому відповідачка [PERSON] об`єктивно позбавлена можливості працювати та забезпечувати дітей всім необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Стаття 192 Сімейного кодексу України передбачає можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, так і погіршення здоров`я як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Як встановлено судом, позивач просить зменшити розмірі аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що з моменту присудження аліментів йому присвоєно ІІІ групу інвалідності, що в результаті обумовило значне погіршення його матеріального становища, оскільки лікування позбавило його можливості займатись підприємницькою діяльністю та працювати в повній мірі. На думку суду, в даному випадку для вирішення питання про зменшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] , обов`язково слід встановити реальний майновий стан позивача до встановлення позивачу ІІІ груп інвалідності та після встановлення такої., крім цього це не позбавляє позивача працювати. Як вбачається з довідки №30/01-23 від 30.01.2023, позивач [PERSON] до набуття статусу інваліда ІІІ групи, а саме до 19.10.2023 отримував заробітну плату у ТОВ «Конов Девелопмент» у розмірі 6800,00 грн, проте з 1 грудня 2022 року, (після встановлення йому ІІІ групи інвалідності) позивач [PERSON] отримував заробітну плату в розмірі 7000,00 грн. Таким чином судом встановлено, що набуття статусу інваліда ІІІ групи на підставі загального захворювання ніяким чином негативно не вплинуло на загальний дохід позивача, оскільки він щей отримав соціальні виплати, інших дітей на утриманні немає. Суд зазначає, що відповідно до норм ст. ст. 12, 13, 81 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення зазначених вимог процесуального закону, [PERSON] належними та допустимими доказами не довів та не підтвердив погіршення його майнового стану саме у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, зокрема, не надав доказів на підтвердження понесення ним витрат лікування, ліки, реабілітацію тощо. Також позивач взагалі не надав будь-яких відомостей щодо його матеріального стану (доходів) за попередні роки, на підставі чого суд міг би встановити його реальний майновий стан та динаміку змін, зокрема, його погіршення (суттєвого зменшення доходів та/чи суттєве збільшення витрат), в такій мірі, що це об`єктивно перешкоджає йому сплачувати аліменти на утримання дітей у встановленому судом розмірі. Крім того, позивач не надав суду інших відомостей про свій матеріальний стан, крім довідки про заробітну плату, зокрема, інформації щодо нерухомого чи рухомого майна. Оскільки позивачем належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану, у тому числі у зв`язку з набуттям статусу інваліда, а визначений розмір аліментів, який стягується з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , відповідає інтересам дітей, його зменшення у зв`язку з тим, що позивач отримав статус інваліда, без підтвердження погіршення його матеріального становища, на переконання суду, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей та суперечитиме їх інтересам. Також суд зазначає, що нормами Сімейного кодексу\~України та Цивільного процесуального кодексу України не встановлено обмеження щодо максимального розміру утримання, в тому числі у формі аліментів, які батьки (один з батьків) повинен надавати кожній чи кільком своїм дітям, а встановлено лише мінімальні розміри аліментів. Враховуючи наведене та дослідженні в судовому засіданні всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] слід залишити без задоволення. Згідно ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, а тому вимога позивача про стягнення із відповідачів судового збору задоволенню не підлягає. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed