Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-22 00:00:00

У грудні 2022 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просив стягнути надмірно виплачені кошти тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату в сумі 13 622 грн., а також стягнути судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] перебуває на обліку в органі соціального захисту починаючи з 2019 року як непрацююча особа, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. Так, 26 грудня 2019 року [PERSON] вперше звернувся до управління з заявою про призначення державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. На підставі поданих заявником документів була призначена державна соціальна допомога на період починаючи з 21.11.2019 року по 20.11.2020 року. Тимчасова допомога перераховується особі кожні шість місяців з урахуванням змін її майнового стану та середньомісячного сукупного доходу і виплачується до досягнення такою особою віку, з якого вона набуває право на пенсійну виплату. Відповідальність за достовірність наданої інформації покладається на особу, яка звернулася за призначенням тимчасової допомоги. З метою повторної реалізації права на отримання вказаної вище допомоги [PERSON] 15.06.2020 року звернувся з заявою про подовження вищезазначеної виплати. З метою посилення соціального захисту населення на період вжиття заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» від 8 квітня 2020 р. № 264 встановлено, що на період карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211, строк виплати тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до органів соціального захисту населення. Призначення тимчасової допомоги відповідачу після закінчення строку її виплати було здійснено у раніше призначеному розмірі 1 712 грн. з 21.11.2020 року. 11 грудня 2020 року [PERSON] надав до Управління чергову заяву про призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. Під час прийому документів було з`ясовано, що відповідач з 16 червня 2020 року перебуває в трудових відносинах з ТОВ «АЛОНЗА», про що зроблено запис в трудовій книжці. Отже, Управлінням було визначено обсяг надміру виплачених коштів за період з 01.06.2020 року по 31.01.2021 року в розмірі 13 622 грн. Відповідачу було надіслано повідомлення від 30.07.2020 року про припинення надання та повернення надміру виплачених коштів тимчасової допомоги в розмірі 13 622 грн. З метою реалізації права відповідача щодо повернення бюджетних коштів у добровільному та досудовому порядку, на його адресу 25.01.2022 року та 10.11.2022 року повторно були надіслані повідомлення про припинення надання та повернення надміру виплачених коштів тимчасової допомоги №№ 75, 230 з визначенням порядку їх сплати та банківських реквізитів Управління для самостійного їх повернення. Проте, вжитті управлінням заходи залишились безрезультатними, а сума заборгованості несплаченою. Тому, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 22.03.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 22.03.2023 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Відповідач у встановлений судом строк не надав відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. У судовому засіданні встановлено, що 26 грудня 2019 року, [PERSON] , звернувся до Органу праці та соціального захисту населення Чечелівського району з заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, в якій просив призначити йому тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату (а.с. 16-18). У пункті 6 вищевказаного Порядку закріплено, що тимчасова допомога призначається з дня, що настає за датою досягнення пенсійного віку, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо звернення за тимчасовою допомогою відбулося не пізніше ніж через три місяці після досягнення такого віку. Якщо звернення за тимчасовою допомогою відбулося пізніше ніж через три місяці після досягнення віку, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тимчасова допомога призначається з дня звернення за нею. Днем звернення за призначенням тимчасової допомоги вважається день реєстрації органом соціального захисту населення заяви з усіма необхідними документами. Відповідно до Порядку призначення № 1098 відповідачу була нарахована тимчасова державна допомога на період з 21.11.2019 року по 20.11.2020 року. З викладеного вбачається, що з 26 грудня 2019 року [PERSON] перебував на обліку в органах соціального захисту населення як отримувач тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату у зв`язку з відсутністю страхового стажу. Відповідно до п. 2 Порядку, тимчасова допомога перераховується особі кожні шість місяців з урахуванням змін її майнового стану та середньомісячного сукупного доходу і виплачується до досягнення такою особою віку, з якого вона набуває право на пенсійну виплату. 15 червня 2020 року [PERSON] повторно звернувся з заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, в якій просив призначити йому тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату (а.с. 23-25). У вказаній заяві [PERSON] під підпис був повідомлений, що в разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання ним соціальної допомоги, компенсації та пільг, він зобов`язаний повідомити органи праці та соціального захисту населення. З метою посилення соціального захисту населення на період вжиття заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» від 8 квітня 2020 р. № 264 встановлено, що на період карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211, строк виплати тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до органів соціального захисту населення. Призначення тимчасової допомоги відповідачу після закінчення строку її виплати було здійснено у раніше призначеному розмірі 1 712 грн. з 21.11.2020 року. 11 грудня 2020 року [PERSON] надав до Управління чергову заяву про призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. Під час прийому документів було з`ясовано, що відповідач перебуває в трудових відносинах з ТОВ «АЛОНЗА». В матеріалах справи наявна копія трудової книжки серії [NUMBER] від 29.04.1979 року, з якої вбачається, що [PERSON] наказом № 8-к від 15.06.2020 року, 16.06.2020 року прийнятий на посаду прибиральника території в ТОВ «АЛОНЗА»(а.с. 28-29). Пунктом 16 Порядку виплата призначеної тимчасової допомоги припиняється у разі працевлаштування або зайняття підприємницькою діяльністю з місяця, в якому особа працевлаштувалася або зайнялася підприємницькою діяльністю. Відповідно до п. 24 Порядку, якщо особою приховано відомості або навмисно подано недостовірні дані про її дохід та майновий стан, що вплинуло на призначення тимчасової допомоги і визначення її розміру та внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення; визначають обсяг надміру виплачених коштів і встановлюють строк їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів під час виплати тимчасової допомоги в наступні періоди на підставі своїх рішень проводять щомісячні відрахування у розмірі, який не перевищує 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлений строк вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Правобережним управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради здійснено розрахунок надміру отриманих [PERSON] коштів на загальну суму 13 622 грн., з яких: тимчасова державна соціальна допомога за період з 1 червня 2020 року по 30 червня 2020 року у розмірі 1 638 грн. та з 1 липня 2020 року по 31 січня 2021 року у розмірі 1 712 грн. (а.с. 30). Правобережним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради на ім`я [PERSON] 30 липня 2020 року, 25 січня 2022 року № 75 та 10 листопада 2022 року № 230 було надіслано на адресу відповідача повідомлення (а.с. 31-33), в яких зазначалось, що [PERSON] зобов`язаний повернути позивачу надміру виплачені кошти у розмірі 13 662 грн. Незважаючи на вжиті заходи, заборгованість відповідачем погашена не була. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Положеннями статей 1212, 1215 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, за якої воно було набуте, згодом відпала. Не підлягають поверненню безпідставно набуті, зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Така недобросовісність може проявлятися у несумлінному ставленні до виконання власних обов`язків, зловживанні правом у власних інтересах або в інтересах третіх осіб тощо. Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій, соціальної допомоги тощо можливе шляхом стягнення таких сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини особи, зокрема, у випадку надання нею недостовірних (явно неправильних) даних, тобто у випадку недобросовісної поведінки набувача. Позивачем надано належні та допустимі докази того, що відповідач, не повідомив про зміни обставин, які можуть вплинути на розмір або порядок отримання тимчасової допомоги. Особа зобов`язана не пізніше ніж через десять днів повідомити про це органу соціального захисту населення, який призначив таку тимчасову допомогу. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що [PERSON] всупереч ст. 81 ЦПК України не надав суду доказів, які б спростовували викладені у позовній заяві обставини, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно отримав державну допомогу за період з 1.06.2020 року до 31.01.2021 року в розмірі 13 622 грн., а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за подачу позову у розмірі 2 481 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved