Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки, стягнути з відповідача сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. В обґрунтування вимог зазначив, що 15 травня 2009 року первісним кредитором [PERSON] були позичені [PERSON] цінності у вигляді в натурі та на суму 22 100 доларів США. На підтвердження цього, сторонами був укладений договір позики, посвідчений 15 травня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В. А. та зареєстрований ним в реєстрі за № 1909. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, сторони дійшли згоди про повернення позичальником первісному кредитору [PERSON] позичених у нього коштів частинами (з розстроченням). Зважаючи на цю домовленість, [PERSON] зобов`язалася повернути [PERSON] позичені кошти не пізніше 15 травня 2012 року у порядку та в строки, визначені п. 1 до Договору позики. В забезпечення виконання [PERSON] її зобов`язань за Договором позики, між [PERSON] та [PERSON] було укладено Іпотечний договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений 15 травня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В. А. за реєстровим № 1911. За умовами іпотечного договору про задоволення вимог іпотекодержателя, в разі невиконання [PERSON] зобов`язань з повернення [PERSON] боргу за Договором позики від 15 травня 2009 року, іпотекодержатель має право звернути стягнення на заставлене в іпотеку майно - квартиру [ADDRESS] , в рахунок своїх вимог до боржника. [PERSON] належним чином не виконала своїх зобов`язань з повернення позичених коштів і замість належних до сплати за договором позики від 15 травня 2009 року 22 100 доларів США, повернула лише 1 750 доларів США, у зв`язку з чим первісний позикодавець [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх порушених прав кредитора. 06 листопада 2013 року за результатами розгляду цивільної справи №2018/15050/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики частково недійсним Київський районний суд м.Харкова ухвалив рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задовольнив частково та вирішив: стягнути \~ \~ \~ \~з [PERSON] \~ \~ \~ \~на користь \~ \~ \~ \~ [PERSON] заборгованість за Договором позики від 15 травня 2009 року в розмірі 342 873 грн. 60 коп.; стягнути \~ \~ \~ \~з [PERSON] \~ \~ \~ \~на користь \~ \~ \~ \~ [PERSON] сплачений судовий збір в розмірі 3 219 грн.;в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання Договору позики частково недійсним відмовити. 12 березня 2014 року апеляційний суд Харківської області постановив ухвалу, якою скаргу [PERSON] по цій справі відхилив, а оскаржуване рішення районного суду від 06 листопада 2013 року залишив без змін. Оскільки боржник [PERSON] так і не приступила до виконання своїх зобов`язань за Договором позики від 15 травня 2009 року, [PERSON] знову звернувся до суду за захистом своїх прав. 29 травня 2014 року Київським районним судом м. Харкова було винесено заочне рішення у цивільній справі № 640/20470/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення процентів за Договором позики, трьох процентів річних та неустойки, яким позовні вимоги [PERSON] було задоволено та вирішено: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] проценти за користування неповернутою частиною позичених коштів і три процента річних за період з 21 вересня 2012 року по 12 листопада 2013 року в сумі еквівалентній 2 407 доларам США, що складає 28 185 грн. 41 коп., а також неустойку за прострочення виконання зобов`язань за договором позики в період з 12 листопада 2012 року по 12 листопада 2013 року в сумі 127 750 грн. 00 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 469 грн. 90 коп. Вказане рішення районного суду набрало законної сили без його апеляційного оскарження. Оскільки [PERSON] належним чином не виконала свої зобов`язання з повернення первісному кредитору (первісному позикодавцю, первісному іпотекодержателю) [PERSON] позичених у нього коштів, останній вирішив відступити своє право вимоги (цесії) як позикодавця за укладеним ним 15 травня 2009 року за реєстровим № 1909 із [PERSON] договором позики, а також своїх прав як іпотекодержателя за укладеним ним 15 травня 2009 року за реєстровим № 1911 із [PERSON] Іпотечним договором про задоволення вимог іпотекодержателя, новому кредитору (новому позикодавцю, новому іпотекодержателю) [PERSON] , про що між ними був укладений Договір про відступлення права вимоги (цесії), посвідчений 17 червня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В. М. за реєстровим № 873. У свою чергу, на виконання досягнутої сторонами у п. 7 вказаного договору про відступлення права вимоги (цесії) домовленості, 24 червня 2016 року первісний кредитор [PERSON] засобами поштового зв`язку на адресу боржника [PERSON] направив повідомлення про відступлення права вимоги за договором позики та про відступлення вимоги за іпотечним договором. Взяті на себе зобов`язання та рішення суду відповідач не виконав, у зв`язку з чим він звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Божко В.В. від 12.07.2021 року відкрито загальне позовне провадження, по справі призначено проведення підготовчого судового засідання. 20 вересня 2021 року на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, з підстав звільнення судді [PERSON] у відставку, зазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Губської Я.В. Ухвалою суду від 19.04.2023 року закрито підготовче провадження у справі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, представник позивача надав заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві та не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судової влади», причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без його участі не надав. Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд вважає що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Статтями 1, 2\~ЦПК\~України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази\~\~подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів\~\~змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У відповідності до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються\~письмовими, речовими\~і електронними доказами;\~висновками експертів;\~показаннями свідків. Статтями\~77,\~78 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 15 травня 2009 року первісним кредитором [PERSON] були позичені [PERSON] цінності у вигляді в натурі та на суму 22\~100\~доларів США, згідно договору позики, посвідченого 15 травня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В. А. за р.№ 1909.(а.с.9) Сторони дійшли згоди про повернення позичальником первісному кредитору [PERSON] позичених у нього коштів частинами (з розстроченням). Зважаючи на цю домовленість, [PERSON] зобов`язалася повернути [PERSON] позичені кошти не пізніше 15 травня 2012 року у порядку та в строки, визначені п. 1 до Договору позики, а саме: не пізніше 15 червня 2009 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 липня 2009 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 серпня 2009 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 вересня 2009 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 жовтня 2009 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 листопада 2009 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 грудня 2009 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 січня 2010 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 лютого 2010 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 березня 2010 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 квітня 2010 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 травня 2010 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 червня 2010 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 липня 2010 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 серпня 2010 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 вересня 2010 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 жовтня 2010 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 листопада 2010 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 грудня 2010 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 січня 2011 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США. не пізніше 15 лютого 2011 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США: не пізніше 15 березня 2011 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 квітня 2011 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 травня 2011 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 червня 2011 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 липня 2011 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 серпня 2011 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 вересня 2011 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 жовтня 2011 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 листопада 2011 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 грудня 2011 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 січня 2012 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 лютого 2012 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 березня 2012 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 квітня 2012 року - 350 (триста п`ятдесят) доларів США; не пізніше 15 травня 2012 року - 9 850 (дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят) доларів США. В забезпечення виконання [PERSON] її зобов`язань за договором позики, між [PERSON] та [PERSON] було укладено іпотечний договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений 15 травня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В. А. за реєстровим № 1911.(а.с.10-11) За умовами іпотечного договору про задоволення вимог іпотекодержателя, в разі невиконання [PERSON] зобов`язань з повернення [PERSON] боргу за Договором позики від 15 травня 2009 року, іпотекодержатель має право звернути стягнення на заставлене в іпотеку майно - квартиру [ADDRESS] , в рахунок своїх вимог до боржника. [PERSON] належним чином не виконала своїх зобов`язань з повернення позичених коштів і замість належних до сплати за договором позики від 15 травня 2009 року 22 100 доларів США, повернула лише 1 750 доларів США, у зв`язку з чим первісний позикодавець [PERSON] був змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав кредитора. 06 листопада 2013 року за результатами розгляду цивільної справи №2018/15050/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики частково недійсним Київський районний суд м.Харкова ухвалив рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задовольнив частково та вирішив: стягнути \~ \~ \~ \~з [PERSON] \~ \~ \~ \~на користь \~ \~ \~ \~ [PERSON] заборгованість за Договором позики від 15 травня 2009 року в розмірі 342\~873 грн. 60 коп.; стягнути \~ \~ \~ \~з [PERSON] \~ \~ \~ \~на користь \~ \~ \~ \~ [PERSON] сплачений судовий збір в розмірі 3 219 грн.;в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання Договору позики частково недійсним відмовити.(а.с.12-17) 12 березня 2014 року апеляційний суд Харківської області постановив ухвалу, якою скаргу [PERSON] по цій справі відхилив, а оскаржуване рішення районного суду від 06 листопада 2013 року залишив без змін.(а.