Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до Соснівського районного суду м.Черкаси з позовною заявою до відповідача, в якій просить звільнити його від сплати аліментів, які стягнуто з нього на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на підставі судового наказу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.12.2018 у цивільній справі №711/10177/18. У обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що з нього на користь відповідача на підставі судового наказу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.12.2018 стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] . З лютого 2022 року син проживає з позивачем та перебуває на його утриманні, а позивач продовжує сплачувати аліменти згідно судового наказу. На пропозицію позивача добровільно відмовитися від отримання аліментів відповідач не відреагувала, тому позивач вимушений звернутися до суду. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 14.06.2023. 14.06.2023 підготовче судове засідання відкладено на 06.07.2023 за клопотанням представника відповідача. 06.07.2023 підготовче судове засідання відкладено на 10.08.2023 за клопотанням відповідача. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.10.2023. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, зазначила, що на момент подачі позову син дійсно проживав разом з батьком. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , місце народження м. Черкаси, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції 24.06.2009, актовий запис №728. На підставі судового наказу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.12.2018 № 711/10177/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 27.11.2018 і до повноліття сина. З акту опитування сусідів № 15 від 05.01.2023 вбачається, що [PERSON] проживає з батьком [PERSON] по [ADDRESS] , з кінця лютого 2022 року по дату складення акту. Акт підписаний сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та затверджений головним спеціалістом, посадовою особою структурного підрозділу з питань соціального захисту К. Бінусовою. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов виховання неповнолітнього [PERSON] від 17.06.2023 за адресою [ADDRESS] , неповнолітній [PERSON] проживає за вказаною адресою з лютого 2022 року разом з батьком [PERSON] . У квартирі створено належні умови для проживання, харчування, виховання, навчання та відпочинку неповнолітнього. Акт підписано соціальним педагогом ЗОШ № 2 [PERSON] , класним керівником [PERSON] , асистентом вчителя [PERSON] та затверджений директором ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2 [PERSON] . Відповідно до довідки від 15.06.2023 № 316 [PERSON] самостійно займається вихованням сина [PERSON] , мати участі у вихованні сина не приймає, не відвідує школу та батьківські збори. Відповідно до довідки від 16.08.2023 № 374 [PERSON] самостійно займалася вихованням сина [PERSON] з 01.09.2016 по травень 2022 року, з червня 2022 року по час видачі довідки вихованням сина займається батько [PERSON] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади № 2023/004497871, довідки від 15.09.2012, довідки про склад сім`ї від 19.10.2013 № 11453 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Однак, фактичне проживання [PERSON] разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , підтверджується доказами, що надані позивачем і визнано відповідачем у судовому засіданні. Суд не бере до уваги медичну документацію, додану до справи відповідачем, оскільки вона не стосується предмета позову. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 181 СК України вбачається, що право на пред`явлення позову про стягнення аліментів на утримання дитини належить тому з батьків, з ким проживає дитина. При цьому, відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. За ч. 3 ст. 181, ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Таке тлумачення цієї норми міститься також у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно зі ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статтях 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або дитина проживає з батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь відповідача на утримання спільної дитини сторін, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів. Враховуючи, що син сторін проживає з позивачем з лютого 2022 року, знаходиться на його повному утриманні, що підтверджується матеріалами справи та визнано відповідачем у судовому засіданні, і цю встановлену обставину суд визнає тією істотною обставиною, яка за правилами ч. 2 ст. 197 СК України може бути підставою для звільнення платника аліментів від сплати аліментів. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, та те, що позовні вимоги визнані відповідачем, суд вважає позовні вимоги про звільнення від сплати аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивачем згідно квитанції № 0.0.2849682558.1 від 09.02.2023 сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн. Таким чином, оскільки позовні вимоги про звільнення від сплати аліментів визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору у сумі 536,80 грн., та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 536,80 грн., понесений нею при зверненні до суду.

Outcome: approved