с.18-19) Оскільки боржник [PERSON] не приступила до виконання своїх зобов`язань за договором позики від 15 травня 2009 року, [PERSON] знову звернувся до суду за захистом своїх прав. 29 травня 2014 року Київським районним судом м. Харкова було винесено заочне рішення у цивільній справі № 640/20470/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення процентів за Договором позики, трьох процентів річних та неустойки, яким позовні вимоги [PERSON] було задоволено та вирішено: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] проценти за користування неповернутою частиною позичених коштів і три процента річних за період з 21 вересня 2012 року по 12 листопада 2013 року в сумі еквівалентній 2 407 доларам США, що складає 28 185 грн. 41 коп., а також неустойку за прострочення виконання зобов`язань за договором позики в період з 12 листопада 2012 року по 12 листопада 2013 року в сумі 127 750 грн. 00 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 469 грн. 90 коп. Вказане рішення районного суду набрало законної сили без його апеляційного оскарження.(а.с.20) 17\~червня\~2016 року [PERSON] відступив своє право вимоги (цесії) як позикодавця за укладеним ним 15\~травня\~2009 року за реєстровим № 1909 із [PERSON] договором позики, а також своїх прав як іпотекодержателя за укладеним ним 15\~травня\~2009 року за реєстровим № 1911 із [PERSON] Іпотечним договором про задоволення вимог іпотекодержателя, новому кредитору (новому позикодавцю, новому іпотекодержателю) [PERSON] , про що між ними був укладений договір про відступлення права вимоги (цесії), посвідчений 17\~червня\~2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В. М. за реєстровим № 873.(а.с.21) У свою чергу, на виконання досягнутої сторонами у п. 7 вказаного договору про відступлення права вимоги (цесії) домовленості, 24 червня 2016 року первісний кредитор [PERSON] засобами поштового зв`язку на адресу боржника [PERSON] направив повідомлення про відступлення права вимоги за договором позики та про відступлення вимоги за іпотечним договором. Повідомлення про відступлення права вимоги за договором позики та про відступлення вимоги за іпотечним договором, [PERSON] боржнику було направлено, оскільки згідно із абз. 2 п. 92 Правил надання послуг поштового зв`язку, рекомендовані листи підлягають доставці додому. Рекомендований лист був отриманий [PERSON] особисто 08 липня 2016 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що повернулось на адресу відправника [PERSON] [PERSON] проігнорувала надходження на її поштове відділення, яке обслуговує будинок за адресою місця її проживання, цінного листа із Повідомленням про відступлення права вимоги за договором позики та про відступлення права вимоги за іпотечним договором, у зв`язку з чим цей лист був повернутий [PERSON] із відміткою про причини такого повернення - «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п. 4 Договору позики від 15 травня 2009 року та п. 8 Іпотечного договору від 15 травня 2009 року, сторони дійшли згоди, що будь-яка кореспонденція на ім`я позичальника та іпотекодавця відповідно має надсилатися на зазначену в договорі адресу. Така кореспонденція має вважатися отриманою ними через п`ять днів з моменту її надходження на поштове відділення, що обслуговує будинок за цією адресою. Отже, боржник [PERSON] за будь-яких обставин належним чином повідомлена про те, що первісний кредитор [PERSON] відступив своє право вимоги (цесії) новому кредитору [PERSON] . При цьому, абз. З п. 1 вказаного договору про відступлення права вимоги (цесії), передбачено, що цей договір укладається з одночасним набуттям новим іпотекодержателем, тобто [PERSON] , права вимагати від боржника належного виконання на його користь всіх без винятку зобов`язань, передбачених договором основного зобов`язання, в сумі, обсягах та з урахуванням фактів, встановлених цим договором. На адресу [PERSON] цю вимогу було направлено цінним листом з оголошеною цінністю та описом вкладення. Вимогу про повернення [PERSON] позичених коштів, [PERSON] було направлено цю Вимогу й рекомендованою кореспонденцією оскільки, згідно з абз. 2 п. 92 Правил надання послуг поштового зв`язку, рекомендовані листи підлягають доставці додому.Рекомендований лист був отриманий [PERSON] особисто 06 вересня 2016 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що повернулось на адресу відправника [PERSON] (а.с.25-31) Відповідно до п. 4 Договору позики від 15 травня 2009 року та п. 8 Іпотечного договору від 15 травня 2009 року, сторони дійшли згоди, що будь-яка кореспонденція на ім`я позичальника та іпотекодавця відповідно має надсилатися на зазначену в договорі адресу. Така кореспонденція має вважатися отриманою ними через п`ять днів з моменту її надходження на поштове відділення, що обслуговує будинок за цією адресою. [PERSON] отримала направлену [PERSON] на її поштову адресу письмову вимогу, [PERSON] вважається належним чином повідомленою новим кредитором про порушення нею умов договору та обов`язку повернути позичені у первісного кредитора грошові кошти у повному обсязі. Позивач посилається, що [PERSON] проігнорувала вказану письмову вимогу [PERSON] , у наданий кредитором тридцятиденний термін добровільного виконання умов вказаної вимоги жодних коштів в рахунок погашення своєї заборгованості не повернула та добровільно не звільнила іпотечне майно. Так, пунктом 2 (другим) укладеного між первісним кредитором (первісним позикодавцем, первісним іпотекодержателем) [PERSON] та [PERSON] іпотечного договору про задоволення вимог іпотекодержателя сторони визначили позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: право іпотекодержателя обернути у свою власність заставлене в іпотеку майно (в порядку 37 Закону України «Про іпотеку») в рахунок виконання забезпеченого цією іпотекою зобов`язання. Оскільки боржник порушила взяті на себе за договором позики зобов`язання і борг новому кредитору [PERSON] не повернула, з метою задоволення своїх вимог за договором позики від 15 травня 2009 року,

Outcome: approved